Справа № 751/867/15-ц Провадження № 22-ц/795/936/2017 Головуючий у I інстанції Маслюк Н. В. Доповідач - Шитченко Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,

із секретарем Зіньковець О.О.,

за участю відповідача ОСОБА_1, що діє у власних

інтересах та інтересах ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням від 19 березня 2015 року Новозаводський районний суд м. Чернігова позов ПАТ «УкрСиббанк» задовольнив в повному обсязі. Стягнув у солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 31 серпня 2006 року (в системі обліку договір № НОМЕР_1) у розмірі 21440,98 доларів США, що станом на 19 січня 2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 340406,22 грн та по пені у розмірі 1878,66 грн, з яких: заборгованість за кредитом 21147,27 доларів США, що станом на 19 січня 2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 335743,15 грн; заборгованість по відсоткам 293,71 долари США, що станом на 19 січня 2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 4663,07 грн; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 1850,4 грн; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами 28,26 грн. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповноту зясування обставин справи та прийняття рішення, яке не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, просить скасувати оскаржуване рішення суду та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не взяв до уваги тієї обставини, що п. 1.2.2. кредитного договору, в якому зазначений рахунок для повернення коштів 3739…, повністю суперечить встановленому чинним законодавством України порядку надання та повернення кредитних коштів в іноземній валюті. Вказане підтверджується висновком судово-економічної експертизи за № 765/16-24 від 13 липня 2016 року.

Заявник стверджує про те, що кредитний договір був підписаний відповідачем ОСОБА_1 під впливом обману з боку позивача. Крім того, сторонами не було узгоджено всіх істотних умов договору, оскільки узгоджені у договорі розміри відсоткової ставки за кредитом не відповідають фактично встановленим у договорі розмірам. Зі згаданого вище висновку експерта вбачається, що ефективна відсоткова ставка складає 16,88 % річних, у той час як у п. 1.3.1 договору зазначено процент у розмірі 14 % річних, що в свою чергу призводить до невірного розрахунку заборгованості, який було надано банківською установою.

Крім того, посилається на те, що сума та розрахунок заборгованості не відповідають дійсності у звязку з неотриманням відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів за договором.

Заслухавши суддюдоповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк», суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, в звязку з чим утворилась заборгованість. Оскільки ОСОБА_2 виступав поручителем за належне виконання ОСОБА_1 кредитних зобовязань, він відповідає перед банком в солідарному порядку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, та правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли між сторонами.

У справі встановлено, що 31 серпня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання кредиту № 0 в іноземній валюті в сумі 25000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14 % на рік, з кінцевим строком погашення не пізніше 30 серпня 2017 року (т. 1 а.с. 12-20).

Відповідно до п. 1.3.1 Договору за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 14 % річних. По закінченню цього терміну та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 9.2 даного договору.

Порядок погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.5 кредитного договору повинен відбуватися з 01 по 05 число кожного місяця, наступного з тим, за який були нараховані проценти.

В подальшому, а саме, 12 січня 2007 року та 09 лютого 2009 року були укладені додаткові угоди №№ 0-1 та 0, якими були визначені зміни суми кредитування та схеми погашення кредиту (т. 1 а.с. 25-28, 29-30).

З метою забезпечення виконання зобовязання за вищевказаним кредитним договором 31 серпня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 був укладений договір поруки (т. 1 а.с. 31-33).

З боку позивача умови кредитного договору були виконані в повному обсязі і надано позичальнику кредитні кошти. Відповідачем ОСОБА_1 умови укладеного договору щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків не виконувались, у звязку з чим станом на 19 січня 2015 року утворилась заборгованість по кредиту та процентам у сумі 21440,98 доларів США та заборгованість по пені у сумі 1878,66 грн, що підтверджується наданими банком довідками-розрахунками заборгованості, які відповідачами в ході розгляду справи спростовані не були (т. 1 а.с. 50-69).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Зважаючи на наведені норми, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» в межах заявлених щодо суми заборгованості вимог, оскільки позичальником умови кредитного договору виконувались неналежно, що зумовило звернення банку до суду з вимогою про стягнення солідарно з боржника та поручителя суми заборгованості за кредитом.

Приписами ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на укладення кредитного договору іншим відповідачем ОСОБА_1 під впливом обману, фактичним неотриманням кредитних коштів за договором та невідповідність розміру відсоткової ставки, який є завищеним.

Разом з тим, ОСОБА_1 також подавала заяву про перегляд вказаного заочного рішення 28 липня 2015 року, вказуючи в ній майже на аналогічні обставини. Ухвалою суду від 25 вересня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення було відмовлено і щодо неї вказане рішення набрало законної сили.

Колегія суддів вважає, що при укладенні кредитного договору ОСОБА_1 отримала вичерпну письмову інформацію щодо умов кредитування, про загальну вартість кредиту та річну відсоткову ставку. Їй було розяснено існуючи особливості кредитування, проте жодних застережень щодо викладених обставин у ОСОБА_1 не виникло, про що свідчать її особисті підписи в договорі про надання кредиту від 31 серпня 2006 року (т. 1 а.с. 12-24). Певний час умови цього договору відповідач виконувала, про що свідчать надані нею платіжні квитанції, а отже вказані в апеляційній скарзі ОСОБА_2 обставини не свідчать про укладення договору боржником під впливом обману, як на це наголошує відповідач.

Крім цього, сама ОСОБА_1 у заяві про перегляд заочного рішення (т. 1 а.с. 113-114) не вказувала, що не отримувала кредитні кошти, а лише зазначала про неправильний розрахунок заборгованості, зроблений банком, посилаючись на надані нею квитанції про сплату кредиту. Отже, за умови, що матеріали даної справи не містять заперечень особи, яка укладала з банком кредитний договір, щодо отримання кредитних коштів, апеляційний суд вважає припущеннями доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що сума та розрахунок заборгованості не відповідають дійсності у звязку з неотриманням відповідачем ОСОБА_1 коштів за договором.

Апеляційний суд вважає таким, що не підлягає задоволенню, клопотання заявника про призначення незалежної бухгалтерської експертизи для визначення розміру кредитної заборгованості, подане в ході розгляду даної апеляційної скарги, оскільки таке клопотання не заявлялось в суді першої інстанції при розгляді заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, і, з огляду на доводи його апеляційної скарги про неотримання боржником коштів за кредитом, є намаганням штучно затягнути розгляд даної цивільної справи, а отже зловживанням процесуальними правами.

Доданий ОСОБА_2 до заяви про перегляд заочного рішення експертний висновок (т. 2 а.с. 5-62) не свідчить прямо про те, що кошти в іноземній валюті не були надані банком позичальнику, оскільки, відповідаючи на поставлене судом в іншій цивільній справі питання, експерт зазначив, що в бухгалтерському обліку банку надання готівки іноземної валюти ОСОБА_3 відображено з недотриманням відповідних нормативних актів, що регулюють документальне оформлення та відображення в обліку операцій з видачі кредитних коштів. Крім цього, вказуючи про неможливість в межах наданих документів підтвердити надання ОСОБА_1 кредитних коштів, експерт констатує (т. 2 а.с. 50), що в бухгалтерському обліку банку відображено заборгованість ОСОБА_1 по основному боргу на суму 20149,31 доларів США, що аналогічно сумі, яка стягнута за судовим рішенням.

Не являються підставою для скасування судового рішення і доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги висновок експертів за результатами проведення судово-економічної експертизи від 13 липня 2016 року, відповідно до якого розмір ефективної відсоткової ставки на дату підписання кредитного договору від 31 серпня 2006 року становить 16,88 % річних. Як зазначив експерт, ефективна процентна ставка враховує не лише проценти за кредит (номінальна процентна ставка), а й усі витрати позичальника, повязані з отриманням і обслуговуванням кредиту, що сплачуються безпосередньо кредитодавцю. Тобто, ефективна процентна ставка відображає усі виплати позичальника кредитодавцю.

Таким чином, сукупність обставин справи приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини між сторонами і їм надана вірна юридична оцінка. Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст.ст. 57-66 ЦПК України і доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не містять передбачених законом підстав для скасування вірного по суті рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: