Справа № 477/2193/16-ц
Провадження № 2/477/181/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Козаченка Р.В.,
із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,
розглянувши без участі сторін у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення кредитного боргу,
Однак позичальник ОСОБА_1 не виконав умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту, комісії та відсотків за користування ним, в зв`язку з чим за ним виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі.
В судове засідання представник позивача за позовом не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяви з проханням здійснити заочний розгляд справи за його відсутності, а позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, в зв`язку з чим суд вважає можливим здійснити заочний розгляд справи.
Суд, вважаючи можливим здійснити заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
До того ж, ч. 2 ст. 1050 цього ж передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом.
Виходячи з вимог статей 526 та 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Пунктом 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ч. 2 ст. 1067 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З матеріалів справи вбачається, що 7 січня 2009 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ Приватбанк, за змістом якої він погодився, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з даним договором до його укладання і погодився з його умовами.
Згідно з укладеним таким чином договором ОСОБА_1 отримав кредитну карту на час оформлення якої за користування кредитом позичальник повинен був сплачувати відсотки за базовою ставкою 30,0 % на рік на залишок заборгованості.
Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3. Умов.
Відповідно до п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг, банк має право проводить зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по
картрахунку відповідно до п. 5.3 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.
Пунктом 5.1 Правил передбачена сплата Власником картки процентів за підвищеною процентною ставкою або додатковою комісією, розміри яких встановлюються Тарифами, за несвоєчасне виконання боргових обов`язків (використання простроченого Кредиту та Овердрафту).
Згідно з п. 9.12 Умов Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонгується на такий самий термін.
Відповідно до пункту 8.6 Договору у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та відсотків за його користування він повинен був сплатити Банку штраф, який складався з 500 грн. та 5% від суми позову.
Відповідно до п. 3.2, п. 3.3. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови) Клієнт дає згоду, на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
З матеріалів справи вбачається, що з 1 вересня 2014 року Банком було збільшено процентну ставку до 34,80% річних, а з 1 квітня 2015 року до 43,20 % річних.
Із розрахунку заборгованості слідує, що останнє погашення кредитного боргу відбувалося 24 квітня 2015 року, і з того часу відповідач не тільки перестав погашати заборгованість, але й не отримував грошові кошти з карткового рахунку. Отже, свій кредитний ліміт він не збільшував.
Разом з тим, відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.
Отже, незважаючи на те, що пунктом 3.2 Умов та правил передбачено право Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів за користування кредитом, таке збільшення, з огляду на вказані приписи ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України та зазначені обставини справи, є нікчемним.
З урахуванням того, що після 01 вересня 2014 року відповідач не збільшував розмір свого кредиту і розмір заборгованості по тілу кредиту (основний борг та прострочений борг) залишався незмінним 3077 грн. 58 коп., тому проценти за користування кредитом повинні були нараховуватися Банком з 1 вересня 2014 року по 10 листопада 2016 року, виходячи із 30,0 % річних.
Крім того, відповідно до довідки командира військової частини № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 23 травня 2014 року по 07 серпня 2014 року брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.
Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по даний час.
Відповідно до пункту 15 статті 13 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх.
На підставі викладеного на відповідача ОСОБА_1 розповсюджуються вимоги пункту 15 статті 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, та не нарахування йому процентів за користування кредитом, а також штрафних санкцій за невиконання своїх зобов`язань і пені за кредитним договором в період участі в в антитерористичній операції.
Оскільки названий вище Закон згідно прикінцевих положень набрав чинності після дня його опублікування, тобто 8 червня 2014 року, і вказівки у ньому або в іншому нормативно-правовому акті про надання зворотної дії в часі немає, то право на відповідну пільгу у відповідача виникло 8 червня 2014 року, а не з 23 травня 2014 року.
Отже, за період з 8 червня 2014 року по 7 серпня 2014 року, відповідач не повинен був сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Відповідно Банк не мав правової підстави отримувати від позичальника за цей період проценти. Розмір нарахованих банком вказаних процентів становить 156 грн. 44 коп. (3077 грн. 58 коп. х 30.0 % : 360 днів х 61 день) (де: 3077 грн. 58 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 61 - кількість днів, на яку нараховується заборгованість по процентам, тобто з 08 червня 2014 року по 07 серпня 2014 року, а 30.0 % - процентна ставка на рік).
Тому суд не може прийняти як належні докази, надані Банком розрахунки заборгованості за користування кредитом у в частині розрахунку боргу по процентам.
В дійсності, розмір заборгованості по процентам у ОСОБА_1 перед Банком на 10 листопада 2016 року становить 2934 грн. 74 коп.. = 1034 грн. 34 коп.- 156 грн. 44 коп. (борг по процентам, який існував до 01 вересня 2014 року) + 2056 грн. 84 коп.( 3077 грн. 58 коп. х 30.0 % : 360 днів х 802 дня) (де: 3077 грн. 58 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 802 - кількість днів, на яку нараховується заборгованість, тобто з 1 вересня 2014 року по 10 листопада 2016 року, а 30.0 % - процентна ставка на рік).
Крім того, на думку суду у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені та комісії слід відмовити з наступних підстав.
Так, відповідно до п. 6.5 Умов позичальник зобов`язується погасити заборгованість за Кредитом, відмітками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.
Також, відповідно до пункту 8.6 Договору у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та відсотків за його користування він повинен був сплатити Банку штраф, який складався з 500 грн. та 5% від суми позову.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя ст. 549 ЦК України).
За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення наприклад порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Така, правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів.
Тому суд не може задовольнити вимоги про стягнення одночасно і пені і штрафу за одне й теж порушення зобов`язання у виді порушення строків повернення кредитних коштів.
В той же час, слід відмітити, що згідно з позовними вимогами та розрахунком заборгованості Банк просить стягнути з відповідача пеню та комісію, які виведені однією сумою 3083 грн. 45 коп. В тому ж розрахунку заборгованості виписано нарахування пені і комісії в одній колонці, а розмір нарахування відбувався щомісячно по 100 грн. При цьому в цьому в розрахунку боргу в колонці ставка пені зазначено її значення - 0. Таким чином суд приходить до висновку, що Банком, хоча й вказано прохання стягнути пеню та комісію, однак фактично здійснено нарахування комісії в сумі 3083 грн. 45 коп.
Однак, ні в Тарифах Банку, ні в Умовах та правилах не визначено підстав та нарахування щомісячної комісії в сумі 100 грн. Обґрунтування її нарахування та стягнення в позові також відсутнє. Тому суд приходить до висновку, що підстав для її стягнення позивачем не доведено.
Крім того, розмір штрафу, визначений як процентна складова (5 % від суми позову) пов`язується не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення понад певний строк), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає самій сутності та правовій природі штрафу як способу забезпечення виконання зобов`язання. Тому суд вважає обґрунтованим стягнення штрафу лише в сумі 500 грн.
За такого, суд вважає, що позивачем доведена кредитна заборгованість відповідача станом на 10 листопада 2016 року в загальній сумі 6511 грн. 58 коп., яка складається:
- із заборгованості за тілом кредиту 3077 грн. 58 коп.
- боргу за процентами - 2934 грн. 74 коп.
- та штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина).
Дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст.ст. 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України Про судовий збір з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову пропорційно задоволеним вимогам 19,01%.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК України, -
Позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення кредитного боргу - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк заборгованість за кредитним договором від 07 січня 2009 року, що утворилася на 10 листопада 2016 року, в загальному розмірі 6511 (шість тисяч п`ятсот одинадцять) грн. 58 коп., яка складається з наступного:
-борг за тілом кредиту в сумі 3077 грн. 58 коп.
-боргу за процентами в сумі 2934 грн. 74 коп.
-штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в сумі 261 (двісті шістдесят одна ) грн. 96 коп.
Дане заочне рішення може бути переглянуто Жовтневим районним судом Миколаївської області за заявою відповідача, поданою на протязі 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко