Справа № 404/5341/16-ц
Номер провадження 2/404/518/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі:

головуючого-судді - Павелко І.Л.,

за участі секретаря - Клоченко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спора на стороні відповідача ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання майна обєктом спільної сумісної власності подружжя та визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, яким просить розірвати шлюб з ОСОБА_2, зареєстрований 13.12.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Кіровограда, актовий запис №1276.

В свою чергу ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, відповідно до якої просить визнати квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а також визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування вимог зазначено, що спільне життя між сторонами не склалося, продовжувати подружнє життя сторони не мають наміру.

За час шлюбу сторонами 30.07.2012 року придбано за спільні кошти та за кошти банку за кредитним договором квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яку було зареєстровано на відповідача, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також не заперечував проти задоволення зустрічного позову.

ОСОБА_2 в судовому засіданні просила розірвати шлюб та задовольнити поданий нею зустрічний позов про визнання квартири сумісним майном подружжя та визнати за нею право власності на 2/3 частини спірної квартири з урахуваннім інтересів дитини.

Представник третьї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спора на стороні відповідача ПАТ АБ «Укргазбанк» до суду не зявися надав заяву про розгляд справи за його відсутності заперечуючи в задоволенні зустрічного позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 13.12.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Кіровограда шлюбі, актовий запис №1276.

За час перебування у шлюбі в сторін народилася донька ОСОБА_3, 26.12.2009 року, що підтверджується свідоцтвом серії 1-ОЛ №086242 виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №22.

Між ОСОБА_1 та ПАТ АБ «Укргазбанк» 30.07.2012 року було укладено кредитний договір № 03-2-Ф на придбання житлової нерухомості.

З метою забезпечення своєчасного виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та банком укладено договір іпотеки від 30.07.2012 року, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Також між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 03-2-Ф від 30.07.2012 року, де остання стала поручителем за виконання ОСОБА_1 умов кредитного та іпотечного договору.

Згідно договору купівлі-продажу № 710 від 30.07.2012 року ОСОБА_1 набув право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до довідки № 82361 виданої Кіровоградським обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації ОСОБА_1 на праві приватної власності володіє вищезазначеною квартирою.

При предявлені первинного позову, ОСОБА_1 заявляв вимоги, щодо поділу спільного майна подружжя, але за його заявою, ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.05.2017 року дані вимоги залишені без розгляду.

Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду( ч. 2 ст. 370 ЦК України).

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як встановлено ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, за час шлюбу, але на підставі договору дарування, або в порядку спадкування, а також майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ст. ст. 212, 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Таким чином, законодавцем презентується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, то обовязок доведення тієї обставини, що майно придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладено на останнього.

Враховуючи вищенаведені норми права, докази на які посилається позивач,суд вважає, що спірне майно придбано за час перебування сторін у шлюбі, їх спільного проживання, ведення спільного господарства за кошти подружжя та в інтересах сімї, тому є спільним сумісним майном подружжя, а з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини суд находить за можливе визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини.

Доводи представника третьої особи щодо відмови в задоволенні позовних вимог з підстав,що квартира придбана на кредитні кошти та знаходиться в іпотеці і в разі задоволення позовних вимог предмет іпотеки не буде відповідати тим характеристикам які зазначені в договорі про іпотеку, безпідставні , оскільки , статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов 'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки..

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім ї.

Отже, такі боргові зобов'язання за Кредитним договором є спільними для обох з подружжя незважаючи на те, хто був підписантом договору позики. Таким чином, при поділі майна між подружжям повинні враховуватись і спільні борги, які також поділяються навпіл.

Оскільки суд задовольнив позовні вимоги по зустрічному позову визнавши за ОСОБА_2 права власності на 2/3 частини квартири тому в силу ст.65 СК України та ч.2 ст.23 Закону України «Про іпотеку» вона як новий власник набуває статусу іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов'язки за Іпотечним договором (№б/н від 30.07.2012 року, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4, від 30.07.2012року за реєстровим номером 731) у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ними права власності на предмет іпотеки, а також набуває обов'язків по сплаті кредиту за Кредитним договором №03-2-Ф від 30.07.2012року у відповідних частках з ОСОБА_1.

Таким чином, заявлене спірне майно підлягає поділу за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статтею 372 Цивільного кодексу України, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до посвідчення № 121081 виданого Бобринецьким УПФ України ОСОБА_2 отримує пенсію, як інвалід ІІ групи.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Що стосується судового збору за подання зустрічного позову, то оскільки ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи і тому звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а ОСОБА_1 сплачував судовий збір за позовні вимоги, що були залишені без розгляду, то суд стягує з ОСОБА_1 різницю між ними в розмірі 342 грн.13 коп. на користь держави.

На підставі ст.ст. 60, 70 СК України, ст. 368 ЦК України, п. 23 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» ,керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений 13.12.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Кіровограда, актовий запис №1276 розірвати.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати квартиру кв.2 в м.Кропивницькому по вул.Волкова буд.№30 обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Поділити майно подружжя визнавши за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, залишити у власності ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири, за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави різницю між сплаченими судовими зборами в розмірі 342 грн.13 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції .

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда