Справа №242/2865/17
Провадження №2/242/1214/17
21 вересня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Пирогової Л.В., при секретарі Клименко А.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Селидівського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Селидіввугілля», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання на підприємстві, -
Представник відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти позову. Надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позивачем не надано докази щодо предмету спору. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Представник відповідача - ДП «Селидіввугілля» ВП «шахта Україна» у судове засідання не з,явився про дату,час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.12.2015 р., затвердженого Начальником Селидівського міжміського Управління Головного управління Держсанепідемслужби у Донецькій області, Головним державним санітарним лікарем міст Селидове та Новогродівка, складеного 23.12.2015 р. на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло за обставин тривалої роботи в умовах запиленості повітря робочої зони, локальної вібрації та виробничого шуму, які перевищували гранично - допустимі нормативи. Причини виникнення професійного захворювання: недосконалість технологічних процесів, перевищення концентрації пилу на робочих місцях електрослюсара підземного ГДК (гранична-допустима концентрація) пилу запиленість на робочих місцях електрослюсара підземного на шахті складала 40 мг/м3 до 98 мг/м3 при ГДК 10 мг/м3, перевищення еквівалентних рівнів локальної вібрації та виробничого шуму на робочих місцях електрослюсара підземного з видобутку вугілля складало 83 дБА, електрослюсар підземний дільниці ПЕОА та ТЗ склало 84 дБА, при ГДР - 80 дБА, відсутність на підприємстві ЗІЗ від шуму.
Відповідно довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 18.01.2016 р. серія АБ №0039612, виданої Обласною профпатологічною МСЕК, ОСОБА_1 встановлено вперше 18.01.2016 р., ступінь втрати професійної працездатності 45% з 09.12.2015 року.
При вирішенні питання про право позивача на відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв,язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно - побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виникненню професійних захворювань працівників.
Виходячи з положення ст. 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку чи професійного захворювання.
Крім того, відповідно до роз,яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров,я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Суд знаходить неспроможними доводи представника відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про те, що позивачем не доведено наявність у нього моральних страждань, оскільки висновок МСЕК та акт розслідування професійного захворювання підтверджують, що саме втратою професійної працездатності, позивачу заподіяно моральні страждання.
При встановлених судом обставинах, оцінюючи надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що професійне захворювання, встановлене у позивача, заподіює йому моральні страждання, тому що через нього він змушений докладати додаткових зусиль для утримання себе, одержання повноцінного і своєчасного лікування. Втрата працездатності привела до порушення звичайного ритму життя, через відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі. Внаслідок професійного захворювання, позивач зіткнувся з труднощами побутового плану. Він продовжує хворіти, потребує лікування. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що моральна шкода позивачу дійсно заподіяна.
З урахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована і підлягає частковому задоволенню.
Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем.
Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань внаслідок отримання трьох професійних захворювань, ступень вини відповідача, стан здоров'я позивача, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв'язках, неможливість їх поновлення, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в медикаментозному, санаторно-курортному лікуванні.
Щодо позовних вимог, про солідарне стягнення з відповідачів суми моральної шкоди, суд вважає за необхідне моральну шкоду відшкодувати за рахунок ДП «Селидіввугілля», оскільки професійне захворювання позивач отримав саме на цьому підприємстві, тому зазначене підприємство повинно відшкодовувати позивачу завдану моральну шкоду.
У задоволенні решти позовних вимог позивача необхідно відмовити у зв,язку з їх необґрунтованістю.
На підставі п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.
Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
У зв,язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача ДП «Селидіввугілля».
Керуючись ст. 23 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст. 57, 60, 88, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ДП «Селидіввугілля», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання на підприємстві задовольнити частково.
У задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з ДП «Селидіввугілля» судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. на користь держави.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст рішення складено 25.09.2017 року.
Суддя Л.В.Пирогова