Справа№751/1475/17
Провадження №6/751/170/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Ченцової С. М.

при секретарі Сащенко О. М.

з участю : представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Чернігові справу за заявою ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз від 08 квітня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_2, ОСОБА_2 Натанієль ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив:

ОСОБА_2 звернулася із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнській фінансовий союз» у справі № 488-10/59/10 від 08.04.2010 року за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № SME0001447 від 15.06.2007 року. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що про рішення третейського суду стало відомо випадково - із реєстру заборон на відчуження належної їй частки квартири в батьківському житлі, а від ОСОБА_5Н.А. дізналася, що третейська угода була погоджена 26.06.2009 року. Вказує, що рішення третейського суду було винесено без участі сторін, ніяких повідомлень вона не отримувала і третейську угоду не підписувала. Вважає, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором не підвідомча третейському суду відповідно до п.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди», оскільки стосується захисту прав споживачів. Посилається, що третейський суд не мав право розглядати дану справу, оскільки вона стосується захисту прав споживачів.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала і просила її задовольнити, при викладенні пояснень посилалась на обставини зазначені в заяві.

Заявниця, зацікавлені особи - ОСОБА_5 ОСОБА_3, ОСОБА_4, представник ПАТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з»явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, клопотання про вікладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.389-4 ЦПК України неявка осіб, які беруть участь у справі не перешкоджає розгляду заяви. За даних обставин, суд вважає за можливе розглянути справи у відсутності зазначених осіб.

Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, матеріали третейської справи № 488-10/59/10, суд вважає, що заяву ОСОБА_2 слід задовольнити. При цьому суд виходить з наступного:

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 08.04.2010р. по справі № 488-10/59/10 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» були задоволенні в повному обсязі, та стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ Альфа-Банк заборгованість за кредитним договором у сумі: за кредитом 201 559,33 гривень, по процентах 9014,22 гривень, пені 432 214,10 гривень, судові витрати в сумі 100 гривень.

Відповідно до ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно зі ст.7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» іноземна валюта як засіб платежу може використовуватися лише у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту. Такі розрахунки повинні здійснюватися лише через уповноважені банки в порядку, встановленому Національним банком України. Розрахунки іноземною валютою між резидентами допускаються лише в магазинах безмитної торгівлі, а також під час реалізації товарів на шляху руху транспортних засобів при міжнародних перевезеннях.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_5 ОСОБА_3 отримав в ЗАТ «Альфа-Банк» споживчий кредит на суму 20 000,00 доларів США зі сплатою 20 % річних (кредитний договір № SME0001447 від 15.06.2007 р.), а його поручителями по грошовому зобовязанню перед банком є ОСОБА_2, ОСОБА_4 (договори поруки: № SME0001447/1 від 15.06.2007 р.; №SME0001447/2 від 15.06.2007), а отже рішення третейського суду про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителів в іноземній валюті ухвалене всупереч вимогам закону щодо порядку проведення грошових розрахунків на території України в іноземній валюті.

Відповідно до ч.4 ст.389-4 ЦПК України суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 389-5 цього Кодексу.

Статтею 389-5 ЦПК України, частиною 3 статті 51 Закону України «Про третейські суди» визначено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, в якій прийнято рішення третейського суду не підвідомча третейському суду відповідно до Закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідає вимогам Закону; третейський суд вирішив питання про права і обовязки осіб, які не брали участь у справі.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 знала або повинна була знати про рішення третейського суду від 08.04.2010 року до 07.03.2017 року ПАТ «Альфа-Банк» суду не надав, а отже суд приймає до уваги пояснення заявниці, викладені нею в заяві про отримання копії рішення третейського суду від 08.04.2010 року лише 07.03.2017 року (відмітка суду в завіреній копії стоїть 20.02.2017 року, на конверті дата відправлення 20.02.2017 року) і вважає поважними причини пропуску строку звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду, а тому строк звернення ОСОБА_2 до суду підлягає поновленню.

За змістом статей 1, 2, 6 Закону України «Про третейські суди» підвідомчість справ, які можуть бути вирішені в рамках третейського судочинства, обмежена сферою приватного права. До сфери компетенції третейських судів входить вирішення спорів, що виникають між приватними особами з питань, які не торкаються публічно значимих відносин. Спір, що має публічно-правове значення, не підлягає вирішенню третейським судом.

П.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди» від 11.05.2004 року з наступними змінами та доповненями (в редакції Закону України «Про внесення зміни до ст.6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» від 03.02.2011 року) визначено, що третейським судам не підвідомчі справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). ОСОБА_6 набрав чинності 12.03.2011 року

Відповідно до п.22 і п.23 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 11.05.2004 року з наступними змінами та доповненнями, споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов»язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов»язків найманого працівника, а споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

У даній справі, рішення третейського суду, постановлене у справі щодо проведення розрахунку за укладеним резидентами кредитним договором, предметом якого була іноземна валюта - долари США.

Порядок здійснення на території України розрахунків в іноземній валюті, як вже зазначалося вище, регулюється Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Цей закон установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ в регулюванні валютних операцій, права й обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Норми цього закону, спрямовані на регулювання порядку проведення розрахунків іноземною валютою, носять імперативний характер, вони вкрай обмежують свободу резидентів при здійсненні таких розрахунків. Статтею 16 Декрету встановлено фінансові санкції, які застосовуються до резидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 Декрету незаконне використання валютних цінностей як засобу платежу тягне за собою адміністративну відповідальність (ст. 162 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Отже, норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб - забезпечення стабільності української грошової одиниці - гривні.

Суд приходить до висновку, що наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку третейськими судами. Вказаний висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 21.10.2015 року у справі № 6-831цс14, яка у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.389-5 ЦПК, п.1, 16 ч.3 ст.51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду підлягає скасуванню саме із зазначених підстав, а тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 218, 389-1, 389-4- 389-6, 293 ЦПК України, Законом України Про третейські суди, суд

Ухвалив:

Поновити ОСОБА_2 строк на подання заяви про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 08 квітня 2010 року у справі № 488-10/59/10.

Заяву ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз від 08 квітня 2010 року у справі № 488-10/59/10 за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_2, ОСОБА_2 Натанієль ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз від 08 квітня 2010 року у справі № 488-10/59/10 за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2, ОСОБА_2 Натанієль ОСОБА_3 та ОСОБА_4 320 (триста двадцять) грн. 00 коп судового збору.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час її проголошення - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.М. Ченцова