ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6887/16-ц
провадження № 2/753/622/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Заболотній Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на майно, набуте за час спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на майно, набуте за час спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

В судовому засідання позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що позивач проживала разом з ОСОБА_7 як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, вели спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом. ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила доньку - ОСОБА_3. 12.08.2005 року ОСОБА_7 уклав договір про фінансування будівництва житла за програмою «50х50» з Головними управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради. Коли будинок був побудований, ОСОБА_7 отримав свідоцтво про право власності, а також технічний паспорт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1. В січні 2013 року ОСОБА_7 помер, після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначену квартиру, а правонаступниками є ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як діти померлого. Оскільки вказана квартира була набута ОСОБА_7 за час спільного проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому позивач вважає, що дане нерухоме майно належить їм обом на праві спільної сумісної власності, а отже їх частки у цьому майні є рівними. За таких обставин, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що набуте нею за час спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги позову визнала, просила їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином (а.с.82-83, 86), з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у їх відсутність до суду не звертались.

Заслухавши позивача та її представника, відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.41 Конституції України, ч.1, ст.321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2016 року (а.с.6-8), яке не оскаржувалось в апеляційному порядку та набрало законної сили, встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 між ОСОБА_2 та ОСОБА_7

12.08.2005 року між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) та ОСОБА_7 було укладено договір про фінансування будівництва житла за програмою «50х50» №193/П-7 (а.с.9-10), предметом якого є участь ОСОБА_7 у фінансуванні будівництва жилого будинку АДРЕСА_5 із розрахунку: 50% - за кошти міського бюджету та 50% - за кошти громадян. Об`єктом інвестування є однокімнатна квартира №55, площею 46,38 кв. м.

04.04.2006 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_7 було видано свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, жилою площею 17.40 кв. м, загальною площею 46.20 кв. м. (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області (а.с.57).

Як вбачається із спадкової справи №41/2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 (а.с.56-74), з заявами про прийняття спадщини за померлим звернулись ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, які є дітьми померлого, що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с.59 на звороті, 98 на звороті, 69-70).

За змістом ч.1-2, ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1, ст.60 глави 8 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як зазначає п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3, ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Як достеменно встановлено судом, проживаючи спільно однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 разом придбали квартиру АДРЕСА_1. Вказаний об'єкт нерухомого майна був оформлений на ім'я ОСОБА_7, але за описаних вище обставин він є спільним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_7, який належить їм на праві спільної сумісної власності, як особам, що перебували фактично у шлюбних відносинах між собою, але без реєстрації шлюбу.

Як передбачає ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Згідно ч.1, ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ч.1, ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оцінюючи зазначені норми чинного законодавства, а також докази по справі, суд, виходячи із вище викладеного, приходить до висновку, що правовідносини, які склались між ОСОБА_2 та ОСОБА_7, регулюються як ст.74 СК України, так і главою 8 Сімейного Кодексу України, яка включає в себе статті від 60 до 74 включно. За таких обставин у разі визначення часток вказаних осіб їх розміри є рівними. Таким чином, суд вважає необхідним визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 46.20 кв. м, жилою площею 17.40 кв. м, як обов'язкову частку майна, яка належить на праві спільної сумісної власності чоловіку і жінці, які проживали без реєстрації шлюбу, задовольнивши позов повністю.

Згідно ст.79; 88 ЦПК України оскільки позов задоволено, тому з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню в рівних долях з кожного 504 грн. судових витрат, пов`язаних із викликом відповідачів до суду.

Керуючись ст.10; 11; 57-61; 79; 88; 169; 209; 213-215 ЦПК України, на підставі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції», ст.41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст.3; 60; 63; 69; 70; 74 СК України, п.5, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою с. Рахни, Шаргородського району, Вінницької області, громадянкою України, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, жилою площею 17,40 м2, загальною площею 46,20 м2, як обов'язкову частку майна, яка належить на праві спільної сумісної власності чоловіку і жінці, які проживали без реєстрації шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в рівних частках з кожного на користь ОСОБА_2 504 грн. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ: О.М. КОЛЕСНИК