Справа №642/176/17
Провадження №2/642/551/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Скляренко С.О., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги, -

В с т а н о в и в :

Позивач у січні 2017 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги.

27 лютого 2017 року було відкрито провадження по вказаній справі.

05 травня 2017 року позивачем було подано клопотання про забезпечення зазначеного позову, в якому він просить з метою забезпечення позову накласти арешт на квартиру за адресою: 61093, АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2

В обґрунтування заяви зазначено, що в теперішній час є загроза того, що майно, яке належить відповідачу, може бути зайняте іншим особами для того, щоб на нього не могло бути накладене стягнення у разі задоволення позову та постановлення судом рішення на користь позивача. На даний час реально існує порушення прав позивач на значну суму впродовж тривалого періоду часу. Значних та суттєвих джерел доходів у відповідача немає для погашення боргових зобовязань, тобто існує реальна загроза неможливості виконання у майбутньому рішення суду. У звязку із тим, що іншого майна у відповідача немає для стягнення суми боргу у разі задоволення цього позову, вважає за необхідне накласти арешт на майно, що належить відповідачу. Житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 належить відповідачу, що підтверджується декларацією про доходи та майно на імя ОСОБА_2

Згідно ст. ст. 151-153 ЦПК України суд вправі за заявою заінтересованої сторони спору на будь-якій стадії розгляду справи вжити заходи забезпечення позову і, зокрема, забороною вчиняти певні дії та накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглянувши заяву, перевіривши матеріали справи, вважаю, що подане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки з тесту клопотання, а також матеріалів справи не вбачається належних та достатніх доказів, що відповідачу на даний час належить житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (в наданій копії декларації відсутня дата її складання), а також, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача.

Таким чином, клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.. 151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Скляренко