Справа № 415/693/17
Провадження № 2/415/595/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Краснокутської М.О.,

за участі секретаря Тимофієвої О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради у Луганській області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Лисичанського міського суду із позовною заявою до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служби у справах дітей Лисичанської міської ради у Луганській області, в обґрунтування якої зазначила наступне. 07 липня 2011 року був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем у справі ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_10 року від шлюбу у них народився син ОСОБА_5. Починаючи з грудня 2011 року шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинились. Вже більше 5-ти років ОСОБА_4 має іншу родину та з того часу не бачив сина жодного разу, з його слів не має бажання бачити його взагалі. За рішенням Лисичанського міського суду № 2/415/524/16 від 28.03.2016 року шлюб було розірвано. За рішенням суду було встановлено, що неповнолітній син буде проживати з позивачем. Жодної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав і не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загально визначених норм моралі, не надає доступу до культурних ті інших духовних цінностей. Син не отримує від батька жодного подарунку, жодної іграшки. Відповідач у справі ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини, навіть не цікавиться життям, не відвідує дитину вдома. Просить позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_11

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву, в якій підримала позовні вимоги, просила справу розглядати за її відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні, викладеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 в судові засідання, призначені на 24.05.2017 року, 20.06.2017 року, 26.06.2017 року та 14.08.2017 року не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем мешкання, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення №615, 790, 581, 127, які повернулись на адресу суду за закінченням встановленого строку зберігання, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд за його відсутності не надходило.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Лисичанської міської ради - ОСОБА_2. в судовому засідання проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що з позивачем у справі знайома з дитинства, підтримують дружні стосунки, ОСОБА_4 за адресою мешкання ОСОБА_2 з дитиною не бачила з 2011 року, знає, що той не бере участі у вихованні сина і зовсім не цікавиться його життям, не з'являється навіть на свята.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що зі сторонами у справі знайомий з дитинства, мешкає поруч з позивачем у справі, ОСОБА_4 не бачив дуже давно, він не бере участі у вихованні сина.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне).

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно з копією паспорта серії НОМЕР_1, виданого 28 липня 2011 року Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка місто Новодружеськ, Луганської області, зареєстрована за адресою АДРЕСА_2./а.с.19/

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 26 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Новодружеської міської ради Луганської області, ІНФОРМАЦІЯ_10 року народився ОСОБА_5, про що зроблено відповідний актовий запис № 52. Батьком дитини записаний ОСОБА_4, матір'ю - ОСОБА_3/а.с.20/.

Відповідно до копії рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 28.03.2016 року справа № 415/759/16-ц, шлюб, зареєстрований 07.07.2011 року виконавчим комітетом Новодружеської міської ради Луганської області, під записом № 32, між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано./а.с.7/

Згідно з довідкою Відділу надання адміністративних послуг Лисичанської міської ради № 514/10-13 від 31 січня 2017 р. за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 - донька, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_12 року - наймач, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5 - дружина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_13 року - онук./а.с.21/.

Згідно копії довідки б/н від 01.02.2017 року, виданою КП «ЛЖЕК № 6», ОСОБА_3, зареєстрованій за адресою АДРЕСА_3 в тому, що її син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Батько - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 участі в вихованні сина не приймає./а.с.22/

Відповідно до довідки КЗ «Лисичанський дошкільний навчальний заклад (дитячий садок) № 11 «Струмочок» Лисичанської міської ради» № 14 від 31.01.2017 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, відвідує ДНЗ «Струмочок» з 29.09.2015 року по теперішній час. Протягом вказаного періоду батько хлопчика у дитсадочоку не з'являвся, адже не приймає участі у вихованні дитини (не спілкується з вихователями, не забирає дитину додому, не бере участь в батьківських зборах)/а.с.23/.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно його малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8 № 1936/01-16 від 11.05.2017 року, орган опіки та піклування Лисичанської міської ради дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно його малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8 / а.с. 47/

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9 повністю ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання та утримання свого малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною, не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для отримання нею освіти.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дитини, позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-210, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 150, 164-167 СК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради у Луганській області задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ М.О.КРАСНОКУТСЬКА