АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Баранніка О.П.,

за участі секретаря Гулієва М.І. о

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим.

В обґрунтування вимог позовних вимог позивач посилалася на те, що 09 вересня 2008 між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки, №2008/123-1 у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 09 вересня 2008 року №2008/123. Вважає, що договір поруки є припиненим, оскільки банком не пред'явлено вимоги до неї, як до поручителя, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, що є підставою для визнання договору поруки припиненим.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 Визнано припиненим договір поруки №2008/123-1, укладений 09 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» у забезпечення зобов'язання за кредитним договором №2008/123, укладеним 09 вересня 2008 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк».

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просили скасувати рішення суду та ухвалите нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року скасовано та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (а.с.116-118).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2016 року рішення апеляційного суду від 18 травня 2016 року скасовано та справу передано на розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.156-158).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ч. 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Частина 4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення ч. 4 ст. 559 ЦК України).

Отже, строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Така ж правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року справа № 6-53цс14, від 14 вересня 2016 року справа № 6-1451цс16.

У ч. 4 ст. 559 ЦК України зазначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Тобто, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається 09 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №2008-123, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 53 000 доларів США на строк до 09 вересня 2018 року (а.с.8-11).

У забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 09 вересня 2008 року №2008/123, між банком та ОСОБА_2 09 вересня 2008 року було укладено договір поруки №2008-123-1. Строк дії договору поруки не встановлено (а.с.14).

13 серпня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу боржника ОСОБА_3 вимогу про повне погашення кредитної заборгованості в 30-денний строк з дня отримання цієї вимоги (а.с.22).

З виписки з особового рахунку за кредитним договором №2008-123 від 09 вересня 2008 року вбачається, останню проплату за кредитним договором ОСОБА_3 було здійснено 03 жовтня 2011 року з карти (а.с. 55-57).

Позивач ОСОБА_2, звернувшись до суду із зазначеними позовними вимогами, посилалася на те, що з 09 грудня 2009 року позичальник ОСОБА_3 не виконує взятих на себе зобов'язань щодо сплати за кредитним договором, а тому банк мав право звернутися з вимого до неї, як до поручителя протягом шести місяців, починаючи з дня порушення позичальником умов кредитного договору, що має обраховуватися з 09 грудня 2009 року, однак цього не зробив (а.с.2-5).

З матеріалів справи вбачається 23 червня 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулися до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором (а.с.211, 212)

03 липня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулися до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська із заявою про залишення їх позовної заяви до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором без розгляду (а.с.213)

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2012 року, яка набрала законної сили, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором були залишені без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України у зв'язку з подачею заяви банком про залишення їх позову без розгляду (а.с.214).

Після цього у серпні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулися до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до ПАТ «Акцент Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за цим же вищевказаним кредитним договором, та заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено, стягнуто з відповідачів у даній справі суму заборгованості за кредитним договором №2008-123 від 09 вересня 2008 року (а.с.183, 184).

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2012 року заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2012 року скасовано, справу призначено до розгляду у загальному порядку (а.с.197).

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 листопада 2016 року було зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим (а.с.198).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що 13 серпня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу боржника ОСОБА_3 вимогу про повне погашення кредитної заборгованості в 30-денний строк з дня отримання цієї вимоги, а позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» у позовній заяві банку, поданій 23 червня 2009 року до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, за заявою безпосередньо ПАТ КБ «ПриватБанк», ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2012 року, яка набрала законної сили, були залишені без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України у зв'язку з подачею заяви банком про залишення їх позову без розгляду. У серпні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулися до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до ПАТ «Акцент Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за цим же вищевказаним кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст.265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Отже, банк не пред'явив вимоги до поручителя ОСОБА_2 протягом шести місяців, що має обраховуватися з 13 серпня 2011 року - направлення ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу боржника ОСОБА_3 вимоги про повне погашення кредитної заборгованості в 30-денний строк з дня отримання цієї вимоги, оскільки залишення без розгляду позовних вимог банку ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2012 року за заявою самого ж банку, що були пред'явлені до суду 23 червня 2009 року до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, не перериває перебігу строку позовної давності для звернення банку з вимогами до поручителя.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року

залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді