Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/906/17
Провадження №2/433/544/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2017 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Певної О.С.,

за участю секретаря судового засідання Книшова О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної ради, Київської обласної державної адміністрації, Комунального підприємства Київської обласної ради «Бородянкатепловодопостачання» про визнання незаконним та скасування розпорядження та зобов'язання вчинити певні дії, -

УХВАЛИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Троїцького районного суду Луганської області із вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно контракту №15 він з 21 серпня 2015 року був призначений на посаду директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Бородянкатепловодопостачання». 20 серпня 2016 року розпорядженням Київської обласної ради VII скликання №132 від 19 серпня 2016 року він був звільнений з посади у зв'язку із закінченням дії контракту №15 від 21 серпня 2015 року. На момент звільнення, а саме з 15 серпня 2016 року по 02 вересня 2016 року включно, він перебував на лікарняному, про що повідомив інспектора відділу кадрів. Згідно п. 27 Контракту №15 від 21 серпня 2016 року, у разі дострокового припинення контракту з незалежних від керівника причин, він отримує компенсацію у розмірі двох середньомісячних заробітних плат. Крім того, йому не повернули трудову книжку із записом про звільнення з посади, що позбавляє його права на працевлаштування. У зв'язку з цим він змушений звернутись до суду та просить визнати незаконним та скасувати Розпорядження Київської обласної ради VII скликання №132 від 19 серпня 2016 про його звільнення з посади директора Комунального підприємства «Бородянкатепловодопостачання», зобов'язати Київську обласну державну адміністрацію видати йому трудову книжку та зробити в ній відповідний запис, стягнути з Комунального підприємства «Бородянкатепловодопостачання» на його користь компенсацію у розмірі двох середньомісячних заробітних плат та середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В судове засідання сторони не з'явились.

Від позивача на адресу суду надійшла письмова заява, згідно якої він просив розглядати справу без його участі на підставі наявних у ній матеріалів. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Причини неявки представників відповідачів суду невідомі. Про дату та час судових засідань вони повідомлялись завчасно, належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Київська обласна рада надала письмові заперечення, згідно яких вона не визнає позовні вимоги в повному обсязі з огляду на наступне. По-перше, позивач був звільнений у зв'язку із закінченням строку дії контракту з законних підстав, що не можна вважати порушенням його трудових прав та вимог трудового законодавства. По-друге, звільнення відбулось не з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, а тому звільнення ОСОБА_1 в період тимчасової непрацездатності є законним, так як у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору можна звільнити працівника як в період тимчасової непрацездатності, так і в період перебування його у відпустці. По-третє, трудова книжка ОСОБА_1 до виконавчого апарату Київської обласної ради не передавалась, а стягнення компенсації у розмірі 2-х середньомісячних заробітних плат передбачено умовами контракту лише у разі дострокового припинення контракту, а ОСОБА_1 був звільнений у зв'язку із закінченням строку дії трудового контракту. Крім того, оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулось у встановленому законом порядку, підстави для виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу також відсутні.

Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.2 ст.158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 21 серпня 2015 року між Київською обласною державною адміністрацією та директором Комунального підприємства Київської обласної ради «Бородянкатепловодопостачання» ОСОБА_1 був укладений Контракт №15, згідно якого ОСОБА_1 був призначений на посаду директора з 21 серпня 2015 року по 20 серпня 2016 року (а.с.5).

Згідно наказу Департаменту житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу №59-ОС від 20 серпня 2015 року ОСОБА_1 був призначений на посаду директора комунального підприємства Київської обласної ради «Бородянкатепловодопостачання» з 21 серпня 2015 року терміном на один рік на умовах контракту (а.с.16).

Як вбачається з наказу Комунального підприємства Київської обласної ради «Бородянкатепловодопостачання» №180-к від 21 серпня 2015 року, ОСОБА_1 приступив до виконання обов'язків директора комунального підприємства Київської обласної ради «Бородянкатепловодопостачання» з 21 серпня 2015 року (а.с.15).

Відповідно до Розпорядження Київської обласної ради №132 від 19 серпня 2016 року «Про звільнення директора комунального підприємства Київської обласної ради «Бородянкатепловодопостачання», ОСОБА_1 був звільнений з посади директора 20 серпня 2016 року у зв'язку із закінченням терміну дії контракту №15 від 21 серпня 2015 року (а.с.4).

Згідно копії листка непрацездатності ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 15 серпня 2016 року та повинен був стати до роботи з 03 вересня 2016 року (а.с.13).

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, у тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

На контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст. 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 09 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», контракт є особливою формою трудового договору і укладається він, коли його застосування відповідає законодавству (ст.21 КЗпП). Власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом (наприклад, керівники підприємств). Порушення цих вимог може бути підставою для визнання відповідно до ст.9 КЗпП недійсними умов праці за контрактом, які погіршують становище порівняно з законодавством України.

Відповідно до п. 2.1 Порядку призначення на посаду та звільнення із займаної посади керівників підприємств (їх об'єднань), закладів, установ та організацій спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області (далі - Порядок), керівники суб'єктів господарювання, що засновані на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області, призначаються на посаду і звільняються з посади Київською обласною радою на її пленарних засіданнях за поданням управління з питань комунальної власності та житлово-комунального господарства виконавчого апарату Київської обласної ради.

Згідно п. 2.5 вищезазначеного Порядку, контракти з керівниками суб'єктів господарювання спільної власності укладаються на підставі розпорядження голови Київської обласної ради, на термін від 1 до 5 років, після прийняття відповідного рішення обласною радою.

Відповідно до п. 4.1 Порядку звільнення з посади керівника суб'єкта господарювання спільної власності здійснюється за рішенням Київської обласної ради, зокрема, у разі закінчення строку дії контракту.

Таким чином, виходячи з особливостей зазначеної форми договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання договору.

Згідно з п. 8 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору передбачено підстави, зазначені в контракті.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Аналогічні правила застосовуються і до випадків звільнення працівника з підстав, передбачених ст. 41 КЗпП України (ч. 3 цієї норми).

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться роз'яснення про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП України), які стосуються як передбачених ст. ст. 40, 41 КЗпП України випадків, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Разом з тим зміст поняття «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» розкрито законодавцем у п. 4 ст. 36 КЗпП України, до якого віднесено лише звільнення з підстав, передбачених ст. ст. 40, 41 КЗпП України. Це виключає охоплення змістом терміну «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» будь-якого іншого звільнення, підстава якого не зазначена в ст. ст. 40, 41 КЗпП України або яке законодавець спеціально не визначив як розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Вищевказаного висновку також дійшов Верховний Суд України в правовій позицій у справі № 6-156цс12 від 26 грудня 2012 року, згідно якої виходячи з нормативного (а не сутнісного) тлумачення пп. 4, 8 ст. 36, ч. 3 ст. 40, ч. 3 ст. 41, ст. ст. 40, 41 КЗпП України та ураховуючи те, що між сторонами виник спір із приводу припинення трудового договору з працівником з підстав, передбачених контрактом - п. 8 ст. 36 КЗпП України, а не у зв'язку зі звільненням працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, норми ч. 3 ст. 40 КЗпП України на ці правовідносини не поширюються.

Таким чином суд приходить до висновку про законність звільнення ОСОБА_1 з посади директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Бородянкатепловодопостачання» і відсутність підстав для визнання незаконним та скасування Розпорядження Київської обласної ради VII скликання №132 від 19 серпня 2016 року.

Вирішуючи питання про стягнення з Комунального підприємства Київської обласної ради «Бородянкатепловодопостачання» компенсації у розмірі двох середньомісячних заробітних плат суд виходить з наступного.

Пунктом 27 Контракту №15 від 21 серпня 2015 року передбачено, що у разі дострокового припинення контракту, з незалежних від керівника причин, він отримує компенсацію у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

Таким чином, як було з'ясовано судом, контракт був припинений у передбачений в ньому термін, а тому підстав для стягнення компенсації відповідно до п. 27 Контракту немає.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання Київську обласну державну адміністрацію видати трудову книжку і зробити в ній відповідний запис та стягнути з Комунального підприємства Київської обласної ради «Бородянкатепловодопостачання» середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, а також п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 року, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Згідно п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 «Про трудові книжки працівників» трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Відповідно до п. 4.2 Інструкції якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не було доведено того, що йому не була видана трудова книжка із відповідним у ній записом, не доведено також те, що він звертався до Київської обласної державної адміністрації як і до жодного з інших відповідачів після закінчення строку перебування його на лікарняному з метою отримати трудову книжку, а тому твердження щодо затримки видачі трудової книжки є припущенням.

Посилання позивача на те, що він не отримував заробітну плату своєчасно, а лише 13 жовтня 2016 року, про що свідчить розрахунковий листок, є безпідставними з огляду на те, що розрахунковий листок виданий за вересень 2016 року із зазначенням нарахування лікарняних. Крім того датою виплати нарахованих сум зазначено 06 вересня 2016 року.

У зв'язку з вищевикладеним позовні вимоги щодо зобов'язання видати трудову книжку з відповідним записом та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 57-60, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Київської обласної ради, Київської обласної державної адміністрації, Комунального підприємства Київської обласної ради «Бородянкатепловодопостачання» про визнання незаконним та скасування розпорядження та зобов'язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Троїцький районний суд Луганської області. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 29 вересня 2017 року.

Суддя О.С. Певна

29.09.17