Справа № 758/7328/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С.,

присяжних - Чехлова Ю.Р., Джима С.В.

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

прокурора - Павліченко В.О.

заінтересованої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні місті Києві заяву Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_4, визнаної у судовому порядку недієздатною, заінтересована особа - ОСОБА_3, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Представник Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» звернувся до суду з заявою про госпіталізацію у примусовому порядку відносно ОСОБА_4,1958 року народження, яку за направленням психоневрологічного диспансеру 31.05.2017 року було госпіталізовано до відділення №8 Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ», у зв'язку з погіршенням психічного стану та наполяганням опікуна недієздатної у зв'язку з наявними розладами сприйняття у вигляді вербальних галюцинацій, висловлюванням маячних ідей відношення та впливу, заявами, що відчуває голоси в голові», знаходячись під дією хворобливих переживань , вдома роздягалась,на зауваження рідних реагувала бурхливо, проявляла агресивні тенденції до сестри, висловлювала маячні ідеї, заявляла, що «її хочуть зґвалтувати», емоційною неадекватністю та відсутністю критики до свого стану.

Посилається на те, що згідно рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.05.1997 року ОСОБА_4, визнана недієздатною та розпорядженням Шевченківської райдержадміністрації м. Києва від 21.11.1997 року за № 1370 їй призначено опікуна ОСОБА_5( після одруження ОСОБА_3 ).

Зазначає, що відповідно до ст.13 Закону України « Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра.

Мотивує вимоги тим, що при госпіталізації опікун ОСОБА_3 надала згоду на госпіталізацію ОСОБА_4.

Однак згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Також згідно зазначеного рішення Конституційним судом України рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідність до цього рішення.

Крім того відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення СУДОВОГО контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Зазначає, що ОСОБА_4 страждає на тяжкий психічний розлад у формі : Шизофренія, параноїдна форма. Безперервний тип перебігу. Виражений апатико - дисоціативний дефект.

У зв'язку з вищевикладеними обставинами та враховуючи загострення психічного захворювання та стану ОСОБА_4,оскільки остання потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару звертаються з вказаною заявою до суду.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, обґрунтувавши необхідність госпіталізації та проведення лікування відносно ОСОБА_4, просив суд задовольнити заяву, оскільки остання потребує лікування відносно її стану саме в умовах стаціонару, нездатності критично оцінювати свої дії та свою поведінку, неможливості самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, некритичності свого стану та її погодження на лікування, а також і з метою захисту її інтересів згідно встановлених в судовому засіданні обставин.

ОСОБА_4 в судовому засіданні просить задовольнити заяву, оскільки вважає необхідним своє лікування в лікарні до моменту вирішення питання про звільнення її від опікуна та повернення їй її квартири, посилаючись на те, що опікун умисно не дає їй ліки та вона боїться за своє життя.

Заінт.особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги підтримує, просить суд застосувати лікування, оскільки стан сестри сильно загострився, вона вчиняє неадекватні дії, прояви конфліктності,не спить,висловлює маячні ідеї, вважає, що її госпіталізація є необхідною на даний час з метою покращення її стану і лікування стаціонарно доцільне, вона не може самостійно оцінювати свої вчинки та дії, тривожна,відчуває постійний страх та намагається вчинити неадекватні дії,у зв'язку з погіршенням її стану здоров'я не тільки з точки зору психічного захворювання але й наявності захворювання і тому необхідно надання їй допомоги в умовах саме стаціонару.

Вислухавши пояснення учасників процесу, висновок прокурора, який вважає за доцільне застосування госпіталізації та проведення лікування відносно ОСОБА_4,згідно встановлених в судовому засіданні обставин та з метою захисту інтересів недієздатної, дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 Закону України « Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра

Відповідно до статті 14 Закону України « Про психіатричну допомогу « - Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного заклад на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення СУДОВОГО контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно висновку лікарів - психіатрів від 01.06.2017 року ОСОБА_4- страждає тяжким психічним захворюванням у формі: Шизофренія, параноїдна форма. Безперервний тип перебігу. Галюцинаторно - параноїчний синдром. Виражений апатико - дисоціативний дефект…..Дане погіршення психічного стану протягом останніх днів, коли відмовилась від прийому ліків,порушився сон,стала метушливою, тривожною,неспокійною. Знаходячись вдома під дією хворобливих переживань, вдома роздягалась, на зауваження реагувала бурхливо, проявляла агресивні тенденції, намагалась битись з сестрою, висловлювала маячні ідеї відношення,заявляла, що «її хочуть зґвалтувати»……Потребує госпіталізації до психіатричного закладу у психіатричний стаціонар, в зв'язку з загостренням психічного захворювання та стану хворої, оскільки виявляє стійкі реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих.

З наданого суду рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.05.1997 року, вбачається, що ОСОБА_4., визнана недієздатною, розпорядженням Шевченківської райдержадміністрації м. Києва від 21.11.1997 року за № 1370 їй призначено опікуна ОСОБА_5 ( а.с.2-4).

З наданих суду матеріалів вбачається, що опікуном ОСОБА_3. дано згоду на госпіталізацію ОСОБА_4 у зв'язку з загостренням її психічного стану з метою покращення її стану ( а.с.8-9).

Встановлено, що в зв'язку з наявністю у хворої психічного розладу, що виражається у наявності стійких неадекватних дій, некритичності до стану свого здоров'я, захворювання, його проявів, погіршення психічного стану, погодженням її на перебування у стаціонарі та потреби стаціонарного лікування, суд вважає необхідним задовольнити вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 280-282 ЦПК України, ст.ст. 13, 14,22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Дати згоду на госпіталізацію до Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , року народження.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко
ПрисяжніЮ.Р. Чехлов С.В. Джима