У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника відповідача ОСОБА_5, представника позивача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2017 року в справі за заявою ОСОБА_7 про ухвалення додаткового судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав,

- третя особа Орган опіки та піклування Деснянської районної у м.Чернігові ради, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 2000 грн. у відшкодування понесених витрат по оплаті за надання правової допомоги, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною, постановленою з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням процесуальних норм, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Оскаржуваної ухвалою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 про ухвалення додаткового судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при вирішенні питання щодо визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу суд має виходити з їх граничних розмірів, визначених законом, та наявності доказів понесення цих витрат стороною. В матеріалах справи мається договір про надання правової допомоги від 16.02.2016 року, укладений ним з адвокатом ОСОБА_9, калькуляція витрат на правову допомогу та оригінал квитанції до прибуткового касового ордера.

ОСОБА_7 також вказує, що в судовому засіданні 24.03.2016 року його представником до матеріалів справи було помилково надано оригінал його примірника додаткової угоди від 23.02.2016 року (без його підпису, оскільки мав залишатися у нього) замість копії, яка мала підписи обох сторін. Проте, договір про надання правової допомоги та додатка угоди до нього його сторонами не оспорювалися, жодна із сторін договору не заперечує його укладення на умовах, зазначених зокрема в додатковій угоді від 23.02.2016 року. Навіть за відсутності його підпису на додатковій угоді, в справі достатньо доказів погодження сторонами договору вартості правової допомоги та понесення ним відповідних витрат за договором від 16.02.2016 року, що є достатнім для вирішення питання про їх компенсацію.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_5, представника позивача ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Питання ухвалення додаткового рішення врегульовано нормами статті 220 ЦПК України.

Частиною 1 цієї статті передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 5 статті 220 ЦПК України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Таким чином, суд постановляє ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення, якщо дійде висновку про відсутність передбачених ч.1 ст.220 ЦПК України підстав для його ухвалення.

Оскаржуваною ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2017 року від 05.07.2016 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 про ухвалення додаткового судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначив, що суд при ухваленні рішення не вирішив питання про судові витрати стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн., оскільки по справі були відсутні належні та допустимі докази про те, що 23.02.2016 року ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_9 уклали додаткову угоду щодо гонорару за вказаною цивільною справою у розмірі 2000 грн. (підпис клієнта у тексті додаткової угоди відсутній), а тому відсутні і правові підстави для ухвалення додаткового судового рішення.

Тобто, судом констатовано, що при ухваленні Деснянським районним судом м. Чернігова 25.03.2016 року судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав не було вирішено питання про судові витрати, що відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Таким чином, у суду першої інстанції не було підстав відмовляти в ухваленні додаткового рішення. Питання стягнення чи відмови у стягненні на користь ОСОБА_7 понесених ним витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн. мало бути вирішено по суті з врахуванням наданих ОСОБА_7 доказів понесення ним таких витрат.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України скасуванню з передачею питання про ухвалення додаткового рішення на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч.1 п.3, 313- 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2017 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: