УхвалА

іменем україни

10 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання договорів фінансового лізингу недійсними, стягнення суми за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 1 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 1 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 14 грудня 2015 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» (далі - ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто») укладено договір фінансового лізингу № 002608, за умовами якого відповідач зобов'язався придбати у власність предмет лізингу - транспортний засіб «SkodaOctavia» та передати йому у користування у строк і на умовах цього договору. 14 грудня 2015 року між ним та товариством укладено договір фінансового лізингу № 002609, за умовами якого відповідач зобов'язався придбати у власність предмет лізингу - транспортний засіб «Volkswagen Beetle» та передати йому у користування у строк і на умовах цього договору. В усній формі відповідач повідомив його про те, що він повинен сплатити авансовий платіж за договором фінансового лізингу № 002608 у розмірі44 тис. грн, за договором фінансового лізингу № 002609 у розмірі 76 600 грн, шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача, після чого протягом 3-5 календарних днів йому буде передано у користування предмет лізингу.

У день укладення договорів він сплатив товариству 44 тис. грн та 76 600 грн, при цьому відповідачем не було роз'яснено призначення платежу, що виявився адміністративним платежем товариству, який поверненню не підлягає. Таким чином, вважав, що його введено в оману, умови договору є несправедливими, оскільки ставлять його в нерівне становище з відповідачем, й вважав, що вказаний платіж є складовою вартості автомобіля. Крім того, предмет лізингу йому передано не було.

Зазначав про те, що він звертався до відповідача з листом щодо повернення йому сплачених коштів. 12 січня 2016 року та 13 січня 2016 року товариство повідомило його про те, що за договір фінансового лізингу № 002609 йому буде повернуто 2 044 грн 20 коп., вся інша сума повернута не буде, оскільки адміністративний платіж у випадку розірвання договору не повертається. 18 січня 2016 року відповідачем повернуто йому 2 044 грн 20 коп.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд визнати договір фінансового лізингу № 002608 від 14 грудня 2015 року та договір фінансового лізингу № 002609 від 14 грудня 2015 року недійсними, застосувати наслідки недійсного правочину шляхом стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 74 555 грн 80 коп. та у розмірі 44 тис. грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 1 липня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано договір фінансового лізингу № 002608 від 14 грудня 2015 року недійсним. Застосовано правові наслідки укладення недійсного (нікчемного) правочину та стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 44 тис. грн. Визнано договір фінансового лізингу № 002609 від 14 грудня 2015 року недійсним. Застосовано правові наслідки укладення недійсного (нікчемного) правочину та стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 74 555 грн 80 коп.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 8 липня 2016 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 1 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суди,вірно застосувавши положення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 799 ЦК України на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що несправедливими є, зокрема, умови договору про виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів»); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону). Крім того, договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму), проте договір найму транспортного засобу нотаріально не був посвідчений.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах Верховного суду України: від 16 грудня 2015 року № 6-2766цс15, від 19 жовтня 2016 року № 6-1551цс16, яка у силу ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для усіх судів України.

Ураховуючи викладене, суди вірно вважали, що умови договорів є несправедливими, у тому чисті, про те, що адміністративний платіж лізингоодержувачу не повертається, лізингодавець за невиконання договірного зобов'язання не несе відповідальності перед лізингоодержувачем, а одержує від нього вигоду. Умови договорів суттєво обмежують права позивача, як споживача та звужують обов'язки відповідача (ст. 808 ЦК України).

Таким чином, є правильними висновки судів про наявність правових підстав для визнання спірних договорів фінансового лізингу недійсними з підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України та ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішення не впливають.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто»відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 1 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 1 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик