АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/4229/16-ц Головуючий суддя І інстанції Бабкова Т. В.
Провадження № 22-ц/790/2800/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді: Піддубного Р.М.,

суддів: Кругової С.С., Котелевець А.В.,

за участю секретаря: Пашнєвої Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

У вересні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (ПАТ КБ «Прватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначив, що 29 березня 2012 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір. Відповідно до умов цього договору ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 8 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії кратки. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником договірних зобов'язань, станом на 30 червня 2016 року виникла заборгованість в загальному розмірі 31 525, 58 гривень, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Після відкриття провадження у справі було з'ясовано, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер.

У зв'язку зі смертю відповідача банк подав уточнену позовну заяву, зазначивши відповідачем ОСОБА_1, яка за твердженням позивача, постійно проживала з померлим на час відкриття спадщини, та просив стягнути з останньої заборгованість за зазначеним вище кредитним договором у розмірі 14 841,38 гривень, що утворилась на дату смерті спадкодавця.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутрність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 29 березня 2012 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 8000 гривень зі платою 30% відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Встановлено також, що ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, неналежним чином не виконував зобов'язання по поверненню коштів, що потягло за собою утворення заборгованості, розмір якої станом на дату смерті позичальника склав 14 841,38 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого ОСОБА_2, що вона у встановленому порядку прийняла спадщину, що за життя ОСОБА_2 взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно, чи то право на таке майно, та що таке майно (майнові права) відповідач отримала у спадщину, і у неї виник обов'язок відповідати перед кредитором в межах вартості успадкованого майна.

Такий висновок суду є законним та обґрунтованим.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 60 ЦПК).

Статтею 11 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства - суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, тягар доказування обґрунтованості своїх вимог покладено на позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст.10 ЦПК України. Частина 3 ст.27 цього Кодексу проголошує, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування, а відтак і рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Без наявності доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем позичальника ОСОБА_2, суд першої інстанції був позбавлений можливості правильно вирішити спір, оскільки в такому випадку рішення не відповідало б положенням ст.213 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом положень ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин у справі, є безпідставним.

Матеріали справи свідчать, що судом було вчинено процесуальні дії щодо встановлення можливих спадкоємців ОСОБА_2, але з отриманої судом інформації спадкоємців померлого не встановлено.

Даних про те, що суд відмовив у задоволенні клопотань позивача, направлених на встановлення кола спадкоємців ОСОБА_2, матеріали цивільної справи не містять.

Жодних доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 є спадкоємицею померлого відповідно до положень ЦК України і повинна відповідати за позовом, позивач суду не надав.

Отже, судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, які б могли стати підставою для зміни чи скасування судового рішення, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, а тому апеляційна скарга відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

С.С. Кругова