Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

30.05.2017 Справа №607/14510/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Осів І.В., позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в грудні 2016 року пред'явила до суду позов до відповідача ОСОБА_3К, третя особа служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Обґрунтовує позов тим, що з 20 травня 1999 року до 13 вересня 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, у якому народилося двоє дітей: син ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_7. Після розірвання шлюбу сторони ще деякий час проживали в одній квартирі, при цьому відповідач жодної фінансової допомоги на утримання дітей позивачці не надавав, участі в їх вихованні не брав. На початку 2012 року ОСОБА_3 забрав свої речі з квартири позивачки, і з цього часу сторони проживають окремо, дітей відтоді не бачив. Діти проживають з позивачем, перебувають на її повному утриманні. Відповідач ОСОБА_3 нехтує своїми батьківськими обовязками, не бере жодної участі у вихованні дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не допомагає матеріально, не спілкується з дітьми взагалі, не цікавиться їх успіхами, станом здоровя та в яких умовах вони проживають. З цих підстав позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, суду пояснила, що після розлучення відповідач зник і з того часу з дітьми не спілкується та не допомагає їм, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно їхніх неповнолітніх дітей. Проти заочного розгляду справи не заперечила.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав з підстав, викладених у ньому та просив його задовольнити.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 суду пояснив, що в нього відраза до батька і до самого слова «батько», оскільки все своє свідоме життя провів без нього, не спілкувався з ним 7 років навіть по телефону.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_5 суду пояснила, що батько їм не помагає, не вітає зі святами, не піклується про них, дуже давно по телефону не спілкувалися з ним.

Представник третьої особи служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради ОСОБА_8 в судове засідання подала заяву, згідно з якою підтримала висновок органу опіки та піклування та просила розглядати справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого вирішення справи та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Сторони позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ИД №009722 від 13 вересня 2006 року, шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №605 від 13 вересня 2006 року.

Як слідує зі свідоцтва про народження серії 1-ИД № 016012 від 12 травня 2000 року, 19 квітня 2000 року у сторін народився син ОСОБА_4, про що зроблено актовий запис № 685 Відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради.

Згідно свідоцтва про народження серії 1-ИД № 101048 від 05 липня 2002 року, 14 червня 2002 року у сторін народилася дочка ОСОБА_5, про що зроблено актовий запис № 1074 Відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідач ОСОБА_3 нехтує своїми батьківськими обовязками, не бере жодної участі у вихованні дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не допомагає матеріально, з початку 2012 року не спілкується з дітьми взагалі, не цікавиться в яких умовах вони проживають, їх успіхами та станом здоровя.

Згідно письмових свідчень ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які є близькими родичами позивачки ОСОБА_1, відповідача не бачили декілька років, останній дітьми не цікавиться, матеріально не допомагає. ОСОБА_1 сама виховує та забезпечує дітей.

З письмових свідчень сусідів позивача ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 вбачається, що останні проживають з ОСОБА_1 в одному будинку, її колишнього чоловіка не бачили вже кілька років, дітьми він не цікавить та матеріально їм не допомагає, дітей позивач виховує сама.

Згідно письмових свідчень ОСОБА_15 та ОСОБА_16, викладачів Тернопільської Української гімназії ім. І. Франка, які є класними керівниками дітей сторін, батько ОСОБА_5 та ОСОБА_4 протягом кількох останніх років у гімназію не приходив, успішністю дітей не цікавиться. Як класні керівники контактують лише з матірю дітей ОСОБА_1.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 282 від 26 квітня 2017 року затверджено висновок органу опіки та піклування Тернопільської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Висновком органу опіки та піклування служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради встановлено доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст.8).

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років (ст.152 СК України).

У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

В силу ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вказаних обставин судом установлено, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зокрема свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, не займається їх вихованням та матеріальним утриманням, не створює умов для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, взагалі з ними не спілкується.

З цих підстав, беручи до уваги інтереси дітей, необхідність умов їх нормального розвитку та виховання, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, слід позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215, 224, 226, 228, 233, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_17 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 понесений судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 (двадцять) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку лише у разі залишення судом, який його ухвалив, без задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_17