У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Григоренка М.П., Шимківа С.С. секретар судового засідання: Москалик Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 18 вересня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та на постанову державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Невідомського Василя Вячеславовича від 17 липня 2017 року ВП № 49071936 про стягнення виконавчого збору,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників заявника та ДВС, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 вересня 2017 року провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та на постанову державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Невідомського В.В. від 17 липня 2017 року ВП № 49071936 про стягнення виконавчого збору закрито.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції безпідставно закрив провадження у справі, оскільки у відповідності до ч.2 ст.384 ЦПК України скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Крім того, Конституцією України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права від порушень і протиправних посягань, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати питання на новий розгляд суду першої інстанції.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі за скаргою ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2015 року державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_3 було винесено постанову ВП №49071936 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №569/2476/15-ц, виданого 16 вересня 2015 року Рівненським міським судом Рівненської області про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ "Райффайзен Банк Аваль" у сумі 333564,21 грн. на предмет іпотеки: двокімнатну квартиру, площею 52,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом реалізації її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження та стягнення понесених судових витрат в розмірі 3335,64 грн.

АТ "Райффайзен Банк Аваль" заявою від 20 червня 2017 року за вих.№114-7-0-00-11/1086 повідомило Рівненський міський відділ ДВС ГТУЮ у Рівненській області, що станом на 8 листопада 2016 року у ОСОБА_1 відсутні кредитні зобов'язання перед АТ "Райффайзен Банк Аваль".

На підставі вказаної заяви стягувача 17 липня 2017 року державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області Невідомським В.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №49071996 щодо примусового виконання виконавчого листа № 569/2476/15-ц, виданого 16 вересня 2015 року Рівненським міським судом в Рівненській області.

Крім того, 17 липня 2017 року державним виконавцем Невідомським В.В. було винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження в розмірі 85 грн. та постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 33689,99 грн., яку виділено в окреме провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Інший порядок судового оскарження, у тому числі коло учасників цього оскарження, визначено Розділом VII ЦПК України і статтею 1212 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

Отже, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України №6-2187цс15 від 11 листопада 2015 року та № 6-30цс16 від16 березня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Суд першої інстанції посилаючись на роз'яснення пункту 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", не врахував, що Постановою № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року внесено зміни до абзацу другого пункту 7 та викладено в такій редакції: "Враховуючи, що відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження", частини другої статті 384 ЦПК України рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, та керуючись змістом статті 383 ЦПК України, справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до розгляду в порядку цивільного судочинства".

З матеріалів справи вбачається, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена державним виконавцем під час виконання рішення суду, ухваленого у цивільній справі, в зв'язку з чим скарга на дії державного виконавця має розглядатися в порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України.

Враховуючи викладене, судом було порушено норми матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 311, 313, 314, 315, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 18 вересня 2017 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді: Бондаренко Н.В.

Григоренко М.П.

Шимків С.С.