Справа №473/109/17 01.06.2017 01.06.2017 01.06.2017
Провадження №22-ц/784/1319/17
Справа № 473/109/17 Головуючий першої інстанції: Ітрін М.В.
Провадження № 22-ц/784/1319/17 Суддя-доповідач Апеляційного суду: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини ,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 р. ОСОБА_2 звернулась до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Вказувала, що з 10 квітня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначала, що сімейне життя між ними не склалось, фактично шлюбні відносини припинені, вона разом з сином проживає окремо від чоловіка, дитина перебуває на її утриманні. Як вказала ОСОБА_3, відповідач їздить на заробітки до Польші, де отримує заробітну плату у розмірі 700 доларів США.

Посилаючись на викладене, просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_3, а також стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 5500 грн. щомісячно.

Ухвалою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 січня 2017 р. розєднано позовні вимоги ОСОБА_2, виділено в окреме провадження позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвалою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 січня 2017 р. відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 лютого 2017 р. вказану цивільну справу передано за підсудністю до Новоодеського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2017 р. прийнято до свого провадження вищевказану справу та призначено її до судового розгляду.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 квітня 2017 р. позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 700 грн. щомісяця, починаючи з 13 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погодившись із встановленим судом розміром аліментів та посилаючись на те, що суд не вирішив її позовних вимог про розірвання шлюбу, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким розірвати її шлюб з ОСОБА_3 та стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 5500 грн. щомісячно.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 10 квітня 2010 року перебували у шлюбі та є батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, способи виконання батьками такого обовязку визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За такого, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Також судом першої інстанції встановлено, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід і такі обставини апелянт не оспорювала.

Отже, виходячи з положень ч. 1 ст. 184 СК України також є правильним висновок суду про наявність підстав для визначення аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо не доведення позивачкою факту отримання відповідачем заробітної плати в розмірі 700 доларів США на місяць.

Разом із тим, при визначенні розміру аліментів на дитину, суд не в повній мірі врахував усіх передбачених ст.182 СК України обставин, що мають значення при визначенні розміру аліментів на дитину, не прийняв до уваги розмір встановленого законодавством прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років.

За таких обставин колегія суддів вважає, що розмір аліментів необхідно визначити в сумі 1000грн. щомісячно, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає зміні.

За положеннями ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

З огляду на викладене, той факт, що син сторін відвідує заняття секції Айкідо, які оплачує позивачка, не має правового значення при визначенні розміру аліментів, проте, це може бути підставою для предявлення вимог про стягнення додаткових витрат на дитину відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України.

Доводи позивачки в апеляційній скарзі про те, що судом необґрунтовано відмовлено у задоволенні її вимоги про розірвання шлюбу - є безпідставними, оскільки такі позовні вимоги не були предметом спору, якій вирішувався у даній справі. Так, ухвалами судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 та 17 січня 2017 р. розєднано позовні вимоги ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання дитини, виділено в окреме провадження позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та відкрито провадження у справі за даними позовними вимогами (а.с. 1, 14). Ухвалою цього ж суду від 02 лютого 2017 р. вказану цивільну справу передано за підсудністю до Новоодеського районного суду Миколаївської області (справа № 473/109/17) (а.с. 25).

Як вбачається з досліджених апеляційним судом матеріалів цивільної справи № 473/81/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, провадження у справі за даними позовними вимогами було відкрито ухвалою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 січня 2017 р., а ухвалою цього ж суду від 02 лютого 2017р. вказану цивільну справу передано за підсудністю до Новоодеського районного суду Миколаївської області (а.с. 83-85). Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 7 квітня 2017 року шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 розірвано (а.с. 86-87).

При цьому, зазначення у рішенні Новоодеського районного суду Миколаївської області від 7 квітня 2017 року (справа № 473/81/17) про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 5500 грн. щомісячно, не є підставою для скасування рішення, яке переглядається в апеляційному порядку , із закриттям провадження у справі в порядку статей 310, 205 ЦПК України з огляду на нижчевикладене.

Пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яка кореспондується з положеннями частини другої статті 223 ЦПК України.

Закриття провадження у справі у цьому випадку можливе лише за умови, що вже існує рішення суду, яке набрало законної сили, і це рішення ухвалено за наслідками розгляду спору ( позову), який розглядається між тими самими сторони, про то самий предмет спору і з тих самих підстав.

Таким чином, необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК обумовлена, зокрема, неприпустимістю розгляду судами одного і того ж спору двічі.

Відповідно до статті 310 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених статтею 205 цього Кодексу.

За змістом зазначеної норми обставини, які відповідно до положень статті 205 ЦПК України є підставами для закриття провадження у справі на стадії апеляційного розгляду справи, повинні існувати на момент прийняття рішення судом першої інстанції або ці обставини унеможливлюють прийняття апеляційним судом судового рішення по суті після скасування судового рішення, яке є предметом апеляційного оскарження.

Таким чином, підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі може бути лише наявність на час його ухвалення рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав. При цьому зазначені обставини не можуть бути підставою для скасування в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, ухваленого по суті спору, на яке подана апеляційна скарга та яке підлягає перевірці апеляційним судом по суті.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-899цс16.

Оскільки на момент прийняття Новоодеським районним судом Миколаївської області рішення у даній справі від 11 квітня 2017 року судове рішення цього ж суду від 7 квітня 2017 року у справі № 473/81/17 не набрало законної сили, тому це рішення само по собі не може бути ні для суду першої інстанції, ні для суду апеляційної інстанції підставою для закриття провадження у справі, передбаченою пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України.

Крім того, вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини не є предметом спору у справі № 473/81/17, оскільки провадження у цій справі за такими вимогами не було відкрито.

Не можуть бути прийняті до уваги і посилання апеляційної скарги на те, що суд, частково задовольняючи вимоги про стягнення аліментів, не врахував, що позивачем визнано позов у повному обсязі, тобто, і в частині стягнення аліментів в розмірі 5500грн. щомісячно, оскільки з прикладеної до апеляційної скарги заяви ОСОБА_3 вбачається, що він визнає вимоги ОСОБА_2 про припинення шлюбу, а не вимоги щодо стягнення аліментів (а.с. 57-60).

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 квітня 2017 року в частині розміру аліментів на утримання дитини, що підлягають стягненню з ОСОБА_3, змінити, збільшивши їх розмір з 700грн. до 1000грн. щомісячно.

В іншій частині рішення залишити без змін

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: О.О. Данилова

ОСОБА_6