Справа № 181/710/17
Провадження № 2/181/238/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2017 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Юрєва О.Ю.,

за участю секретаря Паньковської М.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Миколайовичапро стягнення аліментів з повнолітньої дочки на утримання матері,-

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2017 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів з повнолітньої дочки на утримання матері.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що її чоловік, ОСОБА_6 помер 18 листопада 2009 року. Вона проживає разом з трьома синами: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 Відповідач, ОСОБА_3, її повнолітня дочка, проживає окремо. Її визнано інвалідом третьої групи інвалідність з дитинства, тому щомісячно вона отримує пенсію у розмірі 1949,05 грн. а також пенсію у разі втрати годувальника, померлого внаслідок загального захворювання на 2-х утриманців: сина ОСОБА_9 та сина ОСОБА_8, щомісячно у розмірі 1674,40 грн. Син ОСОБА_7 є також інвалідом з дитинства та щомісячна державна соціальна допомога на сина становить : 1806,90 грн. Відповідно до медичних документів вона хворіє на цукровий діабет і потребую догляду та додаткових коштів на лікування. Її матеріальне становище є вкрай нужденним. Дочка ОСОБА_3 матеріальну допомогу добровільно не надає. Пенсія, яку вона отримую, не забезпечує необхідного мінімума проживання частину вона відразу після отримання віддає на сплату комунальних послуг (оплата за електроенергію, газ). Сума, яка залишається є меншою ніж мінімальний прожитковий мінімум і її ледь вистачає на харчування. Побутовими предметами першої необхідності вона забезпечити себе не може. Вимушена просити деяких не дуже близьких знайомих людей допомагати їй одягом, харчами та іншими необхідними речами, позичати гроші, щоб в прямому сенсі слова дожити до наступної пенсії. Крім того, вона є хворою людиною та має необхідність в постійному лікуванні, що потребує чимало коштів.

Позивач просить суд стягнути з повнолітньої дочки, ОСОБА_3, аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) в т.ч. і від отримання орендної плати за передачу 1/3 частини земельної ділянки в оренду щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви до суду і по 01 травня 2020 року - включно, допустивши негайне виконання рішення в розмірі платежу за один місяць.

Судом було встановлено, що окрім відповідача, повнолітньої доньки ОСОБА_3, позивач також має повнолітнього сина ОСОБА_4, у якого теж є передбачений нормативно-правовими актами обовязок утримувати матір, тому ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2017 року, ОСОБА_4 було залучено у якості співвідповідача.

У судовому засіданні позивач, ОСОБА_1, на задоволенні позову наполягала, додатково пояснила, що доглядала за донькою, витрачала на неї кошти, сплачувала за навчання та гуртожиток, возила на море відпочивати, купила їй ноутбук. Сподівалася на допомогу від доньки, але вона її не надає. За 8 місяців останніх ніякої допомоги від доньки вона не отримала. У неї ще двоє дітей 17 та 14 років. Отримала статус мати героїня. Отримує пенсію 1449 та 500 гривень за особливі заслуги перед Україною, 1674 гривень пенсія по втраті годувальника, допомога дітям; 1308 гривень пенсія сина ОСОБА_9, 500 гривень допомога по догляду за дитиною. Хворіє на хронічний бронхіт, діабет, гіпертонічну хворобу, ті ліки, що дають безкоштовно їй не підходять, і вона вимушена купляти ліки самостійно. Два рази на рік вона повинна проходити лікування за власні кошти. Також їй призначено 1 раз на рік санаторно-курортне лікування за програмою для інвалідів. Була на лікуванні взимку. Є субсидія за оплату ЖКП. Вони не мають статусу малозабезпеченої сімї. Син ОСОБА_10 проживає разом з нею, отримує заробітну плату 7000 гривень. Допомогу надає, тому претензій до нього вона не має.

Представник позивача, ОСОБА_2, у судовому засіданні позов підтримав, дав суду пояснення аналогічні вищевикладеним.

Відповідач, ОСОБА_3, у судовому засіданні проти позову заперечувала. Пояснила, що в кінці січня 2017 року переїхала жити до чоловіка, з яким шлюб не зареєструвала. Допомоги не надає, оскільки не має з чого. Працює з липня 2017 року. Вона має кредит з вересня 2017 року на холодильник і щомісяця виплачує 1650 гривень. Проживає у с. Лісовка з цивільним чоловіком. На роботу добираються за свої кошти. Братам молодшим допомагає грошима. Мати має власний пай 1,5 га, а також бабусин пай з тіткою на пополам та отримує дохід від вказаних паїв 3500 гривень, але не офіційно. У мами є чотири городи для обробки землі. Вона знає, що мама хворіє, але не так, як вона розказує. Вона хоче надавати допомогу, але молодшим братам. Веде спільне господарство з ОСОБА_11 Він працює машиністом підземних установ, отримує близько 4000 гривень. Вона отримує мінімальну заробітну плату 2500 гривень, та 4000 гривень за земельний пай за рік. Батько помер в 2009 році.

Представник відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_12, надав суду письмові заперечення в яких пояснив, що заробітна плата ОСОБА_3 складає 3200,0 грн., без урахування утримань: військовий збір 48,00 грн., податковий збір 567,36 грн. Тобто зарплатня, яку отримує остання становить 2584,64 грн. в місяць. Також зазначив, що позовна заява ґрунтується не на доказах, а на внутрішньому ставленні позивача до відповідача, вимоги носять не обєктивний, а субєктивний характер. У судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях.

Відповідач ОСОБА_4, у судовому засіданні пояснив, що отримує заробітну плату у розмірі 7000 гривень на місяць. Допомагає матері по мірі потреби грошима або ж продуктами.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджені та надана оцінка таким доказам:

Згідно свідоцтва про народження серія УІІ-КИ № 267478 виданого Райпільською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області 17 травня 1993 року, ОСОБА_3 народилася 22 грудня 1992 року в с. Райполе Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис за № 01 від 20 січня 1993 року. Батьком записано ОСОБА_6, а матірю ОСОБА_1, позивача по справі.(а.с.10)

ОСОБА_6, чоловік позивачки, помер 18 листопада 2009 року згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ № 310030 виданого Райпільською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області 20 листопада 2009 року, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 38.(а.с.11)

Згідно довідки Райпільської сільської ради за № 1271 від 10.08.2017 року ОСОБА_1 має наступний склад сімї: син - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4; син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 інвалід з дитинства; син ОСОБА_8 12.09.2003 р. н. (а.с.12)

Відповідно до пенсійного посвідчення № 23805505, яке було видане 16 травня 2017 року ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства. Термін дії цього посвідчення до 30.04.2020 року. (а.с.13)

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА № 628576 від 05.04.2017 року ОСОБА_1 визнано інвалідом третьої групи інвалідність з дитинства. Рекомендовано лікування у лікаря-кардіолога та лікаря - ендокринолога. Інвалідність встановлена на строк до 01 травня 2020 року. (а.с.14)

Відповідно до довідки від 10.08.2017 року за № 1269, яка видана виконкомом Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 має на утриманні неповнолітню дитину інваліда, ОСОБА_7 14.11.2000 року.(а.с.16)

Цей факт підтверджується також посвідченням серія ААБ № 296622 виданим на імя ОСОБА_1 05 червня 2008 року, що на сина ОСОБА_9 призначена державна соціальна допомога на термін з 08.05.2008 року по 13.11.2018 року.(а.с.15)

Згідно довідки виданої Управлінням соціального захисту населення Межівської РДА за № 524 від 10 серпня 2017 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Межівської РДА, як отримувач державної соціальної допомоги з надбавкою за догляд інвалідам з дитинства та дітям інвалідам на сина - ОСОБА_7, 14.11.2000 р. н.(а.с.18)

Відповідно до довідки за № 523 від 10.08.2017 року щомісячна державна соціальна допомога на сина ОСОБА_7 становить : 1806,90 грн.(а.с.19)

ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, як інвалід третьої групи з дитинства, яка складає 1949,05 грн. щомісячно відповідно до довідки наданої Межівським відділенням Першотравенського обєднаного управління пенсійного фонду України від 10.08.2017 року за №194/04/18.(а.с.20)

Згідно довідки за №195/04/18 від 10.08.2017 року виданої Межівським відділенням Першотравенського обєднаного управління пенсійного фонду України ОСОБА_1 отримує пенсію у разі втрати годувальника, померлого внаслідок загального захворювання на 2-х утриманців: синів ОСОБА_9 та ОСОБА_13, щомісячно у розмірі 1674,40 грн.(а.с.21)

Відповідно до медичних документів ОСОБА_1 хворіє на цукровий діабет та гіпертонічну хворобу ІІІ ступеня зі стабільно високим рівнем АД.(а.с.26-30)

У судовому засіданні встановлено та підтверджено поясненнями позивача, що остання має субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, однак її розмір встановити на даний час не можливо, оскільки ще не розпочався опалювальний сезон, однак в минулому році вказаної субсидії для опалення газопостачання все одно не вистачало на опалення будинку, і в зимовий період позивач вимушена була купувати дрова для опалення будинку. Даний факт визнаний сторонами та не заперечувався ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Таке піклування, турбота може знаходити свій вияв у особистому догляді, наданні матеріальної допомоги, представництві, захисті прав та інтересів батьків у різних установах тощо.

Відповідно до ч.1, 3 статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку(доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішення спору слід врахувати роз'яснення, викладені в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 березня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а саме обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. Згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка, ОСОБА_3, пояснила, що має дохід 2585 гривень та 4000 гривень в рік за 1/3 паю. Допомогу надавати не може. Вважає, що матері допомога не потрібна. Вона сплачує кредит 17000 гривень 1650 гривень кожен місяць. Надає допомогу молодшим братам. З лютого по липень 2017 року отримала 3000-4000 гривень. З лютого по травень отримала 1400 гривень допомога по безробіттю.

Відповідно до акта підтвердження місця проживання громадянки ОСОБА_3, складеного комісією у складі депутата Лисівської сільської ради ОСОБА_14, мешканців с. Лисівка ОСОБА_15, ОСОБА_16, 12.09.2017 р. ОСОБА_3 фактично з січня місяця 2017 року по теперішній час проживає без паспортної реєстрації за адресою вул. Центральна, буд.128, с. Лисівка, Покровського району, Дніпропетровської області.(а.с.78)

Відповідно до довідки № 118 від 15 вересня 2017 року наданої ТОВ «Регіональний навчальний центр», ОСОБА_3 працює в ТОВ «РЕГІОНАЛЬНИЙ НАВЧАЛЬНИЙ ЦЕНТР» на посаді інженера з підготовки кадрів з 03 липня 2017 року і по теперішній час. Заробітна плата, згідно трудового контракту складає 3200 грн. 00 коп., без урахування утримань: військовий збір 48,00 грн., податковий збір 567,36 грн. Тобто зарплатня, яку отримує відповідач складає 2584, 64 грн. в місяць.(а.с.74)

Відповідно до Відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_3 станом на 30.06.2017 року отримала: 1 квартал 2017 року 521, 44 грн. від Межівського районного центру зайнятості; 2 квартал 2017 року 947, 61 грн. від Межівського районного центру зайнятості. Відомості про отримання плати за оренду землі станом на 30.06.2017 відсутні.(а.с.75-76)

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу, виданих Красноармійським обєднаним управлінням Пенсійного фонду, ОСОБА_3 станом на 11.09.2017 року лише один раз отримувала заробітну платню з якої сплачений єдиний соціальний внесок за 07 місяць 2017 року.(а.с.78)

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_3, має кредитні зобовязання. Відповідачем укладено кредитний договір з ПАТ «А-БАНК» на придбання побутової техніки, а саме: холодильника Samsung RB37J5005SA/UA. Відповідно до кредитного договору загальна заборгованість відповідач становить 17807,90 гривень. (а.с.63,64,65,66)

У судовому засіданні встановлено, що холодильник був придбаний для спільних потреб відповідачки та її співмешканця, ОСОБА_11, з яким відповідачка веде спільне господарство, а отже і зобовязання по сплаті кредиту за придбання холодильника у них є рівними, тому посилання ОСОБА_3 та її представника на те, що вона сама повинна сплачувати цей кредит суд не може прийняти до уваги. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 також має кредитні зобовязання перед банками, що також свідчить про необхідність у додатковому матеріальному забезпеченні зі сторони повнолітніх дітей позивача.

Відповідно до копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №047230 співвласниками земельної ділянки, яка розташована на території Райпільської сільської ради, Межівського району, Дніпропетровської області є ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Частка кожного у спільній власності 1/3.(а.с.22-23)

Суд приймає до уваги той факт, що разом з позивачкою проживає також її повнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, який працює, отримує заробітну плату у розмірі 7000 гривень в місяць та надає матеріальну допомогу матері.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1ст. 204 СК України.

Крім того слід зазначити, що отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу, не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов'язків утримувати непрацездатних батьків. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є непрацездатною особою, що підтверджується наявністю в неї інвалідності 3 групи. Згідно ст.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» ( від 9 липня 2003 року № 1058-IV) до непрацездатних осіб відносяться: «непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Таким чином, факт наявності у позивача інвалідності свідчить про її статус непрацездатної особи.

Вказаний висновок суду кореспондується із висновком, який було зроблено КСУ по справі №1-1/2014 від 11.02.2014 року за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_17 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України (справа про право на обовязкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця), відповідно до якого непрацездатними особами визнаються громадяни, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності.

Також у судовому засіданні встановлена потреба позивача у матеріальному забезпеченні, оскільки вона має хвороби - хронічний бронхіт, діабет, гіпертонічну хворобу, потребує лікування, оздоровлення, належного харчування.

Відповідач ОСОБА_3 працює, у неї на утриманні не перебувають будь-які особи, вона може надавати матеріальну допомогу матері, однак добровільно не виконує свого обовязку.

Разом з цим, суд враховуючи, що позивач отримує дохід, окрім пенсійних виплат, від здачі в оренду земельної ділянки, її повнолітній син ОСОБА_4, проживаючий разом з позивачем, надає матеріальну допомогу матері, у звязку з цим позовні вимоги про стягнення ? частки доходу відповідача, ОСОБА_3, є явно завищеними.

Суд, з'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини даної справи, дослідивши надані сторонами докази на їх підтвердження з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв'язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, враховуючи матеріальний стан позивача, той факт, що повнолітній син ОСОБА_4 надає матеріальну допомогу матері, та остання не предявляє позовних вимог до нього, скрутне матеріальне становище ОСОБА_3 вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3, аліменти на утримання матері у розмірі 1/10 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і по 01 травня 2020 року - включно.

Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182, 191, 198-201 СК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, ч.3 ст.88, ч.4 ст.174, ст.ст.212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення аліментів з повнолітньої дочки на утримання матері задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_8, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, аліменти на утримання матері ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9, інваліда з дитинства, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 у розмірі 1/10 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і по 01 травня 2020 року - включно.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_10, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорока) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_18