Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №323/2569/16 Головуючий у 1 інстанції: Щербань Л.С.
Провадження № 22-ц/778/1330/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Воробйової І.А.,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3

при секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_5, на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа: орган опіки та піклування Димитрівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ОСОБА_7 звернулася до суд з позовом, який було уточнено в ході судового розгляду, до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В позові зазначала, що вона має у приватній власності житловий будинок, розташований за адресою: вул. Молодіжна, 6, с. Димитрове Оріхівського району Запорізької області. На даний час в її будинку зареєстрована донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та онуки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3.. Проте, з 2013 року відповідачі за місцем реєстрації не проживають. ОСОБА_6 взагалі ніколи не проживала у вказаному житловому будинку за місцем реєстрації.. Добровільно знятися з місця реєстрації відповідачі не бажають, а їх реєстрація в її будинку перешкоджає їй в оформленні субсидії.

Посилаючись на викладене, просила суд визнати ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6Я, такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованими за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Димитрове, вул. Молодіжна, 6.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи орган опіки та піклування Димитрівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6Я, такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованими за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Димитрове, вул. Молодіжна, 6.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

ОСОБА_7 є власником житлового будинку за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Димитрове, вул. МолодіжнаД що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом про державну реєстрацію прав.

Відповідно до будинкової книги, в будинку за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Димитрове, вул. МолодіжнаД зареєстровані, крім позивачки, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до акту від 07.06.2016 року, виданого комісією в складі депутата сільської ради ОСОБА_8, сусідів ОСОБА_9, ОСОБА_10С, в будинку за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Димитрове, вул. Молодіжна,6 проживає ОСОБА_11. ОСОБА_5, ОСОБА_6 не проживають в даному будинку з 2000 року, ОСОБА_4 - не проживає з 2013 року.

Відповідно до довідки № 776 від 18.10.2016 року, виданої Димитрівською сільською радою Оріхівського району Запорізької області, за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, селище Зарічне (с.Димитрове), вул. Молодіжна,6 зареєстровані ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Фактично постійно проживає за вказаною адресою ОСОБА_7. ОСОБА_5 з дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживають на території сільської ради за адресою: селище Зарічне, вул. Зелена, 1/3. ОСОБА_4 на території сільської ради не проживає, мешкає в м. Запоріжжі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі більше року без поважних причин не проживали у спірному будинку, у зв'язку із чим визнав їх такими, що втратили право користування ним.

Проте з висновком суду повністю погодитися не можна.

Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За змістом ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності.

З матеріалів справи, зокрема згідно довідки від 18 жовтня за підписом директора ТОВ «СЕВІ-ТРЕЙД» ОСОБА_4 перебуває у трудових відносинах з ТОВ «СЕВІ-ТРЕЙД» на посаді комплетувальника, яке знаходиться у м.Запоріжжі.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_4 таким, що втратив право користування спірним житлом, не звернув на це увагу і не перевірив доводи відповідача, що спірний будинок є його постійним житлом, яке він не залишив, а тимчасово періодично мешкає у місті Запоріжжя в зв»язку з місцем роботи.

Згідно довідки №141 від 31.01.2017 року вбачається, що неповнолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 навчається в комунальному закладі «Запорізька загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів №4» Запорізької обласної ради , знаходиться на неповному державному забезпеченні та перебуває у школі-інтернаті з понеділка по п»ятницю.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_5 разом з дитиною такими, що втратили право користування спірним житлом, не звернув на це увагу і не перевірив доводи відповідача про поважність причин не проживання у спірному житлі оскільки між нею та її матір'ю склались неприязні стосунки, що унеможливило сумісне проживання в одному будинку, позивачкою чинилися їм перешкоди у користуванні цим майном.

Встановлені обставини свідчать про те, що відповідачі, які набули право користування спірним будинком в установленому законом порядку, не втратили інтерес до спірного житла і були відсутні за місцем свого постійного проживання менше року та з поважних причин.

За таких обставин, висновок місцевого суду про те, що відповідачі без поважних причин не мешкають в спірному житлі понад один рік, а тому є такими, що втратила право користування житловим приміщенням є необґрунтованим та не відповідає фактично встановленим обставинам справи.

Статтями 10-11, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що всупереч вищезазначеним приписам ЦПК України, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачі були відсутні за місцем постійного проживання без поважних причин понад один рік.

Враховуючи викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу ОСОБА_7 у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313,316,317,319 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_5задовольнити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 січня 2017 рокуу цій справі скасувати й ухвалити нове рішення наступного змісту. В задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

Єдиний унікальний №323/2569/16 Головуючий у 1 інстанції: Щербань Л.С.

Провадження № 22-ц/778/1330/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

29 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Воробйової І.А.,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3

при секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_5, на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа: орган опіки та піклування Димитрівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_5задовольнити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 січня 2017 рокуу цій справі скасувати й ухвалити нове рішення наступного змісту. В задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: