Провадження № 22-ц/773/764/17 Категорія: 43 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

з участю секретаря Черняк О.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 4 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 4 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням представник позивача ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 4 квітня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала з підстав в ній зазначених.

Представник позивача ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_1, а тому не може бути визнана такою, що втратила право на користування цим житлом.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

З свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом реєстру житлового фонду департаменту ЖКГ Луцької міської Ради 5 березня 2009 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 та членам її сім'ї ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 по 1/5 частці кожному (а.с. 7 зв.).

20 березня 2009 року КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності на житло за ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 зареєстровано право власності на кожного по 1/5 частки на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 8).

З будинкової книги серії А № 90876 вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_2 та ОСОБА_10 (а.с. 9-11).

Конституцією України гарантовано як право на житло, так і право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю (ст.ст. 41, 47).

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

При постановленні рішення суд першої інстанції врахував вищевказані правові норми та дійшов правильного висновку, що підстав для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням немає, оскільки останній на праві спільної часткової власності належить 1/5 частина квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 покликається на норми ч. 2 ст. 405 ЦК України, яка визначає прядок та підстави визнання членів сім'ї власника такими, що втратили право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цих осіб понад встановлені строки, а не самого власника (співвласника) квартири.

Крім того, на підтвердження своїх доводів представник позивача ОСОБА_3 в апеляційній скарзі покликається на норми Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», проте позовні вимоги заявлено про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а не щодо реєстрації місця проживання особи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає нормам матеріального і процесуального права, є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 4 квітня 2017 року в даній цивільній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді