Справа № 283/266/17-ц
провадження №2/283/200/2017
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2017 року Малинський районний суд Житомирської області в складі:

під головуванням судді Ярмоленка В.В.

з секретарем судових засідань ОСОБА_1,

з участю представника служби у справах дітей Малинської РДА ОСОБА_2, представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_4 цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання свого сина, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним. Зазначив, що він є батьком дитини, а матір'ю - ОСОБА_6, відповідач по справі з якою він перебував в шлюбі з 21.04.2007 року та який відповідно до рішення Малинського районнного суду Житомирської області від 15.11.2010 року було розірвано, а сина залишено проживати разом з матір'ю. З 15.07.2015 року сім'ю відповідача разом з їх спільним сином, ОСОБА_7 взято на облік сімей, які опинились в складних життєвих обстаинах у зв'язку з неналежним виконанням матір'ю, ОСОБА_6, своїх батьківських обов'язків, яка ще має одну дитину від іншого шлюбу та ніде не працює, веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями та не цікавиться його життям, у зв'язку з чим з грудня 2016 року син проживає разом з позивачем та його дружиною, маючи всі належні умови для проживання та повноцінного розвитку і виховання.

В судовому засіданні позивач та його представник, адвокат ОСОБА_8 заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач до суду з'явилась, проти задоволення позову заперечила, просила залишити проживати їх спільного сина разом з нею.

Представник третьої особи, в особі служби у справах дітей Малинської районної державної адміністрації Житомирської області ОСОБА_2 позовні вимоги визнала та не заперечила щодо їх задоволення, надавши відповідний висновок щодо розв'язання спору про визначення місця проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком, врахувавши інтереси дитини та провівши обстеження житлово-побутових умов проживання та характеристики обох сторін.

Залучена до участі у справі служба у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради на стороні позивача, в особі її представника ОСОБА_3, позов підтримала та просила залишити проживати дитину разом з батьком.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав:

Встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які перебували в шлюбі з 21.04.2007 року та який відповідно до рішення Малинського районнного суду Житомирської області від 15.11.2010 року було розірвано.

З грудня 2016 року ОСОБА_7 проживає разом з батьком, навчаючись в Ворсівській НВК "ДНЗ-ЗНЗ І-ІІ ступенів" у 2 класі.

З показань свідків ОСОБА_4 класного керівника малолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_9, директора Ворсівської НВК вбачається, що дитина навчаючись в школі з першого класу під час проживання разом з матір'ю неодноразово проявляв небажання повертатись додому, а також це відображалось на його успіхах в навчанні. Їм відомо, що причиною цього слугувала поведінка матері ОСОБА_6, яка зловживаючи спиртними напоями, не приділяла належної уваги вихованню своїх дітям. Крім того, відповідач в розмовах з нею перекладала всю відповідальність за це на школу. В вересні 2016 року, не забираючи документи сина зі школи, з незрозумілих причин помістила його на повне державне утримання в Вишевицьку спеціалізовану школу-інтернат, хоча передумов цьому не існувало. Лише після як дитина почала проживати разом з батьком, ОСОБА_4 став врівноваженіше, відкритіше у спілкуванні, покращились показники навчання.

Про небажання проживати разом з матір'ю, яке ОСОБА_4 неодноразово та категорично висловлюв, показали в суді свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, а також представник служби у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради ОСОБА_3

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Тим більш, що позивач не заперечує проти спілкування дитини з матір'ю.

При вирішенні питання по сутті позову суд враховує висновок служби у справах дітей Малинської районної державної адміністрації №165 від 28.03.2017 року, відповідно до якого до 01 вересня 2016 року малолітній ОСОБА_5 проживав разом з матір'ю та бабою в с. Ворсівка, але періодично через неадекватну поведінку матері, зловживання спиртними напоями, їм опікувався батько. Відповідно до наказу служби у справах дітей Малинської РДА №18-16 від 20.10.2016 року ОСОБА_7 було взято на облік як такого, що перебуває в складних життєвих обставинах по причині неналежного виконання матір'ю своїх батьківських обов'язків.

Протягом 2015-2016 років з ОСОБА_6 неодноразово проводились бесіди щодо належного виконання батьківських обов'язків, зловживання алкогольних напоїв, забезпечення належного догляду за дітьми та працевлашттування. 6 разів питання виховання дітей розглядалось на Комісії з питань захисту прав дитини.

Двічі протягом цього часу ОСОБА_6 було притягнуто до адміністраттивної відповідальності за ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На день ухвалення рішення відповідач ніде не працює.

Також судом досліджені матеріали цивільної справи за позовом органу опіки та піклування Ворсівської сільської ради Малинського району до ОСОБА_6 про позбавлення її батьківських прав, стягнення аліментів, встановлення опіки (283/1939/16-ц), в якому ухвалою суду від 27.12.2016 року позов було залишено без розгляду за заявою представника позивача.

Наведене в сукупності дає суду підстави вважати, що головним критерієм при визначені місця проживання ОСОБА_7, є його інтереси, які повинні привалювати над інтересами батьків та які визначають, що наразі дитині буде краще проживати з батьком. Підстав, які-б вказували на бажання дитини проживати з матір`ю не здобуто.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати з ким із батьків вона бажає проживати.

У позивача створені необхідні умови для життя та навчання дитини, він має самостійний дохід, постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, добре ставиться до дитини, піклується про неї, дитина відповідає йому взаємністю.

Керуючись ст.ст. 159, 161, 163 Сімейного Кодексу України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 3,10,11, 60,88 209, 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 понесені ним по справі 640 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Малинський районний суд Житомирської області. Особи, які не були присутні під час проголошення рішення можуть оскаржити його в десятиденний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: