УхвалА

іменем україни

31 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Журавель В.І., ХоптиС.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на майно за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 1 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 1996 року вона разом з ОСОБА_5 проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Шлюб між ними було укладено у православному храмі Кирила і Мефодія, що підтверджується свідоцтвом про вінчання від 20 лютого 1996 року. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; донька - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. У 2006 році вони на ім'я ОСОБА_5 отримали земельну ділянку, на якій за рахунок їхньої спільної праці та коштів, праці їхніх батьків, було збудовано житловий будинок АДРЕСА_1. Після введення будинку до експлуатації вони разом із дітьми переїхали проживати до нього, вели з відповідачем спільне господарство, облаштовували його за спільні кошти, тобто між ними існували фактичні шлюбні відносини. З 2015 року відносини між ними погіршилися і на сьогоднішній день вони їх не підтримують. Іншого житла у неї з дітьми немає.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просила суд: встановити факт проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу; визнати домоволодіння АДРЕСА_1 їх спільною сумісною власністю подружжя; визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 1 лютого 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Встановлено факт проживання однією сім'єю та ведення спільного домашнього господарства громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у період з 1996 року по 2015 рік включно. Визнано право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_1 і земельну ділянку за вказаною адресою, право власності на яку зареєстровану на ім'я ОСОБА_5 Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 і земельну ділянку за вказаною адресою, право власності на яку зареєстровану на ім'я ОСОБА_5 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. 17 Закону України «Про власність» (чинною на час спірних правовідносин), ст. 74 СК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що сторони у справі з 1996 року по 2015 рік проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, повінчалися 20 лютого 1996 року у православному храмі Кирила і Мефодія, народили двох дітей, за рахунок спільної праці та коштів побудували житловий будинок, у якому проживали та вели спільне господарство, тобто між ними існували фактичні шлюбні відносини, що не заперечується відповідачем, а, отже, вищевказаний житловий будинок є їх спільним сумісним майном. Посилання касаційної скарги про те, що при укладенні договору іпотеки ОСОБА_5 зазначив про відсутність у нього фактичних сімейних відносин для вирішення позовних вимог ОСОБА_4 значення немає, так як позивачка свої позовні вимоги довела у встановленому ЦПК України порядку. Зазначені доводи, як і твердження ОСОБА_5, можуть бути предметом дослідження та відповідній правовій оцінці при вирішенні позову про недійсність договору іпотеки згідно з правовими висновками Верховного Суду України у цій категорії справ.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, а посилання на порушення норм права немає і їх не встановлено.

Отже, судові рішення є законними і обгрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» відхилити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 1 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта