Справа № 355/167/17
Провадження № 2/355/167/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Баришівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Єременка В.М.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Баришівка Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна, набутого без достатньої правової підстави,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна, набутого без достатньої правової підстави, стверджуючи, що в мережі Інтернет знайшов в продажі автомобіль Ауді-100, який хотів купити і 17 листопада 2016 року приїхав в смт. Баришівка, щоб подивитись автомобіль. Відповідач ОСОБА_2, зустрів ОСОБА_1 в селищі Баришівка, представився власником вказаного автомобіля Ауді-100, державний номерний знак НОМЕР_1, та показав його ОСОБА_1, якому автомобіль сподобався і він вирішив його купити. ОСОБА_2 запевнив, що з автомобілем все в порядку, ніяких підробок не має. ОСОБА_1 йому повірив і в зв'язку з браком часу на переоформлення, погодився оформити у нотаріуса довіреність.

Оформивши довіреність у приватного нотаріуса Баришівського районного нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 кошти в сумі 2550.00 доларів США. ОСОБА_2 після отримання коштів надав розписку, в якій вказав, що він продав автомобіль НОМЕР_2 та отримав кошти в сумі 2550 доларів США.

ОСОБА_1 вважав, що з відповідачем ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу автомобіля, оформивши його розпискою про отримання коштів та наданням довіреності на право розпоряджатись автомобілем від імені Відповідача.

23.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся в Сервісний центр м. Вишгорода для переоформлення автомобіля, а звідти його направили до експертного центру для дослідження в АДРЕСА_2 так як у експерта виник сумнів щодо відповідності ідентифікаційного номера автомобіля. В цей же день в Київському обласному науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі було проведено дослідження, у відповідності до висновку якого ідентифікаційний номер кузова наданого на дослідження транспортного засобу Ауді-100 д.н.з. НОМЕР_7 змінений кустарним шляхом видалення номерного майданчика з першопочатковим ідентифікаційним номером кузова з подальшим вварюванням на його місце подібного номерного майданчика з ідентифікаційним номером НОМЕР_8. Після проведення обстеження, працівники поліції вилучили у ОСОБА_1 автомобіль для проведення додаткових експертиз і встановлення належності автомобіля.

Згідно Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 23.11.2016 року автомобіль НОМЕР_2 вилучений та поставлений на зберігання на штраф майданчик.

Повернути ОСОБА_1 автомобіль працівники поліції відмовили, посилаючись на те, що номери кузова на автомобілі підробні та те, що він - ОСОБА_1 не є власником автомобіля і у відповідності до законодавства України вказаний автомобіль державній реєстрації не підлягає.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача ОСОБА_2 з питанням повернути кошти, однак ОСОБА_2 відмовився повертати кошти, посилаючись на те, що він собі купив новий автомобіль і у нього коштів не має.

Крім того 10.01.2017 року відповідач ОСОБА_2 скасував нотаріальну довіреність на ім'я ОСОБА_1 на право користуватись та розпоряджатись від його імені автомобілем Ауді 100.

ОСОБА_1 вважає, що за таких обставин потрібно стягнути з ОСОБА_2 на його користь оплачені кошти з наступних підстав:

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб і місце укладання.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну суму (стаття 655 ЦК України).

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року №1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причіпів, напівпричіпів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року №1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсількоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитись в територіальному органі з надання сервісних послуг МАС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб'єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта-приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб'єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспскції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відмітною про зняття машини (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Оскільки автомобіль НОМЕР_3 з обліку не знімався, то ОСОБА_1 не отримував свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в зв'язку з його продажем і вважає, що ніякого договору купівлі-продажу автомобіля між ним та відповідачем ОСОБА_2 укладено не було, оскільки оформлення купівлі-продажу автомобіля та перехід права власності на нього від однієї особи до іншої особи шляхом оформлення відповідної довіреності не передбачено чинним законодавством України та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Курс долара НБУ станом на 08 лютого 2017 року становив 27.031 гривень, де кошти в сумі 2550 доларів США х 27.031 = 68 929,05 (шістдесят вісім тисяч дев'ятсот двадцять дев'ять) гривень 05 копійок.

ОСОБА_1 вважає, що кошти, які він передав ОСОБА_2 були отримані ним без будь-яких правових підстав і просить суд витребувати майно, набуте без достатньої правової підстави, стягнути з ОСОБА_2 на його користь 68 929,05 гривень 05 коп. та судові витрати в розмірі 689 грн. 29 коп. за подачу до суду позовної заяви, 320 грн. 00 коп. за подачу заяви про забезпечення позову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити заявлений позов в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав заявлений позов та пояснив суду, що позивач по справі його син - ОСОБА_1 17 листопада 2016 року він із сином приїхали в селище Баришівка подивитись автомобіль Ауді-100. Автомобіль сину сподобався і було прийняте рішення придбати його. У приватного нотаріуса ОСОБА_3 ОСОБА_2 підписав доручення на ОСОБА_1 і відбулася передача автомобіля, а ОСОБА_2 відповідно отримав 2550 доларів США та написав розписку про отримання ним грошових коштів. Через тиждень, бажаючи поставити даний автомобіль на облік в м. Вишгород, була виявлена підробка в кузові автомобіля, про що повідомили ОСОБА_2 Ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію технічного засобу було вилучене слідчим Подільського відділу поліції в м. Києві, а автомобіль поставлений на штраф майданчик. ОСОБА_2 відмовився повернути передані йому грошові кошти та придбав на ті гроші собі інший автомобіль «Опель Омега». Окрім того анулював 10.01.2017 року доручення на ОСОБА_1 щодо автомобіля Ауді-100 та перепродав автомобіль «Опель Омега». ОСОБА_5 вважає, що його довіритель не визнає перехід права власності на автомобіль Ауді-100, а грошові кошти ОСОБА_2 передані без якої-небудь правової підстави.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнав заявлений до нього позов та пояснив суду, що раніше він купував старі автомобілі, ремонтував їх, потім продавав. Цей автомобіль Ауді-100, випуску 1983 року він придбав за пів року до реалізації його ОСОБА_6 20 травня 2016 року в Закарпатті. Там автомобіль був знятий з обліку і в смт. Баришівка поставлений на облік. Господар, у якого ОСОБА_2 купував ТЗ Ауді-100, дав йому в придачу ще 200 грам фарби в трьохлітровій банці. Восени 2016 року ОСОБА_2 вирішив продати цей автомобіль і купити собі новіший автомобіль. Від ОСОБА_6 за продаж автомобіля отримав 2550 доларів США. У нотаріуса підписав доручення ОСОБА_1 на право керування, зняття з обліку та продаж автомобіля. Через сім днів йому зателефонував покупець і сказав, що автомобіль знаходиться на штраф майданчику у м. Вишгород з приводу підробки кузова автомобіля. ОСОБА_2 зателефонував експерту і він підтвердив підробку кузова автомобіля. Потім він їздив до слідчого, який розслідує справу, але йому автомобіль не показали. Після чого скасував доручення, яке було надане ОСОБА_1 За отримані від ОСОБА_1 гроші купив собі інше авто «Опель Омега» 1991 р.в., яке потім перепродав своїй дружині.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 20 травня 2016 року в Закарпатті (Україна) придбав собі автомобіль Ауді-100, випуску 1983 року, який відповідно до доручення від 17.11.2016 року, передав ОСОБА_1, отримавши від нього грошові кошти в сумі 2550 доларів США (розписка від 17.11.2016 року підписана ОСОБА_2.). 23.11.2017 року ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_2 і повідомив, що відповідно до експертного дослідження транспортного засобу Ауді-100, випуску 1983 року номер кузова автомобіля замінений кустарно шляхом видалення номерного майданчика з першопочатковим ідентифікаційним номером кузова з подальшим вварюванням на його місце подібного номерного майданчика з ідентифікаційним номером НОМЕР_8. Номер двигуна НОМЕР_4, наданого на дослідження транспортного засобу AUDI 100 не змінювався. Відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 23.11.2017 року (18 год. 45 хв., м. Київ, вул. Воздвиженська, 3) за дорученням слідчого, інспектором патрульної поліції був затриманий автомобіль НОМЕР_5. Відповідно до повідомлення начальника територіального сервісного центру №3241 МВС в Київській області, придбаний ОСОБА_2 23.11.2016 року транспортний засіб «OРЕL OMEGA», 1991 р.в., н.з. НОМЕР_9 15.02.2017 року був перереєстрований на нового власника за договором купівлі-продажу на ОСОБА_7. (Ухвала Баришівського районного суду про накладення арешту на даний автомобіль від 16.02.2017 року). ОСОБА_2 надані суду кольорові фотографії транспортного засобу Ауді-100, де він в судовому засіданні пояснював, що фотографував автомобіль, його вузли та деталі в тому числі і номер кузова до передачі автомобіля ОСОБА_1

Таким чином ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_1 без достатньої на те правової підстави грошові кошти в сумі 2550 доларів США по курсу НБУ станом на 08.02.2017 року, що становило 27.031 грн. і дорівнює 68929 грн.05 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України (Загальні положення про зобов,язання у зв,язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частина 2 ст. 1212 ЦК вказує на те, що Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Коментована стаття ЦК визначає загальні умови існування цивільно-правових зобов,язань, що виникають у зв,язку із так званим безпідставним збагаченням, тобто набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави. Норми коментованої статті мають значення для вирішення спорів, пов,язаних із відновленням майнового стану, оскільки зобов,язання із безпідставного збагачення є загальною підставою для відновлення майнового стану осіб (відновлення справедливості) в разі відсутності інших підстав для цього, якщо захист прав особи не може бути здійснений на підставі договору, делікту, закону, тощо.

Зобов,язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

- є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння;

- мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою;

- обов,язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто мала місце помилка, обман. Випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивілних прав та обов,язків (ст.11 ЦК України).

Однією їз підстав виникнення зобов,язання із безпідставного збагачення також можуть бути, як дії набувача майна або потерпілого, так і події. При цьому поведінка набувача майна може бути, як правомірною (коли він набуває майно внаслідок помилки, без умислу зі своєї сторони), так і неправомірною (коли набувач майна свідомо подає підроблені документи для отримання пільги або здійснює якісь інші неправомірні діяння з метою отримання безпідставного збагачення).

Таким чином, у випадках, коли на підставі положень спеціальних норм ЦК якісь вимоги задовольнити неможливо, є підстави для застосування положень коментованої статті.

Судом встановлено і не заперечується відповідачем, що за кошти, які він отримав від позивача, придбав собі новіший транспортний засіб, однак дізнавшить під час розгляду справи про наміри позивача повернути собі грошові кошти (заява до суду про забезпечення позову), відчужив за день до першої ухвали суду від 16.02.2017 року транспортний засіб «OРЕL OMEGA», 1991 р.в., н.з. НОМЕР_9 шляхом його продажу своїй дружині ОСОБА_7 та оскаржив до Апеляційного суду Київської області ухвалу Баришівського районного суду від 02.03.2017 року про забезпечення позову.

Раніше 10.01.2017 року ОСОБА_2 усвідомлюючи, що ОСОБА_1 відомі обставини про заміну ідентифікаційного номера кузова автомобіля AUDI 100, скасував нотаріальну довіреність на ім,я ОСОБА_1 на право користуватись та розпоряджатись від його імені даним автомобілем.

Задовольняючи позов, суд враховує поведінку відповідача, те що він в добровільному порядку не збирається повертати позивачу грошові кошти, отримані ним без достатньої на те правової підстави та продовжує в зв,язку з цим виконувати якісь інші непередбачувані дії, ускладнюючи повернення позивачу отриманих грошових коштів, які він зобов,язаний повернути.

Суд вважає, що право позивача на стягнення коштів виникло з часу, коли він дізнався про неправомірні дії відповідача.

Встановленим є той факт, що позивач ОСОБА_1 позбавлений відповідачем права володіти ТЗ автомобілем (ОСОБА_2 анульоване доручення), ОСОБА_2 на даний час являється власником ТЗ, заволодів грошовими коштами ОСОБА_1.

У відповідності із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, хоча б ця сторона і була звільнена від оплати судових витрат на користь держави, де судові витрати в розмірі 689 (шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 29 коп. за подачу до суду позовної заяви та 320 (триста двадцять) грн. 00 коп. за подачу заяви про забезпечення позову, а всього 1009 (одна тисяча дев'ять) грн. 29 коп. підлягають стягненню в ОСОБА_2

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлене судом підтверджується письмовими матеріалами справи:

-ксерокопією довіреності від 17.11.2016 року (а.с.10);

-ксерокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу AUDI 100, 1983 року випуску, реєстраційний НОМЕР_10 (власник ОСОБА_2.), (а.с.12) ;

-ксерокопією паспорта відповідача ОСОБА_2 (а.с.38, 39);

-ксерокопією розписки ОСОБА_2 від. 17.11.2016 року (а.с.13);

-ксерокопією висновку експертного дослідження №10/103/353 від 23.11.2016 року (а.с.14);

-ксерокопією Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 23.11.2016 року (а.с.15);

-листом начальника територіального сервісного центру №3241 МВС в Київській області від 21.02.2017 року (а.с.33);

-ксерокопією реєстраційної картки ТЗ «OРЕL OMEGA», 1991 р.в., н.з. НОМЕР_9 (а.с.44);

-ксерокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «OРЕL OMEGA», 1991 р.в., н.з. НОМЕР_9 (власник ОСОБА_2.);

-Ухвалою колегії суддів судової палати апеляційного суду Київської області від 26.04.2017 року (а.с.47);

-іншими матеріалами справи.

За таких обставин позов в частині стягнення коштів за договором позики підлягає до задоволення. При вирішенні даного спору судом вивчалась практика Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України щодо прийнятих судами рішень про стягнення суми боргу за договором позики.

Керуючись ст.ст.10, 11, 31, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 1212 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6), жителя селища АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_3 грошові кошти в розмірі 68929 грн. (шістдесят вісім тисяч дев'ятсот двадцять дев'ять) грн. 05 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6), жителя селища АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_3 судові витрати в розмірі 689 (шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 29 коп. за подачу до суду позовної заяви та 320 (триста двадцять) грн. 00 коп. за подачу заяви про забезпечення позову, а всього 1009 (одна тисяча дев'ять) грн. 29 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду В. М. Єременко