Ухвала

іменем україни

05 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «К.С.-Інвест», треті особи: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Територіальне управління Держгірпромнагляду України в Чернігівській області, про визнання незаконними актів проведення розслідування щодо нещасного випадку та зобов'язання провести повторне службове розслідування, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 06 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «К.С.-Інвест» (далі - ТОВ «К.С.-Інвест»), треті особи: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Територіальне управління Держгірпромнагляду України в Чернігівській області, про визнання незаконними актів проведення розслідування щодо нещасного випадку та зобов'язання провести повторне службове розслідування.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з 01 вересня 2006 року по 27 січня 2014 року працював у відповідача на різних посадах. Останнім наказом ТОВ «К.С.-Інвест» від 07 червня 2011 року № 18-к його було призначено на посаду начальника відділу соціального розвитку.

Згідно з наказом від 09 листопада 2012 року № 39 ТОВ «К.С.-Інвест» йому передано в експлуатацію та повну матеріальну відповідальність і збереження автомобіль ВАЗ-21043, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з укладанням договору про повну матеріальну відповідальність.

Зазначав, що 20 лютого 2013 року, повертаючись із відрядження з головного офісу ТОВ «К.С.-Інвест», що знаходиться в смт. Ладан, Прилуцького району Чернігівської області, близько 18 год 30 хв, він, керуючи ввіреним йому автомобілем ВАЗ 21043, на автошляху Київ - Полтава за 3 км від м. Хорол внаслідок заносу на слизькій частині автошляху на зустрічну смугу, не справився з керуванням і вчинив зіткнення з автобусом «Еталон».

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди він отримав тяжкі тілесні ушкодження: перелом грудини, відкритий перелом кісток носу, забій головного мозку тяжкого ступеня, закрита черепно-мозкова травма, перелом ключиці, перелом лівого стегна і шийки стегна, переломи кінцівок та в непритомному стані потрапив у лікарню, де перебував на лікуванні до 23 вересня 2013 року, а потім з 28 жовтня 2013 року до 23 грудня 2013 року.

Крім того, 23 вересня 2013 року йому було встановлено третю групу інвалідності.

За результатами службової перевірки відповідачем було складено акт форми Н-5 від 20 листопада 2014 року, згідно з яким встановлено, що нещасний випадок, який стався з позивачем 20 лютого 2013 року, не пов'язаний з виробництвом.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд визнати незаконним (недійсним) та скасувати акт внутрішнього службового розслідування від 02 серпня 2013 року ТОВ «К.С.-Інвест», яким встановлено, що ДТП, яка сталася з начальником відділу соціального розвитку Полтавського представництва ОСОБА_3 20 лютого 2013 року, не відноситься до нещасного випадку на виробництві; визнати незаконним (недійсним) та скасувати акт від 20 листопада 2014 року проведення розслідування нещасного випадку, що стався 20 лютого 2013 року о 18 год. 30хв. у ТОВ «К.С.-Інвест», яким встановлено, що вказана пригода з ОСОБА_3 не пов'язана з виробництвом ; встановити, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 20 лютого 2013 року в районі 229 км автошляху Київ-Харків в Хорольському районі Полтавської області за участю автомобіля ВАЗ 21043, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ТОВ «К.С.-Інвест», під керуванням начальника відділу соціального розвитку Полтавського представництва даного підприємства ОСОБА_3, сталася під час повернення останнього з головного офісу Товариства до його територіального підрозділу - Полтавського представництва та зобов'язати ТОВ «К.С.-Інвест» провести повторне ( додаткове) розслідування вищевказаного нещасного випадку, визнавши його таким, що пов'язаний з виробництвом, скласти акт за формою Н-5 та затвердити акт за формою Н-1.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 травня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним (недійсним) та скасовано акт внутрішнього службового розслідування від 02 серпня 2013 року ТОВ «К.С.-Інвест», яким встановлено, що ДТП, яка сталася з начальником відділу соціального розвитку Полтавського представництва ОСОБА_3 20 лютого 2013 року не відноситься до нещасного випадку на виробництві.

Визнано незаконним (недійсним) та скасовано акт від 20 листопада 2014 року проведення розслідування нещасного випадку, що стався 20 лютого 2013 року о 18 год. 30 хв. у ТОВ «К.С.-Інвест», яким встановлено, що вказана пригода з ОСОБА_3 не пов'язана з виробництвом.

Встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 20 лютого 2013 року в районі 229 км автошляху Київ-Харків Хорольського району, за участю автомобіля ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ТОВ «К.С.-Інвест», під керуванням начальника відділу соціального розвитку Полтавського представництва даного підприємства ОСОБА_3, сталася під час повернення останнього з головного офісу товариства до його територіального підрозділу - Полтавського представництва.

Зобов'язано ТОВ «К.С.-Інвест» провести повторне (додаткове) розслідування нещасного випадку, який стався з начальником відділу соціального розвитку Полтавського представництва ОСОБА_3 20 лютого 2013 року та скласти (затвердити) відповідні акти.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 06 жовтня 2015 року рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 травня 2015 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3, та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Отже, судові рішення в частині відмови у позові ОСОБА_3 щодо зобов'язання ТОВ «К.С.- Інвест» визнати нещасний випадок таким, що пов'язаний з виробництвом, скласти акт за формою Н-5 та затвердити акт за формою Н-1 не оскаржувалось, тому в касаційному порядку не переглядається (ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 з 01 вересня 2009 року по 27 січня 2014 року працював у відповідача на різних посадах та звільнений у зв'язку зі скороченням штату.

Згідно з наказом ТОВ «К.С.-Інвест» від 07 червня 2006 року №18-к позивача було призначено на посаду начальника відділу соціального розвитку, а наказом від 27 квітня 2012 року № 13-р його з 01 травня 2012 року переведено на посаду директора регіонального відділення Полтава-Харків-Дніпропетровськ.

Згідно з наказом від 09 листопада 2012 року № 39 ТОВ «К.С.-Інвест» ОСОБА_3 передано в експлуатацію та повну матеріальну відповідальність і збереження автомобіль ВАЗ-21043, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з укладанням договору про повну матеріальну відповідальність.

Встановлено, що 20 лютого 2013 року, повертаючись із відрядження з головного офісу ТОВ «К.С.-Інвест», що знаходиться в смт. Ладан, Прилуцького району Чернігівської області, близько 18 год.30 хв. він, керуючи ввіреним ОСОБА_3 автомобілем ВАЗ 21043, на автошляху Київ - Полтава за 3 км від м. Хорол внаслідок заносу на слизькій частині автошляху на зустрічну смугу, не справився з керуванням і вчинив зіткнення з автобусом «Еталон».

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди він отримав тяжкі тілесні ушкодження: перелом грудини, відкритий перелом кісток носу, забій головного мозку тяжкого ступеня, закрита черепно-мозкова травма, перелом ключиці, перелом лівого стегна і шийки стегна, переломи кінцівок та в непритомному стані потрапив у лікарню, де перебував на лікуванні до 23 вересня 2013 року, а потім з 28 жовтня 2013 року до 23 грудня 2013 року.

23 вересня 2013 року йому було встановлено третю групу інвалідності.

Згідно з п. 1 розділу ІІ «Порядок відрядження в межах України» Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 13 березня 1998 року № 59 (із змінами станом на 07 липня 2012 року) ( далі - Інструкція), направлення працівника підприємства у відрядження здійснюється керівником цього підприємства або його заступником і оформляється наказом (розпорядженням) із зазначенням: пункту призначення, найменування підприємства, куди відряджений працівник, строку й мети відрядження.

Відповідно до ст. 121 КЗпП Українита п. 4 розділу ІІ вищевказаної Інструкції, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку зі службовими відрядженнями.

За кожний день (включаючи день вибуття та день прибуття) перебування працівника у відрядженні в межах України, враховуючи вихідні, святкові й неробочі дні та час перебування в дорозі (разом з вимушеними зупинками), йому виплачуються добові в межах сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98.

При відрядженні працівника строком на один день або в таку місцевість, звідки працівник має змогу щоденно повертатися до місця постійного проживання, добові відшкодовуються як за повну добу.

Судами встановлено, що 20 лютого 2013 року ОСОБА_3 на службовому автомобілі прибув до головного офісу ТОВ «К.С.-Інвест» без відповідної правової підстави.

Згідно з п. 1 розділу І «Загальні положення» зазначеної вище Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади, підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв'язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства).

Документами, що підтверджують зв'язок такого відрядження з основною діяльністю підприємства, є, зокрема (але не виключно): запрошення сторони, що приймає і діяльність якої збігається з діяльністю підприємства, що направляє у відрядження; укладений договір чи контракт; інші документи, що встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документи, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з діяльністю підприємства, яке відряджає працівника.

Встановлено, що відносно ОСОБА_3 не видавався наказ чи розпорядження про направлення у відрядження в головний офіс у смт. Ладан Прилуцького району Чернігівської області. Ці документи він мав намір скласти по приїзду з головного офісу «заднім числом».

Також встановлено, що добові ОСОБА_3 за вищевказаний період не виплачувалися, авансові звіти ним не оформлювалися.

Отже, апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами факту перебування його у відрядженні 20 лютого 2013 року та необхідності поїздки до головного офісу ТОВ «К.С.-Інвест» в інтересах підприємства.

Відповідно до ст. 15 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок), обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є: виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його вибуття, в тому числі протягом робочого та надурочного часу; виконання завдань відповідно до розпорядження роботодавця в неробочий час, під час відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні , прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження з установленим завданням, у тому числі на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності, та інше.

30 квітня 2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ним 20 лютого 2013 року.

Встановлено ,що 02 серпня 2013 року комісією у складі головуючого генерального директора ТОВ «К.С.- Інвест» Купріянова А.І. було складено акт внутрішнього службового розслідування ДТП, згідно з яким комісія встановила, що приїзд ОСОБА_3 до центрального офісу в смт. Ладан Прилуцького району Чернігівської області є самовільним, тому випадок, що стався з ним, не є виробничою травмою.

03 вересня 2014 року ОСОБА_3 скористався правом оскарження вищевказаного акта, звернувшись зі скаргою до Територіального управління Держгірпромнагляду в Чернігівській області, у зв'язку з чим останнім винесено припис від 24 вересня 2014 року та зобов'язано ТОВ «К.С.- Інвест» провести повторне розслідування.

На виконання цього припису відповідач наказом від 29 вересня 2013 року № 8-ЧР створив відповідну комісію з розслідування нещасного випадку, до складу якої включив представника робочого органу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Згідно з висновком, викладеним в акті форми Н-5 від 20 листопада 2014 року, проведеним розслідуванням нещасного випадку, що стався 20 лютого 2013 року о 18 год. 30 хв. у ТОВ «К.С.-Інвест», встановлено, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_3, не пов'язаний з виробництвом, оскільки останній без відома та дозволу роботодавця в неробочий час використовував службовий технічно справний автомобіль в особистих цілях.

Отже, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням вищенаведених вимог закону, встановивши, що зазначений нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, а тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Л.М. Мазур

Т.О.Писана