Справа № 640/7547/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Губської Я.В.

при секретарі Балан Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова із заявою, де заінтересованою особою вказав: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Зугрес міста Харцизська Донецької області.

В обґрунтування своїх доводів заявник вказує, що померла ОСОБА_2 є його бабусею, яка станом на час смерті була зареєстрована у місті Зугрес міста Харцизська Донецької області та похоронена на кладовищі, розміщеному в м. Зугрес міста Харцизська, що розташоване на тимчасово окупованій території, непідконтрольній державній владі України. Встановлення факту смерті померлої ОСОБА_2 в судовому порядку для заявника є необхідним для подальшої належної реєстрації вказаного факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно до вимог чинного законодавства України.

В судове засідання заявник не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив задовольнити заяву про встановлення факту смерті його бабусі ОСОБА_2 та розглянути справу без його участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без їх участі, заперечень стосовно заяви не мають.

Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вислухавши заявника, приходить до наступного.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до положень частини 2 статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Положення частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою.

Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров*я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров*я України від 08 серпня 2006 року №545.

Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.) ; у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.).

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

Як вбачається з паспортних даних заявника ОСОБА_1, він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.14-17).

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 19.05.2017 року фактичне місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1.

Згідно наданих до суду доказів, ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2: свідоцтво про народження ОСОБА_3 НОМЕР_1 від 27.09.1949 року, з якого вбачається, що її матір'ю є ОСОБА_2 (а.с. 19), свідоцтво про шлюб НОМЕР_2, зі змісту якого ОСОБА_3 10.08.1971 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на «ОСОБА_1» (а.с.20) та свідоцтво про народження ОСОБА_1 НОМЕР_3 від 26.04.1983 року, з якого вбачається, що його матір'ю є ОСОБА_3. (а.с.21).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Зугрес міста Харцизська Донецької області померла бабуся заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що мається свідоцтво про смерть НОМЕР_4, видане адміністрацією місті Зугрес міста Харцизська ДНР 03.02.2017 р (а.с.9) та довідка про причину смерті, видана Центральною міською лікарнею м. Харцизська №2 від 03.02.2017 року, згідно якої причиною смерті ОСОБА_2 є старість.

Також, на підтвердження факту смерті ОСОБА_2, судом було досліджено надані заявником докази, а саме: лікарське свідоцтво про смерть НОМЕР_5 від 03.02.2017 року, видане Центральною міською лікарнею м. Харцизська №2, фотографії з місця поховання.

Кабінетом Міністрів України 7 листопада 2014 р. була прийнята постанова № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», пунктом 3 якої встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації мають забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно наказу Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на підконтрольну Україні територію, але бланки суворої звітності вивезені не були, у зв'язку з чим, видані на цій території після 01 грудня 2014 року документи про державну реєстрацію актів цивільного стану не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України.

Враховуючи викладене, надане заявником свідоцтво про смерть є незаконним і не створює правових наслідків.

Заявник є онуком померлої та має намір зареєструвати смерть ОСОБА_2 у передбаченому законодавством України порядку, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить йому перешкоди у цьому.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Зугрес міста Харцизська Донецької області ОСОБА_2 померла та її було поховано. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті його бабусі.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 214, 215, 223, 234, 256, 257-1 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла у місті Зугрес міста Харцизська Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя :