ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8219/17
провадження № 2/753/4733/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у частині від доходу відповідача,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний позов.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, зокрема щодо змісту позовних вимог, а також щодо зазначення обгрунтування та доказів.

Враховуючи викладене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для виконання зазначених вимог.

На часткове виконання вказаних вимог до суду надано заяву позивача від 25 вересня 2017 року з додатками, зокрема, у виді заяви щодо зміни позовних вимог - стягнення їх у твердій грошовій сумі - 2500 грн. без зазначення періодичності стягнення.

Отже, враховуючи положення ст.ст.80, 119 ЦПК України, позивачу належить зазначити ціну позову та конкретизувати вказані вимоги, зокрема щодо періодичності стягнення вказаної суми.

Крім того, до Дарницького районного суду м. Києва надійшла вказана заява від 25 вересня 2017 року, проте всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, до цієї заяви не було долучено її копії для відповідача (при цьому, акт щодо відсутності вказаної копії судом не складався, оскільки посилання на її наявність відсутнє в переліку додатків до вказаної заяви від 25 вересня 2017 року.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦПК України - позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Крім того, до вказаної заяви від 25 вересня 2017 року було долучено новий додаток у виді копії заяви від 20 вересня 2017 року, проте всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, не було долучено її копії для відповідача (при цьому, акт щодо відсутності вказаної копії судом не складався, оскільки посилання на її наявність відсутнє в переліку додатків до вказаної заяви від 25 вересня 2017 року).

При цьому, судом враховано, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ст. 119, 120 ЦПК України.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.121 ЦПК України, враховуючи також, що позивач намагався усунути вказані недоліки, вважаю, що позовну заяву належить знову залишити без руху, а позивачу належить надати строк для виконання зазначених вимог.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Залишити без руху позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, з наданням заявнику строку для виправлення недоліків - 5 днів з моменту отримання цієї ухвали.

Якщо у встановлений термін зазначені вимоги не будуть виконані заява буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ