Справа № 310/2932/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2017 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Бердянська державна нотаріальна контора про встановлення факту, визнання майна спільною сумісною власністю, визначення часток, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, третя особа Бердянська державна нотаріальна контора про встановлення факту, визнання права на спадкування разом зі спадкоємцями за законом, визнання майна спільною сумісною власністю, визначення часток, визнання права власності в якому зазначила, що з 1991 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 вона та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. Починаючи з 2010 року були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, а саме: грошові внесків у ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунку НОМЕР_1 - 19285,20 грн.; на рахунку НОМЕР_2 - 11000,48 грн.; на рахунку НОМЕР_3 - 1000 грн. У заповідальному розпорядженні ОСОБА_3 визначив, що у разі його смерті внеском і нарахованими відсотками розпоряджається дружина - ОСОБА_1

Вона звернулась до Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за цими заповідальними розпорядженнями та заявою про право власності на частку у спільному майні подружжя, але їй відмовили в зв'язку з відсутністю документу, що підтверджує укладання шлюбу.

Просила встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1991 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті) її та ОСОБА_3 Визнати, що грошові внески у ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунку № НОМЕР_1 - 19285,20 грн.; на рахунку № НОМЕР_2 - 11000,48 грн.; на рахунку № НОМЕР_3 - 1000 грн., є об'єктом спільної сумісної власності її та ОСОБА_3, встановивши рівність часток співвласників по 1/2 частці кожному. Визнати за нею право власності на 1/2 частину внесків у ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунку № НОМЕР_1 - 19285,20 грн.; на рахунку № НОМЕР_2 - 11000,48 грн., на рахунку № НОМЕР_3 - 1000 грн., що складає 15 642,84 грн.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28.11.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Бердянська державна нотаріальна контора про встановлення факту, визнання права на спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги від 22.05.2017 року залишено без розгляду.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю. Від Бердянської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без її представника (а.с. 54, 77, 83).

З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 від 11.03.2015 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 про що 11 березня 2016 року складено відповідний актовий запис № 366 (а.с.14).

З копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 вбачається, що в ньому було зареєстровано місце проживання ОСОБА_3 та з 01.10.1979 року - ОСОБА_1 (а.с. 10-12).

Згідно довідки з місця проживання від 16.03.2016 року, виданої головою вуличного комітету №22, у квартирі АДРЕСА_1 проживали та вели спільне господарство ОСОБА_3 та його співмешканка ОСОБА_1 (а.с. 13).

Відповідно до заяви №SAMDN7622 від 06.11.2012 року на оформлення вкладу «Стандарт, 12 мес.» ОСОБА_3 оформив в ПАТ КБ «Приватбанк» депозитний вклад на наступних умовах: сума вкладу - 11 000 грн., строк вкладу - 366 днів. У заяві міститься заповідальне розпорядження згідно з яким ОСОБА_3 повідомив, що у разі його смерті внеском та нарахованими відсотками розпоряджається його дружина ОСОБА_1 (а.с. 17).

У інформаційному листі ПАТ КБ «Приватбанк» від 22.09.2016 року № 20.1.0.0.0/7-20160809/3888 (а.с. 18) зазначено, що на ім'я померлого ОСОБА_3 у ПАТ КБ «Приватбанк» відкриті депозитні рахунки:

- № НОМЕР_1, договір № SAMDN7377 від 06.11.2012 року, залишок по якому складає 19 285,2 грн., заповідальне розпорядження відсутнє;

- № НОМЕР_2, договір № SAMDN7622 від 06.11.2012 року, залишок по якому складає 11 000,48 грн., заповідальне розпорядження складено на ім'я ОСОБА_1 - жена (рос. мовою);

- № НОМЕР_3, договір № SAMDNWFD6 від 11.06.2015 року, залишок по якому складає 1000 грн., заповідальне розпорядження відсутнє.

Відповідно до інформації Бердянської державної нотаріальної контори від 08.06.2017 року №2603/0214 (а.с. 43-45), після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 до Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області звернулись:

20.07.2016 року ОСОБА_2, син померлого, з заявою про прийняття спадщини за законом;

09.08.2016 року ОСОБА_1, спадкоємиця за заповідальним розпорядженням, з заявою про прийняття спадщини.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом з тим, відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Період проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім'єю з 1991 року по день смерті останнього підтверджується наданими письмовими доказами та поясненнями свідка ОСОБА_5 Але при вирішенні питання про встановлення цього факту суд приймає до уваги те, що відповідно до прикінцевих положень СК України цей Закон набирає чинності з дня його опублікування, тобто з 01.01.2004 року. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України).

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З огляду на зазначене позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 грошових внесків у ПАТ КБ «Приватбанк», встановлення рівності часток співвласників та визнання за позивачем права власності на 1/2 частку зазначених коштів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 273, 315, 354 ЦПК України, ст.ст. 3, 21, 36, 60, 61, 63, 70, 74 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати, що грошові внески у ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунку № НОМЕР_1 у сумі 19285,20грн.; на рахунку № НОМЕР_2 у сумі 11000,48 грн.; на рахунку № НОМЕР_3 у сумі 1000 грн., є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і частки кожного в цьому майні є рівними по 1/2 частці.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину внесків у ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунку № НОМЕР_1 в сумі 19285,20 грн.; на рахунку № НОМЕР_2 в сумі 11000,48 грн., на рахунку № НОМЕР_3 в сумі 1000 грн., що складає 15 642,84 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя