Справа № 161/718/17
Провадження № 2/161/1257/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Бортнюку А.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УА Брук» до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства Волинська оптово-роздрібна фірма «Галант» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 «УА Брук» звернулося в суд з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору відступлення права вимоги.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.11.2016 року між ПрАТ ВОРФ «Галант» (первісний кредитор) та ОСОБА_3 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові, і новий кредитор стає кредитором ОСОБА_4 «УА Брук» за зобовязаннями, які виникли на підставі договору найму (оренди) майна від 01.08.2009 року та додаткової угоди від 27.06.2012 року, договору найму (оренди) майна від 01.09.2009 року та додаткової угоди від 27.07.2012 року, а також права вимоги, що випливають із договорів поруки від 01.09.2009 року та від 01.08.2009 року, укладених з ОСОБА_5

Вказує, що про наявність спірного договору товариство дізналось лише 16.01.2017 року з матеріалів цивільної справи №158/714/15-ц за позовом ПрАТ ВОРФ «Галант» до ОСОБА_4 «УА Брук», ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договорами найму від 01.08.2009 року та від 01.09.2009 року.

Вважає, що договір про відступлення права вимоги від 17.11.2016 року є недійсним, оскільки суперечить чинному законодавству та не був спрямований на реальне настання правових наслідків, а складений фактично для зміни позивача з юридичної особи - ПрАТ ВОРФ «Галант» на фізичну особу ОСОБА_6

Зазначає, що з метою встановлення недійсності, в тому числі і на предмет перевірки неукладеності договору найму (оренди) майна від 01.08.09 га договору найму (оренди) майна від 01.09.2009 року, товариство звернулось до господарського суду Волинської області з позовом до ПрАТ ВОРФ «Галант» про визнання недійсними вказаних договорів.

Проте, рішенням господарського суду Волинської області від 30.08.2016 року у справі № 903/428/16 в задоволенні позовних вимог ТОВ «УА Брук» до ПрАТ ВОРФ «Галант» про визнання недійсними договорів найму (оренди) майна від 01.08.2009 року та від 01.09.2009 року відмовлено.

Вказане рішення залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 01.11.2016 року.

Однак, даним рішення встановлено, що спірні договори найму (оренди) майна від 01.08.2009 року та від 01.09.2009 року не можуть вважатись укладеними, а тому жодних «зобовязань» в розумінні ст. 509 ЦК України по них у сторін не виникло, а тому з цих підстав відмовлено у позові.

Тому вважає, що договір про відступлення права вимоги від 17.11.2016 року, що укладений між ПрАТ ВОРФ «Галант» та ОСОБА_3 є недійсним, оскільки жодних зобовязань між ПрАТ ВОРФ «Галант» та ТОВ «УА Брук» за договорами найму (оренди) майна від 01.08.2009 року та від 01.09.2009 року між сторонами не виникло, що стверджується постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 01.11.2016 року у господарській справі № 903/428/16.

Водночас, жодних документів чи інформації на підтвердження переходу прав до ОСОБА_3 від ПрАТ ВОРФ «Галант» станом на 16.01.2017 року не надано і не могло бути надано, оскільки всі оригінали документів знаходяться в матеріалах цивільної справи №158/714/15-ц і по них Київським експертно-дослідним центром проводилась судова (фізико-хімічна) експертиза, давності документів.

Крім того, жодних листів (заяв, повідомлень, тощо), починаючи з 17.11.2016 року від ОСОБА_3 про відступлення йому ПрАТ ВОРФ «Галант» права вимоги за договорами оренди (найму) майна товариство не отримувало.

У звязку з чим, просить визнати недійсним договір відступлення права вимоги від 17.11.2016 року, укладений між ПрАТ ВОРФ «Галант» та ОСОБА_3.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 17.11.2016 року між ПрАТ ВОРФ «Галант» (первісний кредитор) та ОСОБА_3 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові, і новий кредитор стає кредитором ОСОБА_4 «УА Брук» за зобовязаннями, які виникли на підставі договору найму (оренди) майна від 01.08.2009 року та додаткової угоди від 27.06.2012 року, договору найму (оренди) майна від 01.09.2009 року та додаткової угоди від 27.07.2012 року, а також права вимоги, що випливають із договорів поруки від 01.09.2009 року та від 01.08.2009 року, укладених з ОСОБА_5 (а.с. 8).

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як слідує із рішення господарського суду Волинської області від 30.08.2016 року у справі № 903/428/16, у задоволенні позовних вимог ТОВ «УА Брук» до ПрАТ ВОРФ «Галант» про визнання недійсними договорів найму (оренди) майна від 01.08.2009 року та від 01.09.2009 року відмовлено (а.с. 27-29).

Вказане рішення залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 01.11.2016 року (а.с. 30-35).

Проте, даним рішення встановлено, що спірні договори найму (оренди) майна від 01.08.2009 року та від 01.09.2009 року не можуть вважатись укладеними, а тому відсутні підстави для визнання їх недійсними, тобто з інших підстав відмовлено у позові.

Отже, зважаючи, що постановою Рівненського апеляційного господарського суду встановлено факт відсутності договірних відносин між ТОВ «УА Брук» та ПрАТ ВОРФ «Галант», у звязку з чим всі інші додаткові чи похідні правочини, в тому числі й передання своїх прав вимоги іншій особі за неіснуючим правочином є недійсним, оскільки не спрямовані на реальне настання правових наслідків, а тому оспорюваний договір слід визнати недійсним і дані обставини у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в рівних частинах.

На підставі ст. ст. 6, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 209, 213-215 ЦПК України, керуючись ст. ст. 203, 215 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір відступлення права вимоги від 17.11.2016 року, укладений між приватним акціонерним товариством Волинська оптово-роздрібна фірма «Галант» та ОСОБА_3.

Стягнути з приватного акціонерного товариства Волинська оптово-роздрібна фірма «Галант», ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УА Брук» з кожного по 800 (вісімсот) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцьким міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк