РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 березня 2017 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Меуш К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в:

01 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку.

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору дарування квартири від 01 березня 2011 року набув право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що раніше належала ОСОБА_3 та в якій був зареєстрований відповідач ОСОБА_2

Відповідач на даний час лише зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча фактично, з 2009 року та по даний час в зазначеній квартирі не проживав та не з'являється. У зв'язку з цим виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за відповідача, тому він вимушений звернутись до суду.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що пред'явлений позов підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення в справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення у пресі.

Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування квартири від 01 березня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погребняком О.А. (а.с. 6).

Зазначена квартира до цього належала на праві власності ОСОБА_3

У спірній квартирі з 2002 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2, що підтверджується довідкою форми № 3 від 06 червня 2016 року (а.с. 14).

Позивач посилається на те, що відповідач втратив право на користування житлом.

Суд вважає, що такі доводи позивача ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встанолено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Власником квартири, в якій зареєстрований відповідач є позивач ОСОБА_1

На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше одного року позивач посилається на письмові докази: акт обстеження житлових умов заявника та акт про непроживання (а.с. 13, 15). У цих документах зазначено, що відповідач не мешкає в спірній квартирі з 2009 року.

Крім того, ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

На підтвердження свого права власності на спірну квартиру, позивач надав суду копію договору дарування квартири від 01 березня 2011 року. Право власності за позивачем зареєстроване 01 березня 2011 року (а.с. 7).

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Наведе свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на реалізацію свого права власності, оскільки право користування спірною квартирою у відповідача є похідним від прав колишнього власника житла.

За таких обставин, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житлом.

Позивач також просить скасувати реєстрацію відповідача у квартирі шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Разом з тим, така вимога задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням після набрання законної сили є підставою для зняття її з реєстраційного обліку відповідним державним органом.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 321, 334, 383, 391 ЦК України, статтями 109, 156 ЖК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 гривню 20 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: