РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/2203/17

пр. № 2/759/2633/17

27 квітня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, третя особа: ОСОБА_3,

встановив:

ОСОБА_1 в лютому 2017 року заявила позов про вселення в квартиру АДРЕСА_1.

Позов мотивований тим, що позивач є дочкою відповідача, вселилась в спірну квартиру в березні 2006 року на правах члена сім'ї відповідача (власника), однак останній з 2007 року почав створювати перешкоди у користуванні квартирою, змінив замки на вхідних дверях, протиправно позбавивши її доступу до житла.

ОСОБА_1 подала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу без її участі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечувала.

ОСОБА_2 в суд не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, заперечень до позову не надходило.

ОСОБА_3 в суд не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до висновку про можливість постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

З аналізу даних документів вбачається, що відповідно до довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу» Святошинського району від 04.02.2017 р., ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, починаючи з 16.03.2006 р. і по теперішній час, що також підтверджується паспортом позивача.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, від 22 квітня 2003 року квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, належить на праві власності по 1/2 частині кожному ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

ОСОБА_2 є рідним батьком ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1.

Позов мотивований тим, що відповідач не допускає позивача до квартири, чим порушує її право користування житлом.

Конституцією України (ч. 3 ст. 47) та Житловим Кодексом України (ч. 4 ст. 9) встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Також відповідно до ст. 405 Цивільного Кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно зі статтею 156 Житлового Кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Опираючись на вищезазначене, на думку суду, позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі вказаних норм закону.

За такого рішення, витрати понесені позивачем на розгляд справи мають бути їй компенсовані відповідачем відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215, 224- 226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення задовольнити.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в квартиру АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н.) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н.) 640 (шістсот сорок) грен. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий Сенько М.Ф.