АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 761/8342/17 Апеляційне провадження № 22-ц/796/6237/2017Головуючий у суді першої інстанції - Макаренко І.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника заявника ЧехоєвоїН.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі за скаргою Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.03.2017 відмовлено у відкритті провадження у даній справі (а.с. 6).

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вважає неправомірним висновок суду про те, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що даний спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства в порядку, визначеному КАС України.

З вказаним висновком суду погодитись не можливо, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 09.03.2017 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» на бездіяльність ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, в якій заявник просив:

- визнати неправомірною бездіяльність ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, яка полягає у не знятті арешту, накладеного на майно боржника при закінченні виконавчого провадження;

- зобов'язати ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві зняти арешт з належного боржнику (Ритуальна служба спеціалізоване комунальне підприємствоа «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування») рухомого та нерухомого майна накладений постановою про відкриття виконавчого провадження АА № 119121 від 16.10.2006 та постановою про накладення арешту на рухоме майно № 21182/583/28 від 16.10.2006 державного виконавця ВДВС у Шевченківському районі м. Києва в ході виконання наказу № 47/73 від 17.05.2006 (а.с. 1-3)

У відповідності з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Статтею 181 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Так, частиною 1 вказаної норми визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

У відповідності до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII) передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Зі змісту скарги на бездіяльність виконавчої служби вбачається, що заявник оскаржує бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з майна у зв'язку з закінченням виконавчого провадження, вказуючи при цьому, що Ритуальною службою спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» було в повному обсязі виконано зобов'язання по виконанню наказу № 47/73 від 17.05.2006 у зв'язку з чим виконавче провадження було закінчено.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник заявника пояснила, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби знаходився наказ Господарського суду м. Києва про стягнення з Ритуальною службою спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» грошових коштів, який був належним чином виконаний боржником. Проте, при винесені постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем не були скасовані вжиті заходи забезпечення виконання наказу, зокрема арешт на майно. За зверненням заявника до виконавчої служби про зняття арешту, арешт не знято.

Статтею 121-2 ГПК України закріплено, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі з тих підстав, що даний спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, суд першої інстанції не визначився з тим який суд видав виконавчий документ, бездіяльність щодо виконання якого оскаржено заявником, як боржником у виконавчому провадженні та, як наслідок, залишив поза увагою положення статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII) та статті 121-2 ГПК України.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку про те, що дана скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині скасування оскаржуваної ухвали.

Разом з цим, не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги щодо направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Так, відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Отже, ухвала суду про відмову у відкритті провадження у справі підлягає скасуванню з передачею питання відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі - скасувати, а питання відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва