Номер провадження: 22-ц/785/1930/17
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П.,Погорєлової С.О..

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 20 січня 2015 року, -

встановила:

У вересні 2015 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на іпотечне майно і в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 10 січня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, був укладений кредитний договір №0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 35000,00 доларів США ,із сплатою 13,3% річних ,строком повернення кредиту до 10 січня 2017 року .

В той же день на забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань по погашенню кредиту ,між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, був укладений договір іпотеки № б/н ,за умовами якого , ОСОБА_2 в іпотеку була передана трьохкімнатна квартира ,яка розташована за адресою : АДРЕСА_1.

08.11.2011 року за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами , АКІБ «УкСиббанк», відступив на користь ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки з ОСОБА_2

Позивач посилався на те,що відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання по погашенню кредиту виконувала неналежним чином ,внаслідок чого, станом на 28.07.2015 року, виникла заборгованість у розмірі 1158201,42 грн.

Позивач просив в рахунок погашення боргу за договором кредиту у розмірі 1158201,42 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки,а саме трьохкімнатну квартиру ,яка розташована за адресою : АДРЕСА_2, шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» право власності на зазначену квартиру.

Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Заочне рішення ухвалено у відсутності сторін.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 20 січня 2015 року позов задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 10 січня 2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» - з однієї сторони, та ОСОБА_2 - з іншої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, під реєстраційним №33, - квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 56,0кв.м., житловою площею 37,6кв.м., погодженою сторонами вартістю 12451,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача - у розмірі 420,00 гривень.

В задоволенні інших вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави суму неоплаченого судового збору - в розмірі 6890,00 гривень.

В апеляційній скарзі ПАТ«Дельта Банк» посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить

заочне рішення суду скасувати в частині відмови позивачу щодо визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки та ухвалите в цій частині нове рішення, яким визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на трьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м.

Змінити рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: викласти резолютивну частину рішення суду в наступній редакції: «В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 10.01.2007 року у розмірі 1158201,42 грн., з яких: - тіло кредиту-621157,7 грн.;- відсотки - 537043,72 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_4, а саме трьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4, загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м. та належить Іпотекодавцю на підставі Договору дарування, посвідченого 25 липня 2005 року державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5.за реєстровим № 4-3365, зареєстрований 25.07.2005 року в Державному реєстрі правочинів, номер правочину 729778. Право власності Іпотекодавця на предмет іпотеки зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 06.10.2006 року за реєстраційним номером 11411567, номер запису 106 в книзі 618пр-122, шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ«Дельта Банк» підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позов ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив з того, що Банк набув право звернення стягнення на іпотечне майно ,оскільки відповідач свої зобов'язання по поверненню кредиту виконувала неналежним чином проте, позовні вимоги про визнання за Банком права власності на іпотечне майно є безпідставними .

Проте , повністю погодитися з висновками суду першої інстанції неможна.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається , що 10 січня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №0, за умовами якого відповідач ОСОБА_2 отримала в кредит 35000,00 доларів США ,із сплатою 13,3% річних ,строком повернення кредиту до 10 січня 2017 року (а.с.8-16).

Відповідно до п.1.4 кредит був наданий відповідачу для особистих потреб.

Відповідно до п.4.1 ОСОБА_2 зобов'язалася повернути одержаний кредит та сплатити нараховані Банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором.

Відповідальність сторін за неналежне виконання умов договору кредиту сторони передбачили у розділі сьомому договору кредиту.

В той же день на забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань по погашенню кредиту ,між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки № б/н ,за умовами якого, ОСОБА_2 в іпотеку була передана трьохкімнатна квартира, яка розташована за адресою : АДРЕСА_5 (а.с.33-36).

08.11.2011 року за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АКІБ «УкСиббанк» відступив на користь ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки з ОСОБА_2.(а.с.44-45).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Звертаючись з позовом, Банк посилався на те,що ОСОБА_2 свої зобов'язання по виконанню умов договору кредиту виконувала неналежним чином ,внаслідок чого станом на 28.07.2015 року виникла заборгованість у розмірі 1158201,42 грн.

На підтвердження наявності заборгованості Банком наданий розрахунок заборгованості (а.с.46).

11.08.2015 року Банк скористався своїм правом вимоги дострокового повернення відповідачем заборгованості за договором кредиту та направив відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту та повідомив відповідача про можливість у подальшому захистити порушені права шляхом позасудового врегулювання спору або звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на майно на загальну суму заборгованості (а.с.47).

Матеріали справи не містять погашення ОСОБА_2 заборгованості за договором кредиту.

Порядок та способи звернення стягнення, сторони передбачили у розділі четвертому договору іпотеки .

Відповідно до п.4.1 договору іпотеки від 10.01.2007 року сторони передбачили ,що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання , іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки .

Відповідно до п. 4.2. договорів іпотеки , сторони передбачили , що Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Відповідно до п.4.6 договору іпотеки сторони передбачили, що звернення стягнення по застереженню про задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється відповідно розділу 5 цього договору іпотеки та відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку».

Договір іпотеки не містить погодження сторін про звернення стягнення на іпотечне майно шляхом передачі предмету іпотеки у власність Банку за судовим рішенням.

Крім того, частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право ,або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно,яке є предметом іпотеки,є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі,яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

За таких підстав ,чинним законодавством не передбачена можливість набуття права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем на підставі судового рішення в порядку зазначеному у позовній заяві Банком.

Аналогічна правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду України № 6-1851цс15 від 30.03.2016 року ,№ 6-2457 від 02.11.2016 року ,які відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для застосування.

ПАТ «Дельта Банк» не позбавлено можливості обрати інший спосіб звернення стягнення на іпотечне майно ,передбачене умовами договору іпотеки від 10.01.2007 року та Законом України «Про іпотеку» або іншим шляхом захистити свої порушені права.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково частково задовольнив позов.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що спосіб звернення стягнення ,який просив Банк застосувати передбачений договором іпотеки не заслуговують на увагу з вищенаведених колегією суддів підстав.

Банк має право, у позасудовому порядку, задовольнити свої вимоги шляхом реєстрації свого права власності на предмет іпотеки, який прирівнюються до договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

При не реалізації свого права у вирішені спору в позасудовому порядку шляхом проведення реєстрації свого права власності на предмет іпотеки (ст.37 Закону 898-IV), Банк має право на звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав визначених ст. 39 Закону України 898-IV.

За таких обставин, відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, апеляційна скарга ПАТ«Дельта Банк" , підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, п.4 ч.1 ст.309, 316,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 20 січня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П.Заїкін

С.О.Погорєлова