Провадження № 2/537/792/2017
Справа № 537/2405/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.10.2017 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні належним їй на праві власності житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.
Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона являється власницею 2/3 часток житлового будинку АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 19 вересня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 2593. Власницею 1/3 частини вказаного будинку являється ОСОБА_4 В належному позивачці будинку з 01 грудня 2007 року зареєстровані як наймачі син ОСОБА_5, колишня невістка ОСОБА_2, онук ОСОБА_3 З 2008 року відповідачі вибули на постійне місце проживання до іншого житлового приміщення. Позивач зазначає, що вона отримує незначні доходи та не має можливості сплачувати кошти за житлово-комунальні послуги, які нараховуються в залежності від кількості зареєстрованих осіб. Реєстрація відповідачів у будинку тягне за собою підвищений розмір комунальних послуг, що створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй на праві власності будинком. Таким чином, як вказує позивач, зважаючи на те, що відповідачі не проживають у АДРЕСА_1 з 2008 року та фактично вибули на постійне місце проживання в інше житлове приміщення, вона вважає їх такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням, у зв'язку із чим ОСОБА_1 і вимушена звернутись до суду.
Позивач, ОСОБА_1, в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі та зазначила, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6, в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач, ОСОБА_2, та яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не надала до суду пояснень про причини неявки.
Третя особа, ОСОБА_4, в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не надала до суду пояснень про причини неявки.
Представник третьої особи, Відділу ведення реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації виконкому Кремечуцької міської ради Полтавської області, в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду клопотання, згідно якого просив розглянути справу без його участі та зазначив, що при вирішення спору покладається на розсуд суду.
Представник третьої особи, Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області, в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду клопотання, згідно якого просив розглянути справу без його участі, просив в задоволенні позову в частині визнання неповнолітньої дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовити; стосовно інших позовних вимог покладається на розсуд суду.
Третя особа, ОСОБА_7, в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу без її участі та вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Згідно зі статтею 224 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки останні були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а також на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.
Як вбачається із договору купівлі-продажу від 19 вересня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Спірідович Н.В., та зареєстрованого в реєстрі за номером 2593, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 Полтавської області.
Вказаний факт підтверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «КМБТІ» НОМЕР_1 від 23 жовтня 2006 року, та витягом з Державного реєстру правочинів №2904176 від 19 вересня 2006 року.
Іншим співвласником вказаного домоволодіння, а саме власником 1/3 його частки, була ОСОБА_4, а в подальшому - ОСОБА_7, що вбачається із записів технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1.
Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно довідки (витягу з домової книги), виданої ТОВ «Місто для людей Кременчук» 04 травня 2017 року за вих..№ 867/36, за адресою: будинок АДРЕСА_1, власником (співвласником) якого є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровані: ОСОБА_5 (наймач, син) - з 01 грудня 2007 року, ОСОБА_2 (наймач, невістка), ІНФОРМАЦІЯ_1, - з 01 грудня 2007 року, ОСОБА_3 (наймач, онук), ІНФОРМАЦІЯ_2, - з 01 грудня 2007 року.
Факт реєстрації відповідачів за зазначеною адресою підтверджується також відповіддю Крюківської районної адміністрації Виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області №2646/01-27 від 19 червня 2017 року та №2647/01-27 від 19 червня 2017 року.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі по справі у зазначеному домоволодінні не проживають 2008 року.
Зазначений вище факт підтверджується актом про не проживання ТОВ «Місто для людей Кременчук» від 04 травня 2017 року, засвідчений громадянами ОСОБА_7, ОСОБА_9, які підтвердили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_10 не проживають у АДРЕСА_1 з 2008 року по теперішній час; акт підписаний фахівцем відділу по зверненням громадян ОСОБА_11
З матеріалів справи, а саме зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 внаслідок реєстрації нового шлюбу змінила прізвище з ОСОБА_10 на ОСОБА_2.
Згідно із частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
У відповідності до частини 1 статті 386 власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачами внаслідок наявності їхньої реєстрації у помешканні, співвласником якого є позивач, порушено право останньої на володіння та розпорядження своїм майном; ОСОБА_2 та ОСОБА_3, будучи зареєстрованими у домоволодінні, співвласником якого є позивач, порушують її права та законні інтереси, в зазначеному домоволодінні не проживають.
Вимогами частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно зі статтею 163 Житлового кодексу УРСР, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Так, відповідно до частини 1 статті 71 Житлового кодексу УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстровані в АДРЕСА_1, співвласником якого є позивач. Однак, згідно акту про не проживання від 04 травня 2017 року, відповідачі не проживають у зазначеному домоволодінні з 2008 року і по теперішній час.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачами втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки вони відсутні у вказаному будинку понад один рік без поважних причин.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт непроживання відповідачів, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в помешканні, співвласником якого є позивач, понад один рік без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу, як співвласнику домоволодіння, в повній мірі користуватися та розпоряджатися належними їй правами в зазначеному будинку, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню.
Оскільки статтею 88 Цивільно-процесуального Кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.
Керуючись статтями 10, 11, 58, 60, 79, 88, 212, 213, 215, 224, 226 Цивільно-процесуального Кодексу України, статтями 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного Кодексу України, статтями 163, 71 Житлового кодексу УРСР, суд , -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 Полтавської області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., сплачений нею при подачі позову до суду.
Відповідачами може бути подано заяву про перегляд заочного рішення в десятиденний строк з дня отримання копії рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів після отримання копії цього рішення.
Суддя : Д.О. Зоріна