Справа № 307/2251/17
Провадження № 2/307/1346/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Фера В.В., з участю представника позивачки ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що починаючи з серпня 2001 року по липень 2017 року вона знаходилася у фактичних шлюбних відносинах і вела спільне господарство, проживаючи в будинку своєї матері ОСОБА_4 під №47 в с.Вільхівці (Сасово) з відповідачем ОСОБА_3 За час спільного проживання з ним вона народила доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яку з серпня цього року утримує та виховує сама. Відповідач ОСОБА_3 залишив їх і перейшов жити в дворогосподарство своїх батьків АДРЕСА_1 і не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча вона про це просила його, на що він категорично відмовився. Також позивачка зазначила, що відповідач працює на двох роботах - в батька ОСОБА_6, який має пилораму в присілку Сасово та у приватного підприємця ОСОБА_7, мешканця м.Тячів, якому надає послуги по доставці будматеріалів. Відповідач возить ці вантажі кожний день на їхньому спільному вантажному автомобілі марки "МАЗ", яку вони придбали за спільні кошти в 2015 році. Вона не може встановити дохід відповідача ОСОБА_3 а тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісчно на утриманні однієї дитини.

Відповідач ОСОБА_3 надіслав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що позовні вимоги не відповідають фактичним обставинам справи. Перш за все, не відповідає дійсності твердження позивачки про те, що він відмовився від надання матеріальної допомоги на утримання їх доньки, оскільки він в дійсності з власної ініціативи згідний надавати матеріальну допомогу, але не має можливості надавати її в таких розмірах, які вимагає позивачка. Позивачка не вірно зазначила його матеріальні можливості по сплаті аліментів, так як в дійсності, з одного боку, ніяких автомобілів і заробітків від їх використання він не має і не мав. Він займається, в основному, виконанням різних разових робіт по найму у приватних осіб. При цьому, виїхати кудись на заробітки він не має можливості, так як відповідно до рішення суду від 11 квітня 2006 року має на утриманні сина від першого шлюбу, інваліда з дитинства. З іншого боку, позивачка сама їздить на заробітки в Російську Федерацію. Просить позов задовольнити частково, так як спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1000-1200 гривень щомісчно на утримання неповнолітньої доньки..

Позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та зазначив, що спроможний сплачувати алііменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 в розмірі 1000 гривень щомісячно, тому що його середньомісячний дохід від роботи по найму становить 3000 гривень щомісячно, та в нього на утриманні перебуває неповнолітній син від попереднього шлюбу. Просить позов задовольнити частково.

Заслухавши сторін та дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком в свідоцтві про народження якої значиться відповідач та яка перебуває на утриманні позивачки.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає.

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

При визначенні розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає з неповнолітньою донькою та сама веде догляд за нею, а також майновий стан відповідача, який не має постійного місця праці і заробіток якого носить нерегулярний мінливий характер.

Також суд бере до уваги, що відповідач має на уриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати по Тячівському району, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1200 гривень щомісячно на утримання однієї неповнолітньої дитини, а в решті позову відмовити.

Оцінивши наведені докази, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь витрат, пов'язаних з правовою допомогою адвоката підлягають до часткового задоволення на суму 1000 гривень.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 212-215, 367 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 184 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Вільхівці, Тячівського району, Закарпатської області, України, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з 12 вересня 2017 року і до її повноліття.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1000 (одну тисячу) гривень витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги адвокатом.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий: В.І. Бобрушко