Провадження №2-о/225/252/2017
Справа №225/2576/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне і вмотивоване)

08 вересня 2017 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Довженко О.В.,

присяжних: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участі:

секретаря судового засідання Панасенко Г.Ю.,

представника заявника: ОСОБА_3,

представника заінтересовані особи: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_5, заінтересована особа - Управління Пенсійного Фонду України в м.Дзержинську Донецької області, про визнання особи безвісно відсутньою, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 року заявниця звернулась до суду з заявою про визнання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, безвісно відсутнім.

В обгрунтування своїх вимог заявниця зазначила, що 06.09.2003 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_6. Після реєстрації шлюбу сторони проживали за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 (колишня назва Інтернаціональна), буд.7.

Проте, рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 28.11.2016 року даний шлюб було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, які проживають разом із заявницею.

Приблизно в травні 2015 року ОСОБА_6 зібрав свої речі та виїхав у невідомому напрямку. З того часу жодних відомостей від ОСОБА_6 заявникові не надходило.

Визнання ОСОБА_6 безвісно відсутнім необхідно заявнику для оформлення державної допомоги дітям, позбавленим батьківського піклування.

Заявник та уповноважений представник заявника ОСОБА_3, який діє на підставі договору про правову допомогу №б/н від 04.09.2017 року, у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали повністю та наполягали на їх задоволенні.

Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного Фонду України в м.Дзержинську Донецької області ОСОБА_4, в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог заперечувала, наполягаючи на їх безпідставності. Зокрема, представник заінтересованої особи зауважував на тому, що ОСОБА_6 знаходиться у розшуку Торецьким відділенням поліції Бахмутського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області. Більш того, відносно ОСОБА_6 органами національної поліції 13.06.2017 року в ЄРДР внесено повідомлення про винення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КПК України (витяг з кримінального провадження №0000936). У звязку з викладеним, представник заінтересованої особи просила суд в задоволенні заявлених вимог відмовити.

В судовому засіданні, до початку розгляду справи по суті, судом задоволено письмове клопотання заявника від 04.09.2017 року та залучено до участі у справі в якості свідка, згідно зі ст.136 ЦПК України, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_8. За твердженнями заявниці, зазначені нею свідки можуть підтвердити викладені в заяві вимоги.

Так, під час допиту свідок ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_9, суду пояснила, що є матірю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. 31.05.2015 року колишня невістка їй повідомила, що ОСОБА_6 поїхав на заробітки, куди достеменно не відомо. Матір про свій відїзд ОСОБА_6 сповіщав, своє місцезнаходження не повідомляв. Тобто, починаючи з кінця травня 2015 року до теперішнього часу свідок жодного разу зі своїм сином ОСОБА_6, не спілкувалась.

В свою чергу, свідки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7 (Донецька область, м.Торецьк, смт.Щербинівка, вул.Дружби (Інтернаціональна), буд.3), та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_8 (Донецька область, м.Торецьк, смт.Щербинівка, вул.Дружби (Інтернаціональна), буд.6), на питання суду пояснили, що являються сусідками заявниці та добре знають колишнє подружжя. Останній раз вони бачили ОСОБА_6 навесні 2015 року. Теперішнє місцезнаходження даної особи їм невідоме.

Вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Судом встановлено, що заявниця перебувала в шлюбі з ОСОБА_6, який був розірваний рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 28.11.2016 року.

Від вказаного шлюбу колишнє подружжя має доньок: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що свідчить свідоцтво про народження серії І-НО №479064 від 08.10.2012 року, видане виконавчим органом Щербинівської селищної ради м.Дзержинська Донецької області; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-НО №161043, видане виконкомом Щербинівської селищної ради м.Дзержинська Донецької області; ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-НО №352579, видане виконкомом Щербинівської селищної ради м.Дзержинська Донецької області. (а.с.5,11-12)

Після розірвання шлюбу діти продовжують жити разом із заявницею за адресою: Донецька область, м.Торецьк, смт.Щербинівка, вул.Дружби (Інтернаціональна), буд.7.

Відповідно до довідки №522 від 20.07.2017 року виконавчого органу Щербинівської селищної ради, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10 (Інтернаціональна), буд.7 (а.с.39). Однак, за твердженнями заявника, в травні 2015 року зібрав свої речі та виїхав у невідомому напрямку. З того часу місцезнаходження ОСОБА_6 невідоме.

Факт відсутності ОСОБА_6 за адресою реєстрації та постійного проживання з кінця травня 2015 року по 30.03.2017 року, а саме за адресою: Донецька область, м.Торецьк, смт.Щербинівка, вул.Дружби (Інтернаціональна), буд.7, підтверджений наявними в матеріалах справи листами за підписом депутату Щербинівської селищної ради ОСОБА_13 від 10.11.2016 року та від 30.03.2017 року, а також, підписам сусідів ОСОБА_11 (Донецька область, м.Торецьк, смт.Щербинівка, вул.Дружби (Інтернаціональна), буд.3) та ОСОБА_12 (Донецька область, м.Торецьк, смт.Щербинівка, вул.Дружби (Інтернаціональна), буд.6). (а.с.8,13).

В свою чергу, з інформаційної довідки №90 від 2016 року та №12 від 30.03.2017 року Дошкільного навчального закладу №4 «Дзвіночок» Торецької міської ради вбачається, що ОСОБА_6 з кінця травня 2015 року не відвідує батьківські збори, не приводить та не забирає неповнолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, з дитячого садка. (а.с.6,7).

Довідки №286 від 27.10.2016 року та №97 від 30.03.2017 року Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №21 Торецької міської ради Донецької області свідчать про те, що ОСОБА_6 школу не відвідує, на загальношкільні та класні збори не зявляється, в житті школи та класу участі не приймає, успіхами неповнолітніх дочок ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не цікавиться. (а.с.9,10).

Окрім того, у відповідь на запити суду отримано довідку №01-04/870 від 29.05.2017 року Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відділення виконавчої дирекції фонду у м.Торецьк Донецької області, з якої вбачається, що станом на 29.05.2017 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на обліку у відділенні Фонду м.Торецьк не перебуває, страхові виплати не отримує (а.с.28).

Відповідно до довідки №4854/02 від 26.05.2017 року Управління Пенсійного фонду України м.Дзержинську Донецької області, згідно з Центральної республіканської базою даних отримувачів пенсії згідно з Центральної республіканської базою даних отримувачів пенсії, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на обліку не перебуває, пенсі йних виплат не отримує. (а.с.29).

Згідно довідки Департаменту соціального захисту населення Торецької міської ради №07 вх.2571 від 31.05.2017 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на обліку не перебуває, жодних видів допомоги в департаменті не отримує. (а.с.30).

Дані Державної міграційної служби України у відповіді на запит №2.3-1145 від 20.06.2017 року свідчать про відсутність відомостей щодо документування паспортом громадянина України факту реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.35).

Представлені ж Управлінням Пенсійного фонд України відомості про затраховану особу ОСОБА_6, свідчать про те, що останній єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування на імя ОСОБА_6 дорівнює 1822 грн. 14 коп. та датований вереснем 2015 року.(а.с.44).

Окрім того, як встановлено судом в ході розгляду справи, заявниця ОСОБА_5, 04.11.2016 року зверталась до начальника Торецького відділення поліції Бахмутського відділу поліції головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_14 із заявою про встановлення місцезнаходження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до талону №778, зазначену вище заяву прийнято слідчим Погосян Л.В. 04.11.2016 року та зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події №8381, ЄРДР №001815 від 04.11.2016 року.

Більш того, згідно з дорученням слідчого Торецького ВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_15 від 11.11.2016 року та наказу №700, з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_6, працівниками Торецького ВП було заведено Оперативно-розшукову справу №32-64 від 14.11.2016 року.

В той же час, як свідчить повідомлення Торецького відділення поліції Бахмутського відділу поліції головного управління Національної поліції в Донецькій області №14853/202/0317 від 08.09.2017 року, станом на теперішній час в провадженні слідчого відділення Торецького ВП Бахмутського відділу поліції головного управління національної поліції в Донецькій області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за №0000936 від 13.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України.

Наведені вище обставини, як вже зазначалось вище, заінтересована особа вважає перешкодою для визнання особи безвісно відсутньою.

Однак, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення заяви про визнання особи безвісно відсутньою, суд вважає за доцільне наголосити на тому, що чинне законодавство України вказівки про неможливість визнання безвісно відсутньою особи, що переховується від розшуку за кримінальним провадженням, не містить.

Більш того, слід зауважити на тому, що з метою повного та обєктивного рогляду справи, судом було здійснено ряд запитів до Торецького відділення поліції Бахмутського відділу поліції головного управління Національної поліції в Донецькій області, зокрема, щодо надання доказів предявлення ОСОБА_6 очної чи/або заочної підозри у вчиненні кримінального правопорушення; надання доказів оголошення останнього у розшук, як особи, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення; доказів переховування ОСОБА_6 від органів досудового слідства.

Отримані судом відповіді на вищезгадані запити №14848/202/0617 від 08.09.2017 року та №14853/202/0317 від 08.09.2017 року свідчать про відсутність доказів предявлення органами досудового слідства ОСОБА_6 підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за №0000936 від 13.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України. Відповідно, відсутні й докази оголошення ОСОБА_6 у розшук, як особи, що підозрюється у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення та переховується від органів досудового слідства.

Натомість, сам лише факт внесення до ЄРДР за ініціативою слідчого даних щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, за відсутності доказів предявлення останньому підозри у його вчиненні та, відповідно, за відсутності доказів оголошення ОСОБА_6 у розшук, як особи, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та переховується від органів досудового слідства, суд вважає недостатньою підставою для відмови у визнанні особи безвісно відсутньою.

Слід зазначити, що цивільно-правові інститути, насамперед, спрямовані на захист прав інших осіб, що перебувають у правових відносинах з особою, місцезнаходження якої невідоме. В даному випадку, захисту підлягають права колишньої дружини (заявниці) та трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 на отримання відповідних соціальних виплат, що, з огляду на фактичні обставини даної справи, без визнання особи безвісно відсутньою не виявляється можливим.

Рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою спричиняє певні правові наслідки, проте, не позначається на правоздатності та дієздатності особи. Особа, яка жива, не перестає бути субєктом права. Відповідно до ст.45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з ?явилася чи якщо одержано відомості про місце її перебування, то суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї чи іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання її безвісно відсутньою.

З наведеного випливає, що рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою на діяльність правоохоронних органів щодо розшуку такої особи в рамках кримінального провадження жодним чином не впливає.

Отже, проаналізувавши фактичні обставини справи, за результатами дослідження наявних у справі документальних доказів, у тому числі показів свідків, надання правової оцінки наявним у справі даним про здійснення особою останнього єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у вересні 2015 року тощо, суд вважає факт відсутності ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем реєстрації та фактичного проживання понад один рік встановленим, у звязку з чим вбачає наявність правових підстав для задоволення заяви шляхом визнання особи безвісно відсутньою з 01 жовтня 2015 року.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «ОСОБА_2 проти Туреччини»)». Адже національним судам належить не тільки ефективно захищати людину, а й самим діяти у такий спосіб, щоб не порушувати права, гарантовані Конвенцією про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року.

Керуючись ст.43 ЦК України, ст.ст.212-215, 248, 249 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву - задовольнити.

Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_12, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10 (Інтернаціональна), буд.7 - безвісно відсутнім з 01 жовтня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:

Присяжні: