Справа № 463/3605/16 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/783/1260/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2016 року позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення на її користь 627000 грн. страхового відшкодування. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 31 серпня 2015 року між сторонами укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №457/15-Т/ЛВ, об'єктом страхування за яким є транспортний засіб «TOYOTA SEQUOIA», номерний знак НОМЕР_1, чорного кольору, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, що належить позивачці на праві приватної власності. 13 грудня 2015 року, близько 4 год. 30 хв. біля готелю «Віконт», що знаходиться в Пустомитівському районі Львівської області на автодорозі «Київ - Чоп», неподалік м. Винники, вказаний автомобіль був викрадений невідомою особою, про що 14 грудня 2015 року Пустомитівським відділенням поліції Франківського відділу поліції ГУНП у Львівській області, внесені відомості до ЄРДР за №0002018. Умовами договору страхування визначено вартість застрахованого транспортного засобу у розмірі 660 000 грн., встановлено франшизу у випадку настання страхового випадку «викрадення» в розмірі 33 000 грн., що складає 5% від страхової суми. Оскільки викрадення автомобіля згідно з умовами договору страхування є страховим випадком, позивачка звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповідачем така не проведена, чим порушено умови договору та права позивачки, просила позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_3 627000 грн. страхового відшкодування. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в дохід держави 6270 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржило ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що суд не взяв до уваги доводи відповідача про те, що між сторонами укладено договір добровільного страхування в якому вказано підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування. Посилається на те, що після звернення позивачки із повідомленням про зникнення застрахованого автомобіля їй було направлено вимогу на підписання абандону, що передбачено п. 27.6 договору страхування, яким також встановлено, що обовязковою умовою виплати страхового відшкодування за ризиком «викрадення» є укладення угоди про передачу права власності на викрадений автомобіль, який буде пізніше знайдено, Страховику, однак позивачкою не вчинено жодних дій для виконання цих умов договору та підписання абандону. Зазначає, що у звязку із невиконанням позивачкою умов договору, на підставі п. 27.6 та 28.4.6 Договору її було повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування. Зазначає, що суд не взяв до уваги доводи відповідача про те, що в даному випадку страховий випадок «викрадення» відсутній, оскільки інсценування викрадення застрахованого автомобіля виключає настання страхового випадку «викрадення» (п. 22.2 Договору страхування). Посилається на те, що відповідно до отриманих витягів із кримінальних проваджень в діях ОСОБА_6 (чоловік позивачки) та ОСОБА_3 були виявлені ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 38. ст. 190 КК України, оскільки останні за попередньою змовою, виконали всі дії для заволодіння чужим майном, у вигляді страхового відшкодування, шляхом обману співробітників ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Також не погоджується із висновком суду щодо суми страхового відшкодування, яка підлягає стягненню, оскільки такий висновок не відповідає умовам п. 27.5 Договору страхування, які передбачають, що у разі настання події за ризиком «викрадення» страхове відшкодування виплачується у розмірі дійсної вартості транспортного засобу на момент настання страхового випадку, але не більше страхової суми, вказаної в розділі 10 Договору страхування. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5 про заперечення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до п.п.1-3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 31 серпня 2015 року між сторонами укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №457/ 15-Т/ЛВ (а.с.5-12), об'єктом страхування за яким є транспортний засіб «TOYOTA SEQUOIA», номерний знак НОМЕР_1, чорного кольору, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2.

Вказаний транспортний засіб належить позивачці на праві приватної власності, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.13).

13 грудня 2015 року, приблизно в 4 год. 30 хв. біля готелю «Віконт», що знаходиться в Пустомитівському районі Львівської області на автодорозі «Київ - Чоп», неподалік м.Винники, вказаний автомобіль був викрадений невідомою особою. Відомості за вказаним фактом 14 грудня 2015 року Пустомитівським відділенням поліції Франківського відділу поліції ГУНП у Львівській області внесені до ЄРДР за №0002018 (а.с.14).

У кримінальному провадженні триває досудове розслідування та проводяться слідчі дії, що підтверджується відповіддю заступника начальника СВ Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУ НП у Львівській області (а.с.57).

Відповідно до п.22.2 договору страхування «викрадення» - незаконне заволодіння транспортним засобом шляхом крадіжки, грабежу, розбою під час його знаходження в будь-якому місці в будь-який час, належить до страхового випадку.

Сторонами визнано, що про настання страхового випадку позивач вчасно повідомила відповідача та звернулася із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п.24.1.2, 24.1.3 договору страхування страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки йому стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення в подальшому всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування. При настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку та в строк згідно з розділом 27 договору.

Згідно з п.27.3 договору страхування страховик приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування протягом 10 робочих днів, починаючи з моменту отримання письмової заяви на виплату страхового відшкодування та інших необхідних документів та речей згідно з розділом 26 договору. Вказаний строк може збільшуватися відповідно до п.27.13 договору, згідно з яким страховик має право відстрочити прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування у випадку, зокрема якщо відповідними органами внутрішніх справ відносно страхувальника внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно настання страхової події і ведеться розслідування обставин, які призвели до збитку - до закінчення кримінального провадження.

Відповідно до листа від 23.02.2016 відповідач відмовив позивачці у виплаті страхового відшкодування на підставі п.п.28.4.6 договору страхування у зв'язку з ігноруванням вимоги про оформлення абандону, що кваліфіковано відповідачем як ухилення позивача від виконання обов'язків страхувальника (а.с.50).

Згідно з листом від 18.10.2016 відповідач відмовив позивачці у виплаті страхового відшкодування на підставі п.п.28.4.1, 28.4.3 договору страхування у зв'язку з інсценуванням викрадення застрахованого автомобіля, що підтверджується витягом з кримінального провадження №0000053 (а.с.34).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що серед переліку визначених п.24.2 договору страхування обов'язків страхувальника не міститься обов'язку щодо оформлення абандону, а тому у відповідача не було підстав для відмови 23.02.2016 у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з ігноруванням вимоги про оформлення абандону, що кваліфіковано відповідачем як ухилення позивача від виконання обов'язків страхувальника. Також судом взято до уваги, що відповідачем не представлено суду належних доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачка взагалі отримувала вимогу про оформлення абандону, оскільки наявне у матеріалах справи підтвердження про вручення такого повідомлення (а.с.49) не містить підпису отримувача.

Однак з таким висновком погодитись не можна, так як висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до п.28.4.6 договору страхування страховик відмовляє у виплаті страхового відшкодування якщо страхувальник не виконав обов'язків, передбачених умовами договору.

Згідно з п.27.6 договору страхування обов»язковою умовою для виплати страхового відшкодування за ризиком «Викрадення» є укладення між Страховиком і Страхувальником угоди, відповідно до якої Страхувальник зобов»язується у разі, якщо викрадений ТЗ буде пізніше знайдено, передати права власності на нього Страховику або його представнику (оформити абандон). Витрати на переоформлення ТЗ сторони несуть порівну. Форма угоди (абандону) встановлюється Страховиком.

Відповідно до п.28.6 договору страхування відмова страховика здійснити виплату страхового відшкодування може бути оскаржена страхувальником в судовому порядку.

Згідно з положеннями ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

З наведеного слідує, що умовою виплати страхового відшкодування сторонами визначено укладення страховиком та страхувальником двостороннього правочину, який за своєю суттю є одностороннім договором, згідно з яким страхувальник бере на себе обов»язок передати права власності на транспортний засіб Страховику або його представнику у випадку, якщо такий буде пізніше знайдено.

А відтак, оскільки позивачкою не подано жодних доказів про виконання нею умов п.27.6 договору страхування, тобто вчинення дій, спрямованих на набуття цивільних обов»язків, і не подано доказів щодо відмови страховика від укладення договору про передачу права власності на транспортний засіб, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не мав підстав для висновку про порушення страховиком договору страхування.

Висновок суду, що відповідачем не представлено суду належних доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачка взагалі отримувала вимогу про оформлення абандону, оскільки наявне у матеріалах справи підтвердження про вручення такого повідомлення (а.с.49) не містить підпису отримувача, є безпідставним, так як договором страхування не встановлено обов»язку Страховика вимагати оформлення абандону, і такий не відповідає положенням ст. ст.202 ЦК України.

Вищенаведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

В зв»язку з викладеним колегія суддів вважає, що відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення Личаківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2016 року слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування відмовити, і стягнути з ОСОБА_3 в користь ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 6897 грн. судового збору.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 6897 (шість тисяч вісімсот дев»яносто сім) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_7