Справа № 465/6834/14 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/1140/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Левика Я.А.,

секретаря: Бадівської О.О.

за участю:представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 за участю третіх осіб Франківської районної адміністрації ЛМР, Львівської міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та позов третьої особи яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 1/2 частки першого поверху будинку, площею 52,05 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

В решті позовних вимог відмовлено.

Позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 1/4 частки першого поверху будинку, площею 52,05 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з висновком суду, що незавершений будівництвом другий поверх в будинку АДРЕСА_1 є самочинною будовою на який закон про спадкування не розповсюджується, оскільки це спростовується розпорядженням Франківської районної адміністрації м. Львова за №1081 від 09.08.1995 року, яким було надано дозвіл спадкодавцю 3/4 ідеальних частин на першому поверсі ОСОБА_7, провести реконструкцію будинку з надбудовою другого поверху по АДРЕСА_1. В матеріалах справи є проект та технічний паспорт на весь будинок, включаючи незавершений будівництвом другий поверх. Крім того апелянт вважає, що суд невірно визнав за позивачем ОСОБА_5 1/2 частину першого поверху площею 52,05 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, оскільки підстав для цього немає. Також апелянт вказує, що суд невірно вирішив судові витрати.

Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким визнати за ОСОБА_3 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 у розмірі 1/3 частини з 3/4 частин будинковолодіння спадкодавця ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, включаючи перший та другий поверхи будинку та господарських будівель за адресою АДРЕСА_1.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст.ст.10-11, 58-61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень належними та допустимими доказами. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що 02.07.1956 року між Львівським міським житловим управлінням при виконкомі міської ради трудящих та ОСОБА_8 було укдадено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності, площею 600,0 кв.м., яка знаходиться по АДРЕСА_1

02.07.1956 року Львівським міським житловим управлінням надано ОСОБА_8 дозвіл №218-823 на проведення будівельних робіт.

Після закінченя будівництва, будинок АДРЕСА_1 було введено в експлуатацію на підставі Акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію від 05.05.1962 року.

25.03.1987 року ОСОБА_8 виготовлено технічний паспорт на будинок №13 по вул.. Шухова (Бойчука) у м.Львові Львівським бюро технічної інвентаризації.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер. ОСОБА_7, як дружині спадкодавця та ОСОБА_6, як сину спадкодавця, як спадкоємцям першої черги за законом видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.10.1992 року на половину житлового цегляного будинку А-І з відповідною частиною господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці площею 600,0 кв.м. в рівних частках. Інші спадкоємці - ОСОБА_5 та ОСОБА_9 відмовились від прийняття спадщини після смерті батька.

07.06.2013 року померла ОСОБА_7. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є її сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Відповідач ОСОБА_6 відмовився від спадщини на користь ОСОБА_5

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, таким чином його донька ОСОБА_3 має право, відповідно до вимог ст.1218 ЦК України, як онука на спадкування після смерті ОСОБА_7

06.10.2013 року ОСОБА_3.в межах строку, передбачених ст.. 1270 ЦК України, звернулася в П`яту державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Відтак вважається такою, що спадщину прийняла.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з довідкою ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №1/18897 від 10.12.2013 року за ОСОБА_7 зареєстровано - ? частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 13.10.1992 р. П`ятою ЛДНК, ? частини будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13.10.1992р. ОСОБА_10, державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку що після смерті ОСОБА_7 спадщина відкрилась на ? першого поверху будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.2,3 ст. 331 ЦК України Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Згідно до вимог ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Як встановлено матеріалами справи до будинку АДРЕСА_1 здійснено реконструкцію з прибудовою і надбудовою за відсутності дозвільних документів та реєстрації зазначених об`єктів.

Відповідно до розпорядження №1081 від 09.08.1995. п.3, п.4.,п.4.1,4.2.4.3.після проведення реконструкції з прибудовою і надбудовою будинок АДРЕСА_1 буде складатись з двох квартир:

Квартира №1 буде розташована на 1-му поверсі і складається з 4-х житлових кімнат площею 53,1 кв.м., кухні 11,2 кв.м., ванни площею 5,7 кв.м., санвузла площею 1,1 кв.м., коридора площею 5,6 кв.м., і тамбура площею 2,8 кв.м.

Квартира №2 буде розташована на 2-му поверсі і складається з 4-х житлових кімнат площею 53,1 кв.м., кухні площею 11,2 кв.м., ванни площею 5,7 кв.м, санвузла площею 1,3 кв.м., кладової площею 1,5 кв.м, коридора площею 5,8 кв.м., сходової клітки.

Розпорядженням зобов`язано гр.ОСОБА_7 і ОСОБА_6: до початку будівельних робіт виготовити проектно-кошторисну документацію, яку погодити у встановленому законом порядку; будівництво зареєструвати в міській інспекції Держархбудконтролю; Роботи по реконструкції з прибудовою і надбудовою виконати через спеціалізовану будівельну організацію на протязі трьох років з дня погодження документації, здати в експлуатацію державній комісії, внести зміни в технічний паспорт будинку через міжміське бюро технічної інвентаризації.

Однак вказане розпорядження виконано не було.

Доводи апеляційної скарги в частині не вирішення розподілу господарських будівель при будинковолодінні колегія суддів не бере до уваги, оскільки апелянтом не зазначено які саме господарські споруди підлягали поділу а також прибудови та надбудови здійснені без відповідних дозвільних документів.

Тому розподілу підлягає лише перший поверх будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог , заявлених суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо стягнення витрат на правову допомогу відповідно до розрахунку (т.2 а.с.108) колегія вважає не обґрунтованими, оскільки такий розрахунок не підтверджено належними доказами про оплату такої суми та такі не були предметом розгляду в суді 1 інстанції, оскільки вимоги такі не заявлялись.

Відповідно до п.48 Постанови пленуму ВССУ №10 від 17.10.14 р., витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до вимог ст.88 стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку місцевого суду і тому рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст..ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді