У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої судді - Бенца К.К.

при секретарі Бота О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді Бенца К.К. від 18.01.2017 року відкрито провадження у даній справі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судові засідання призначені на 25.01.2017 р. о 14 год. 25 хв., 17.03.2017 року о 09 год. 10 хв. та 18.04.2017 року о 08 год. 55 хв. позивач ОСОБА_1 не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.

В матеріалах справи містяться докази про належне вручення позивачу ОСОБА_1 судових повідомлень про час та місце слухання справи, які надсилались позивачу за адресою зазначеною ним в позовній заяві, про що свідчать дані про його розпис про отримання повісток на поштовому повідомленні, що підтверджує факт вручення йому повісток про виклик, які містяться при матеріалах справи. ( а.с. 28, 36)

Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно з ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

Через неодноразову неявку позивача у судове засідання порушуються передбачені ст.157 ЦПК України строки розгляду цивільної справи.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Внаслідок неналежного здійснення своїх процесуальних прав і виконання обовязків заявником не отримано судову повістку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи, повторно не зявився в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Аналогічна норма міститься в ч.3 ст. 169 ЦПК України.

Як вбачається із ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2015 року, суд дійшов правового висновку про те, що причини повторної неявки процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону ч. 3 ст. 169 ЦПК України направлено на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з'являються до суду, а позивач повторно не з'являється в судові засідання.

Зважаючи на викладене, виходячи з вимог ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, яка визначає наслідки повторної неявки позивача ( представника) не залежно від причин такої неявки ( поважні або не поважні) , від них не надійшла до суду заява про розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду , суд приходить до висновку, що є всі підстави для залишення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу без розгляду .

У звязку з наведеним, залишення позову без розгляду, як це передбачено законом, а саме пунктом 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Суд розяснює позивачу, що відповідно ч.2 ст. 207 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 27, 76, 77, 169 ч.3, 207 ч.1 п.3, 209, 210, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без розгляду.

Розяснити позивачу, що відповідно ч.2 ст. 207 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3