Справа № 595/1711/16-ц
Номер рядка звіту 49
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017

м.Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

В складі : головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі: Мартинюк М.В.,

позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

з участю представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, мотивуючи тим, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, однак відповідач свого обов'язку не виконує, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що діти перебувають на її повному матеріальному утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на їх утримання не надає, а тому вона просить суд стягнути із відповідача аліменти в твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття.

Представники відповідача в судовому засіданні позов заперечили, суду пояснили, що відповідач не працює, тому не має змоги платити аліменти в такому розмірі.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.

07 лютого 2017 року Бучацьким районним судом було прийнято заочне рішення по справі № 595/1711/16-ц, згідно якого стягнуто із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 800 (вісімсот) грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи із 26.10.2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

03 квітня 2017 року відповідач звернувся до суду із заявою про скасування заочного рішення по справі № 595/1711/16-ц від 07.02.2017 року. Ухвалою Бучацького райсуду 12 квітня 2017 року заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.05.2006 року.

В шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії 1-ИД № 030853, видане Возилівською сільською радою Бучацького районного Тернопільської області), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії 1-ИД № 126822, видане Возилівською сільською радою Бучацького районного Тернопільської області), батьком яких є відповідач.

Діти перебувають на утриманні позивачки.

Між сторонами відсутня домовленість про утримання дитини та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивачки до суду.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким

вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку

дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ОСОБА_8 України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов'язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно до положень ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки, згідно матеріалів справи відповідач офіційно не працевлаштований, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню, у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує,що відповідач є молодою, здоровою та працездатною особою, ніде не працює, проте на обліку, як безробітний не перебуває, крім того, враховує стан здоров'я та вік дітей, бере до уваги відсутність у відповідача систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати його розмір, суд з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та з врахуванням положень ст. 180, ч. 2 ст. 182 СК України, визначає аліменти в розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання до суду позову про стягнення аліментів.

Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України у разі якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Отже, з відповідача - ОСОБА_5 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 10,11,88,218,212 ЦПК України, ст.ст.180,182,184,191 СК України, cуд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя

с.Возилів, Бучацького району, Тернопільської області, в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 600 (шістсот) грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи із 26.10.2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_5 551,20 грн. судового збору.

В силу ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в межах суми

платежу за один місяць.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_8