У х в а л а

іменем україни

24 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Попович О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 28 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просила усунути перешкоди у користуванні належної їй на праві власності будівлею та малою архітектурною формою для розміщення входу до магазину шляхом знесення відповідачкою за власний рахунок будівлі магазину з влаштуванням стоматологічного кабінету по АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалася на те, що їй на праві власності належить двоповерхова будівля магазину із ганком по АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 04 лютого 2009 року.

Рішенням Козятинської міської ради Вінницької області від 04 липня 2008 року «Про укладення договору земельного сервітуту» з нею укладено договір сервітутного користування земельною ділянкою площею 42 кв. м по АДРЕСА_2 для влаштування входу до магазину, строком на 10 років без права капітальної забудови.

28 січня 2009 року між вказаною вище міською радою, як розпорядником, та нею, як сервітуарієм, укладено договір про встановлення земельного сервітуту, згідно з яким розпорядник надає, а сервітуарій приймає у строкове обмежене платне користування земельну ділянку площею 42 кв. м по АДРЕСА_2 строком на 10 років.

Крім того, нею було замовлено та виготовлено ескіз забудови ділянки земельного сервітуту, спорудження малої архітектурної форми прибудови входу до існуючого магазину, а 15 січня 2010 року нею зареєстрована мала архітектурна форма для розміщення входу до магазину за вказаною вище адресою в управлінні містобудування та архітектури вказаної вище міської ради.

Позивачка зазначала, що 08 жовтня 2010 року між нею та Козятинською міською радою Вінницької області укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення для комерційної діяльності, а саме земельної ділянки площею 51 кв. м по АДРЕСА_2, на яку вона 12 грудня 2012 року отримала державний акт на право власності.

Також позивачка вказувала, що відповідачка є користувачем суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_1 на підставі договору оренди землі від 01 грудня 2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та Козятинською міською радою Вінницької області; договору суборенди землі від 08 жовтня 2012 року, укладеного між державним підприємством Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» (далі -ДП Міністерства оборони України «Укрвійськбуд») та відповідачкою; договору про встановлення сервітуту від 01 лютого 2013 року, укладеного між сільською радою та відповідачкою.

Посилаючись на те, що відповідачкою забудовано вхід з малої архітектурної форми до приміщення її магазину та впритул до нього здійснено будівництво капітальної споруди за вказаною адресою у порушення державних будівельних норм і правил, а також зазначивши, що посилання відповідачки про наявність права спільної часткової власності та наявність зареєстрованої декларації про початок будівельних робіт від 09 лютого 2012 року є безпідставними, оскільки такі акти скасовані судовим рішенням, ОСОБА_3 просила задовольнити позов.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 грудня 2015 року позовзадоволено.

Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у користуванні належною їй на праві власності будівлею, розташованою по АДРЕСА_2, згідно свідоцтва про право власності від 04 лютого 2009 року та малою архітектурною формою для розміщення входу до магазину (сходинкової клітки), яка знаходиться за вищевказаною адресою, шляхом знесення за власний рахунок ОСОБА_4 будівлі магазину з влаштуванням стоматологічного кабінету, розташованої по АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 28 липня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилено, рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від04 грудня 2015 рокузалишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ОСОБА_3, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При новому розгляді справи апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, який виходив з того, що будівля магазину з улаштуванням стоматологічного кабінету відповідачкою побудована самочинно, оскільки дозвільні документи на здійснення такого були скасовані, крім того, допущені нею порушення будівельних норм створюють загрозу щодо пожежної безпеки, порушують права позивачки, а на перепланування будівлі вона не погоджується.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 на праві власності належить магазин, загальною площею 86,9 кв. м, який розташований по АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 04 лютого 2009 року НОМЕР_1, виданого на підставі рішення виконкому Козятинської міської ради від 28 січня 2009 року № 58 (а. с. 9, 10, т. 1) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна (а. с. 35, т. 2).

08 жовтня 2010 року між Козятинською міською радою та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення для комерційної діяльності, а саме земельної ділянки площею 51 кв. м, розташованої по АДРЕСА_2. На зазначену земельну ділянку ОСОБА_3 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 (а. с. 16, т. 1).

28 січня 2009 року між Козятинською міською радою (розпорядник) відповідно до рішення 19 сесії 5 скликання від 04 липня 2008 року №1140-V та ОСОБА_3 (сервітуарій) було укладено договір про встановлення земельного сервітуту, відповідно до якого розпорядник надає, а сервітуарій приймає в дострокове обмежене платне користування земельну ділянку площею 42 кв. м по АДРЕСА_2, для влаштування входу до магазину, терміном на 10 років, без права капітальної забудови (а. с. 17-22, т. 1).

Відповідно до акту прийому-передачі об'єкта оренди в рамках договору оренди земельної ділянки від 28 січня 2009 року Козятинська міська рада передала, а ОСОБА_3 прийняла у строкове платне користування, земельну ділянку площею 42 кв. м по АДРЕСА_2 для влаштування входу до магазину (а. с. 23, т. 1).

Згідно із довідкою управління містобудування та архітектури Козятинської міської ради мала архітектурна форма для розміщення входу до магазину (сходинкової клітки), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, була зареєстрована в управлінні містобудування та архітектури Козятинської міської ради під № 5 від 15 січня 2010 року (а. с. 25, т. 1).

Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - реконструкція торгівельного павільйону «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_2 під магазин непродовольчих товарів прийнята в експлуатацію 20 листопада 2008 року (замовник ПП ОСОБА_3) (а. с. 4-8, т. 1).

Відповідач ОСОБА_4 є користувачем земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, у відповідності до: договору оренду землі, укладеного між нею та Козятинською міською радою 01 грудня 2008 року, зареєстрованого у Вінницький регіональній філії Центру ДЗК 14 квітня 2009 року за реєстровим № 023, цільове призначення - землі житлової та громадської забудови; договору суборенди землі, укладеного між нею та ДП Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» 08 жовтня 2012 року, зареєстрованого у Вінницький регіональній філії Центру ДЗК 19 грудня 2012 року за реєстровим №00089, цільове призначення - землі житлової та громадської забудови; договору про встановлення земельного сервітуту, укладеного між нею та Козятинською міською радою 01 лютого 2013 року, цільове призначення - землі житлової та громадської забудови (а. с. 27-29, 30-32, 34-36, т. 1).

На вказаній земельні ділянці по АДРЕСА_1, впритул до приміщення магазину, який належить ОСОБА_3, відповідачкою проведено будівництво магазину з влаштуванням стоматологічного кабінету.

Як на підставу для будівництва відповідачка посилалася на дублікат свідоцтва про право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спільну часткову власність магазину по АДРЕСА_1 від 08 травня 2008 року, та декларацію про початок будівельних робіт від 09 лютого 2012 року, у зв'язку з чим зазначала, що будівництво нею здійснено як реконструкція власного майна.

Відповідно до дублікату свідоцтва про право власності від 30 листопада 1998 року на магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належало по Ѕ частки вказаного магазину на праві приватної власності на підставі рішення виконкому від 29 жовтня 1998 року №212 (а. с. 122, т. 1).

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 04 грудня 2013 року по справі № 902/1431/13 відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 50 кв. м, розташованою по АДРЕСА_1 та за власний рахунок знести самовільно побудований вхід до магазину (а. с. 60, т. 1).

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2014 року скасовано реєстрацію декларації про початок будівельних робіт, реконструкції магазину з влаштуванням стоматологічного кабінету по АДРЕСА_1, від 09 лютого 2012 року, зареєстровану за № 4, та реєстрацію декларації про початок будівельних робіт від 04 квітня 2012 року за №ВН060, подані ОСОБА_4 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області (а. с. 85-88, т. 1).

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 вересня 2015 року визнано недійсним свідоцтво про право власності на магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 від 30 листопада 1998 року в частині зазначення у свідоцтві слів «ОСОБА_3» та зазначення у свідоцтві часток; визнано незаконним та скасовано п. 1 рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області від 24 квітня 2008 року №276 в частині зазначення в пункті рішення слів «ОСОБА_3»; визнано незаконним дублікат свідоцтва про право власності від 08 травня 2008 року в частині зазначення в дублікаті свідоцтва слів «ОСОБА_3» та зазначення в дублікаті свідоцтва часток (а. с. 58-68, т. 2).

Таким чином судовими рішеннями, які набрали законної сили, були скасовані дозвільні документи щодо будівництва ОСОБА_4 спірного приміщення.

Судами попередніх інстанцій враховано висновки судово-будівельно-технічної експертизи № ОС-153 від 28 листопада 2014 року та письмові пояснення експерта ОСОБА_6, якими встановлено, що при розробці проектної документації на реконструкцію магазину з влаштуванням стоматологічного кабінету, що знаходиться в АДРЕСА_1, а також при проведенні будівництва вказаного об'єкта не дотримані вимоги п. 3.25* ДБН 360-92*** в частині можливості обслуговування належного на праві власності ОСОБА_3 приміщення магазину, що знаходиться в АДРЕСА_2.

Вказаною експертизою, зокрема, встановлено, що у зв'язку з реконструкцією (а фактично новим будівництвом) ОСОБА_4 магазину з влаштуванням стоматологічного кабінету «А», що знаходиться в АДРЕСА_1, забудовано дверний проріз, який був призначений для евакуації з другого поверху двоповерхової будівлі магазину «А», що є порушенням вимог ДБН В.1.1.7-2002 «Протипожежна безпека об'єктів будівництва», а також забудовано віконний проріз, що є порушенням вимог ДБН В. 2.2-9-2009 «громадські будинки та споруди».

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Якщо технічна можливість перебудови об'єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна.

Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов'язання здійснити перебудову.

Зважаючи на вищевикладене колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що ОСОБА_4 здійснено самочинне будівництво, яке порушує права ОСОБА_3, а тому враховуючи відсутність можливості здійснення будь-якої перебудови зведеного відповідачкою самочинного об'єкта, оскільки ОСОБА_4 заперечувала проти цього, суди дійшли обґрунтованого висновку про усунення ОСОБА_3 перешкод у користуванні належною їй на праві власності будівлею АДРЕСА_2 шляхом знесення за власний рахунок ОСОБА_4 будівлі магазину з влаштуванням стоматологічного кабінету НОМЕР_3 по вказаній вище вулиці.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_4 відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович