справа №176/3567/14-ц
провадження №2/176/63/17
РІШЕННЯ

Іменем України

26 квітня 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді Павловської І.А.,

з участю секретаря Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Жовті Води цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «КБ «Південкомбанк» звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заяву, де просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №02/01 ПК-В-03 від 19 серпня 2003 року в розмірі 372,39 доларів США та пеню за порушення строків користування кредитними коштами та сплатою процентів у розмірі 495,82 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 серпня 2003 року між ВАТ КБ «Південкомбанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Південкомбанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №02/01 ПК-В-03, згідно умов якого відповідачу надано кредит на придбання компютерної техніки в сумі 1882,20 доларів США зі сплатою 18% річних, строком користування до 17 серпня 2004 року. Вказану суму кредиту відповідач отримав у повному обсязі.

При цьому, позивач вказує, що відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, що призвело до утворення заборгованості розмір якої, станом на 14 листопада 2014 року, складає 372,39 доларів США (заборгованості за основним зобовязанням 244,20 доларів США; прострочена заборгованість по процентам 128,19 доларів США). Пеня за порушення строків користування кредитними коштами та сплатою процентів становить 495,82 гривень.

Оскільки відповідач не виконує взятих на себе зобовязань, позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на свою користь зазначену суму заборгованості.

Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. У письмовій заяві представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за відсутності представника ПАТ «КБ «Південкомбанк».

Відповідач ОСОБА_1, належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився. У своїй письмовій заяві відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Також в матеріалах справи міститься заперечення ОСОБА_1 в якому останній просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Південкомбанк» в повному обсязі.

Суд, з'ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення сторін вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ВАТ КБ «Південкомбанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Південкомбанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №02/01 ПК-В-03, згідно умов якого відповідачу було надано кредит на придбання компютерної техніки в сумі 1882,20 доларів США зі сплатою 18% річних, строком користування до 17 серпня 2004 року /а.с. 6/

Вказану суму кредиту відповідач отримав у повному обсязі, що підтверджується копією видаткового касового ордеру №41_2 від 19 серпня 2003 року /а.с. 4/.

Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №02/01 ПК-В-03 від 19 серпня 2003 року, станом на 14 листопада 2014 року, заборгованість ОСОБА_1 становить 372,39 доларів США (заборгованості за основним зобовязанням 244,20 доларів США; прострочена заборгованість по процентам 128,19 доларів США). Пеня за порушення строків користування кредитними коштами та сплатою процентів становить 495,82 гривень /а.с. 5/.

Позивач просить суд стягнути із ОСОБА_1 на свою користь зазначену суму заборгованості.

Водночас, відповідач ОСОБА_1 в своєму запереченні заявив клопотання про застосування строків позовної давності до позовних вимог позивача.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом, згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, зазначеними нормами закону початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. У зв'язку з цим початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусово-судовому порядку.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №02/01 ПК-В-03 від 19 серпня 2003 року, вбачається, що останній платіж по кредитному зобовязанню здійснений відповідачем 22 травня 2006 року.

Перебіг позовної давності з цього часу вчиненням дій відповідача про визнання свого боргу не переривався.

Позивач звернувсь до суду з даним позовом лише 26 листопада 2014 року, тобто після закінчення строку передбаченого законодавством.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (ч. 2 ст. 258 ЦК України - позовна давність в один рік).

Згідно ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно п. 31 Постанови №5 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", та відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 10-70/0/4-13 від 16.01.2013 року "Про окремі питання застосування строків позовної давності" суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Зазначене роз'яснення стосується і позасудового порядку вирішення спорів, і в разі звернення з відповідним позовом до суду.

Одночасно роз'яснено положення частини 3 та 4 ст. 267 ЦК України, що "позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У разі, якщо відповідач подав заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того, що відповідач зробив заяву про застосування позовної давності."

Представник позивача не представив жодного доказу поважності причин пропуску строку позовної давності.

Оскільки у суду немає підстав для поновлення строку позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності без поважних причин.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 254, 257, 258, 261, 266, 267 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2