Справа № 158/2162/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О.К.
Провадження № 22-ц/773/956/17 Категорія: 47 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, ОСОБА_4, третя особа, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання недійсними рішення та державних актів про право власності на земельні ділянки, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 червня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом. Посилався на те, що Жорнищенська сільська рада Ківерцівського району, порушивши вимоги чинного законодавства щодо надання громадянам у власність земельних ділянок, прийняла рішення № 10/2 від 25.04.2012 року та №11/4 від 19.07.2012 року, на підставі яких відповідачу ОСОБА_4 безпідставно було видано державні акти на право приватної власності на земельні ділянки загальною площею 0,085 га, що знаходяться по АДРЕСА_1 За таких обставин уточнивши свої позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 просив суд зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою, визнати недійсними рішення Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району №10/2 від 25.04.2012 року, №11/4 від 19.07.2012 року та видані відповідачу на їх підставі державні акти НОМЕР_1 на право приватної власності на землю.

10 січня 2017 року ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області позовну заяву ОСОБА_1 у даній справі за його клопотанням залишено без розгляду.

11 травня 2017 року представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 подав заяву, в якій просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь його довірителя ОСОБА_4 3016 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 червня 2017 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі відмовлено.

У поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі представник відповідача - ОСОБА_3 просить її скасувати як незаконну, прийняту судом з порушенням норм процесуального права та постановити нову ухвалу, якою стягнути з позивача ОСОБА_1 в користь відповідача ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 3016 грн.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгліду цивільних і кримінальних справ у абзаці третьому п. 38 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» в інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов'язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач (статті 10, 11 ЦПК України). При цьому саме по собі пред'явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Встановлено, що ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2016 року відкрито провадження у даній справі, а ухвалою цього ж суду від 10 січня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, за його ж заявою про неможливість сплати судового збору у належному розмірі.

Питання про відшкодування відповідачу ОСОБА_4, понесених ним судових витрат на правову допомогу, під час вчинення судом зазначеної процесуальної дії не вирішувалось.

Згідно п. 4 ч. 1. ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Аналіз наведеної процесуальної норми дає підстави вважати, що додаткове рішення, за наявності визначених цивільним процесуальним законом обставин, може бути ухвалено лише щодо судового рішення викладеного судом безпосередньо як «Рішення», а не ухвала чи постанова суду.

Так як у даній справі суд постановив саме ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, то підстав для ухвалення додаткового рішення у нього не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції, постановлена з дотриманням вимог закону, і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 червня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді