Справа № 548/496/17
Провадження № 2/548/368/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2017 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Миркушіної Н.С.,

при секретарі Листопад В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 24 вересня 2012 року вона вступила до реєстрованого шлюбу з відповідачем, ОСОБА_2 . Реєстрація їхнього шлюбу була проведена у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Хорольського районного управління юстиції Полтавської області, свідоцтво про шлюб серія І -КЕ № 098444, видане у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Хорольського районного управління юстиції Полтавської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 24 вересня 2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 90.

До реєстрованого шлюбу сторони обоє вступили вперше.

Дошлюбне прізвище позивачки ШЕВЧЕНКО, після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище чоловіка - НОСОВА.

Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дочку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтво про народження серія І - КЕ № 164729, видане у Богданівській сільській раді Семенівського району Полтавської області, про що 08 листопада 2012 року складено відповідний актовий запис за № 03.

Спільне життя з відповідачем не склалося по тій причині, що в сім'ї почали виникати сварки, вони перестали розуміти одне одного, між ними склалися негативні стосунки. Кожний з сторін має свої погляди на життя.

На початку березня місяця 2017 року відповідач залишив сім'ю і сторони проживають окремо .

В сім'ю повертатися позивачка не має наміру, на розірвання шлюбу згідна.

Питання про розподіл майна, що відноситься до спільної сумісної власності подружжя, усторін не виникає.

Малолітня дочка ОСОБА_4»я проживає і буде проживати разом із позивачкою і знаходиться на її утриманні і вихованні.

За таких обставин збереження сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем неможливе, сім'я розпалась з вини відповідача, сторони не проживають разом. Між ними припинені шлюбні відносини, загальне господарство не ведеться, в сім'ю повертатися позивачка не має наміру, а тому поновлення подружнього життя виключається.

Позивачка зазначає, що шлюб необхідно розірвати.

Прізвище після розірвання шлюбу позивачка просить залишити - НОСОВА.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з"явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Врахувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши всі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити повністю на підставі слідуючого.

З наданих до суду доказів, встановлено, що спільне життя позивачки та відповідача не склалося, шлюб носить формальний характер. Між сторонами припинені подружні стосунки і відновлювати їх вони не мають наміру.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року N 11 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя " проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Позивачка ОСОБА_1 скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально.

Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 15, 88, 110, 118, 119, 120, 127, 129, 157, 159, 169, 197, 198, 222 Цивільного процесуального кодексу України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- задовольнити повністю.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1, ( дошлюбне прізвище - ШЕВЧЕНКО ), ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_5, ( по паспорту: село Байрак, колишня, вул. Комсомольська, буд. № 1, фактичне місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер ОКПП: НОМЕР_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженцем і зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, дата і місце реєстрації шлюбу - 24 вересня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Хорольського районного управління юстиції Полтавської області, по актовому запису за № 90.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі до Хорольського районного суду в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: