22-ц/775/725/2017(м)
Головуючий у 1-й інстанції Щербіна А.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів Мироненко І.П., Попової С.А.

за участю секретаря Сидельнікової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа ОСОБА_5, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 серпня 2017 року

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позову зазначала, що рішенням виконкому ОСОБА_4 міської ради від 18 листопада 1994 року ОСОБА_7 була надана земельна ділянка площею 435 кв.м., розташована в місті Маріуполі по вулиці Лозовій, 68, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. 19 грудня 1994 року ОСОБА_7 було надано відповідний дозвіл на виконання будівельних робіт на підставі генерального платну від 16 грудня 1994 року. За час свого життя ОСОБА_7 побудував на вказаній земельній ділянці: житловий будинок літ. А-1 з нежитловою мансардою А/м, тамбур літ. а-1, балкон літ. а1, баню літ. Б-1, літню кухню літ. В-1, сарай літ. Г-1, вбиральню літ. Д-1, огорожу № 1-3, замощення І, проте не встиг належним чином оформити документи на вказані споруди, а сааме: здати їх в експлуатацію і зареєструвати право власності та 28 грудня 2002 року помер. 15.04.2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 кожній, а у видачі свідоцтв на житловий будинок № 68 по вулиці Лозовій в місті Маріуполі було відмовлено у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього. З урахуванням уточнених вимог просила визнати за собою в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого 28.12.2002року, права та обовязки забудовника житлового будинку № 48 по вулиці Лозовій в місті Маріуполі з усіма господарськими спорудами та прибудовами для його обслуговування, з правом ведення обєкта нерухомого майна в експлуатацію та державної реєстрації права власності на новозбудований обєкт.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 серпня 2017 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки в судовому рішенні від 28 вересня 2017 року,позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого 28 грудня 2002 року, права та обовязки забудовника житлового будинку 48 по вулиці Лозовій в місті Маріуполі Донецької області з усіма господарськими спорудами та прибудовами для його обслуговування, що складається з: житлового будинку літ. А-1 з нежитловою мансардою А/м, тамбуру літ. а-1, балкону літ. а1, бані літ. Б-1, літньої кухні літ. В-1, сараю літ. Г-1, вбиральні літ. Д-1, огорожі № 1-3, замощення І.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду представника третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу. При цьому посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 серпня 2017 року та постановити нове, яким визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 права та обовязки забудовника на будинок №48 по вулиці Лозовій в місті Маріуполі в рівних частках по 1/3 за кожною.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що 28 грудня 2002 року помер ОСОБА_7 та після померлого відкрилася спадщина у вигляді всього майна яке було за нам зареєстроване та усі права та обовязки які були надані законом померлому. Після смерті ОСОБА_7 спадкоємцями стали та подали відповідні заяви дружина померлого ОСОБА_2, донька померлого ОСОБА_3 та мати померлого ОСОБА_8 15 квітня 2004 року державним нотаріусом четвертої ОСОБА_4 нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину № 2-190, 2-191 та 2-192 по 1/6 частині на квартиру АДРЕСА_2. У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 48 по вулиці Лозовій в місті Маріуполі було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів та відповідної реєстрації.

07 березня 2012 року померла ОСОБА_8,після смерті якої спадщину прийняла її рідна донька ОСОБА_5 Оскільки ОСОБА_5 є спадкоємицею першої черги після смерті своєї матері ОСОБА_8, яка в свою чергу прийняла спадщину після померлого сина ОСОБА_7, остання має виключне право на 1/3 частину прав та обовязків забудовника щодо будинку № 48 по вулиці Лозовій в місті Маріуполі. Отже вважає, що рішення суду першої інстанції призвело до порушення спадкових прав ОСОБА_5, як спадкоємця за правилами трансмісії.

Сторони у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с.232-237), третя особа ОСОБА_5, представник відповідача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_9, представник позивача ОСОБА_10 надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. (а.с. 198,210,238)

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, взявши до уваги пояснення, надані в судовому засіданні 12 грудня 2017 року представника позивача ОСОБА_10, який просив апеляційну скаргу відхилити та рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи,що рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 міської Ради народних депутатів від 18 листопада 1994 року ОСОБА_7 була надана у приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд земельна ділянка площею 435 кв.м., що розташована в місті Маріуполі по вулиці Лозовій, 48. (а.с.16)

19 грудня 1994 року Головним управлінням архітектури та містобудування міста Маріуполя ОСОБА_7 на підставі генерального плану, затвердженого цим же органом від 16 грудня 1994 року, було надано дозвіл на здійснення будівельник робіт з будівництва індивідуального жилого будинку із при домовими спорудами на земельній ділянці № 48 по вулиці Лозовій в місті Маріуполі. (а.с.17)

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії 1-НО № 670399, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області від 30 грудня 2002 року, ОСОБА_7 помер 28 грудня 2002 року, про що вчинено актовий запис № 1802. (а.с.31)

Згідно інформації, наданою Четвертою ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою від 10.11.2016року, після смерті ОСОБА_7, померлого 28 грудня 2002 року, спадщину за законом прийняли: мати померлого, ОСОБА_8; дружина померлого, ОСОБА_11; дочка померлого, ОСОБА_3, яким 15 квітня 2004 року за реєстровими №№ 2-190, 2-191, 2-192 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частках кожній на квартиру АДРЕСА_3. (а.с.51-52)

Постановою державного нотаріуса Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 від 24 червня 2016 року за № 981/02-31 ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 на житловий будинок № 48 по вулиці Лозовій в місті Маріуполі, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу та державної реєстрації. (а.с.19)

Також встановлено, що ОСОБА_8 померла 07 березня 2012 року, про що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 міського управління юстиції у Донецькій області вчинено актовий запис про смерть № 346 від 09 березня 2012 року. (а.с.73)

Згідно даних, наданих Четвертою ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою від 03 травня 2017 року, після смерті ОСОБА_8, померлої 07 березня 2012 року, спадщину прийняла дочка померлої, ОСОБА_5. (а.с. 104)

Згідно із технічним паспортом на індивідуальний житловий будинок, виготовленим ОСОБА_4 бюро технічної інвентаризації, станом на 04 листопада 2011 року, будинок № 48 по вулиці Лозовій в місті Маріуполі складається з: житлового будинку літ. А-1 з нежитловою мансардою А/м (1997 рік побудови), тамбуру літ. а-1 (2000 рік побудови), балкону літ. а1, бані літ. Б-, літньої кухні літ. В-, сараю літ. Г-1, вбиральні літ. Д-1, огорожі № 1-3, замощення І (1997 рік побудови). За даними технічного паспорту зазначені обєкти нерухомості віднесено до самочинного будівництва. (а.с. 10-15)

Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Відповідно до статті 525 ЦК 1963 р., чинного на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7,який помер 28 грудня 2002 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до статей 548, 549 ЦК 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 561 ЦК 1963 р. було передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином законом, чинним на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 було визначено, що спадщина є належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, якщо він її прийняв. ЦК 1963 р. не було встановлено граничного строку, за спливом якого спадкоємцеві не може бути видане свідоцтво про право на спадщину.

Судом також встановлено, що після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняли його дружина ОСОБА_2І.( позивачка) , дочка ОСОБА_3А.( відповідачка) та матір - ОСОБА_8 Даним особам 15 квітня 2004 року державним нотаріусом четвертої ОСОБА_4 нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину по 1/6 частині на квартиру АДРЕСА_2.

Отже, усі спадкоємці вважаються такими, що прийняли спадщину у повному обсязі незалежно від наявності свідоцтва про право на спадщину.

07 березня 2012 року померла ОСОБА_3В та після смерті якої спадщину прийняла її рідна донька ОСОБА_5В.( третя особа)

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Отже, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

У свою чергу, при здійсненні спадкодавцем самочинного будівництва (ч. 1 ст. 376 ЦК) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року N 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється:

- оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво вважається незавершеним.

Відповідно до п. 8 постанови пленуму Верховного Суду України№ 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням.

Отже, третя особа ОСОБА_5, є спадкоємцем майнових прав після померлої ОСОБА_8, яка у свою чергу прийняла спадщину після померлого ОСОБА_13

Згідно ст. 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таке право є абсолютним, виражає демократичні засади суспільства, спрямоване на всебічний захист прав людини та громадянина.

Отже, за змістом даних норм закону, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо предмету спора.

За змістом ст.30 ЦПК України та ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

Відповідно до частини 1 статті 30 ЦПК України(яка діяла під час розгляду справи судом першої інстанції) сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Враховуючи обсяг процесуальних прав та обовязків, визначених ст.ст. 3, 27 та 31 ЦПК України сторонами вважаються особи, які є учасниками спірного матеріального правовідношення. Ознаками сторін, які відрізняють їх від інших осіб, які беруть участь у справі( зокрема, третіх осіб) є, між іншого, те, що сторони - це особи, між якими виник спір про право, який є предметом розгляду та вирішення судом та на сторони поширюються усі наслідки та властивості судового рішення.

Правовий статус ОСОБА_8, а згодом як її правонаступник ОСОБА_13, визначений як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Згідно ч.3 статті 35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог,мають процесуальні права і обовязки, встановлені ст. 27 ЦПК України та на них не поширюються права, передбачені ст. 31 ЦПК України.

Статтею 119 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Апеляційний суд за законом не має право змінювати процесуальне положення осіб, що беруть участь у справі, а відсутність згоди позивача на заміну відповідача на належного є підставою для відмови у позові після розгляду справи по суті.

Отже, вирішив права третіх осіб, суд припустився порушення процесуального права, яке є підставою для скасування рішення у повному обсязі, як таке, що зачіплює інтереси апелянта ОСОБА_13

У свою чергу, суд відхиляє вимоги ОСОБА_13 щодо вирішення питання про поділ спадкових прав із визначенням за кожним із спадкоємцем по 1/3 частини майнових прав забудовника, оскільки суд відповідно до ч.2 та 4 ЦПК України вирішує цивільні справи лише за зверненням осіб щодо порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод та законних інтересів, а третя особа, у свою чергу, таких позовних вимог, викладених у спосіб, передбачений процесуальним кодексом України , суду не заявляла.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381,382 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 серпня 2017 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа ОСОБА_5 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 29 грудня 2017 року.

Судді Гаврилова Г.Л.

ОСОБА_14

ОСОБА_15