Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1379/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" вересня 2017 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Лисюк І.О.

за участю секретаря Федорів О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Гусятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Калагарівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1, загальною площею 68,1 м.кв., житловою площею 39,6 м.кв., після смерті її батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і не встиг оформити зазначену спадщину. Через те, що правовстановлюючі документи на спадкове майно не видані, немає змоги нотаріально оформити право власності на майно, тому просить у судовому порядку визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на зазначене спадкове майно.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник Калагарівської сільської ради Гусятинського району надіслав в суд заяву про визнання позову та розгляд справи у відсутності їх представника.

Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Калагарівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області 19 жовтня 2000 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.6).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Калагарівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с.8).

Відповідно до дублікату заповіту, що має силу оригіналу від 16.06.2017 року посвідченого секретарем виконкому Калагарівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, 08.02.2002 року ОСОБА_2 склав заповіт, який зареєстрований в реєстрі за №04 та заповів все своє майно своїй дочці ОСОБА_1. (а.с.7).

Згідно довідок виданих Калагарівською сільською радою №505, №504 від 11.07.2017 року, станом на 01.07.1990 року в житловому будинку АДРЕСА_1 проживали і були зареєстровані ОСОБА_2, 1927 року народження та ОСОБА_3, 1932 року народження. ОСОБА_1, 1953 року народження вступила в управління спадковим майном після смерті свого батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Отримала ключі від житлового будинку, проводила поточний ремонт будинку, обробляла земельну ділянку, користувалася речами домашнього вжитку. (а.с.10,11).

Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 по ? частці належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6).

Державний нотаріус Гусятинської державної нотаріальної контори Мороз Л.С. довідкою № 707/01-16 від 22.08.2017 року відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. (а.с.13).

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1січня 2004 року.

Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України.

За нормами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з вимогами ст.ст. 1269,1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який поширюється з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 120 ЦК УРСР від 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної часткової власності.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті самі члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності всіх його членів.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ст. 120 ЦК УРСР від 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 548, 549 ЦК УРСР позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька, фактично вступивши в її управління. Інші спадкоємці відсутні.

Враховуючи те, що зазначені обставини є перешкодою для набуття позивачем права власності на зазначене спадкове майно, є підстави у судовому порядку для визнання за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 68,1 м.кв., житловою площею 39,6 м.кв., який розташований у АДРЕСА_1 в порядку спадкування по заповіту після смерті батька ОСОБА_2, якому належав даний житловий будинок.

На підставі наведеного, ст. ст. 392, 1216, 1223, 1233, 1268, Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 212, 215, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Калагарівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 68,1 м.кв., житловою площею 39,6 м.кв., який розташований у АДРЕСА_1 в порядку спадкування по заповіту після смерті батька ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно.

Суддя Гусятинського районного суду І.О.Лисюк