Справа № 727/8280/17
Провадження № 2/727/1803/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Семенка О.В.

при секретарі Кирилюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частину житлового будинку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_4 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частину житлового будинку

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26.06.2006 року визнано за її донькою, відповідачкою ОСОБА_4, право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, загальною площею 370,10 кв.м, житловою площею 165,30 кв.м з вигрібною ямою літера "І" вартістю 540717 грн.

Даний будинок будувався за спільні кошти відповідачкою та її чоловіком ОСОБА_5. В зв'язку з цим вважає, що зазначений житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя.

З січня 2007 року відповідачка ОСОБА_6 та її чоловік ОСОБА_5 стали проживати в ньому зі своїми неповнолітніми дітьми, онуками позивачки, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік відповідачки - ОСОБА_5.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України діти спадкодавця у першу чергу мають право на спадкування.

Позивачка просить визнати житловий будинок по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. .Визнати за онуками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності по 1/6 ідеальній частині зазначеного житлового будинку.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу без її участі.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява, в якій вона не заперечувала щодо задоволення позову та просила розглянути справу без її участі.

На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26.06.2006 року визнано відповідачкою ОСОБА_4, право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, загальною площею 370,10 кв.м, житловою площею 165,30 кв.м з вигрібною ямою літера "І" вартістю 540717 грн.

Право власності на зазначений житловий будинок зареєстровано в Чернівецькому комунальному бюро технічної інвентаризації за реєстраційним номером 19746283.

Згідно довідки міського відділу реєстрації актів цивільного стану 14 січня 2005 року між ОСОБА_7 та відповідачкою ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб, про що у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції зроблений актовий запис №19.

Від цього шлюбу у них є діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2.

З січня 2007 року відповідачка ОСОБА_6 та її чоловік ОСОБА_5 стали проживати в буинку зі своїми неповнолітніми дітьми

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік відповідачки - ОСОБА_5.

Після його смерті відкрилася спадщина.

Позивачка являється матір'ю відповідачки ОСОБА_4 та бабусею неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження відповідачки.

Відповідно до ч.2 ст.258 Сімейного кодексу України баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Таким чином, позивачка правомірно звернулась до суду з метою захисту прав своїх онуків.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п.1 ст.61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 Сімейного Кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до п.1 ст.70 Сімейного Кодексу України уразі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1 ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.1 ст.1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Частинами 4 та 5 с.1268 Цивільного кодексу України встановлено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою

Таким чином, оскільки відповідачка ОСОБА_4 набула право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за час шлюбу з ОСОБА_5, даний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя та ОСОБА_5 є власником ? частини житлового будинку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер та після його смерті відкрилась спадщина. Діти померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідно до ст.1261 ЦК України, разом із його дружиною мають право на спадкування в рівних частках, а саме по 1/6 частині житлового будинку по АДРЕСА_1.

Таким чином, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10,60,209,213,215,218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1- задовольнити.

Визнати житловий будинок по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/6 ідеальну частину житлового будинку по АДРЕСА_1., літера "А", загальною площею 370,10 кв.м, житловою площею 165,30 кв.м з вигрібною ямою літера "І" вартістю 540717 грн.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/6 ідеальну частину житлового будинку по АДРЕСА_1., літера "А", загальною площею 370,10 кв.м, житловою площею 165,30 кв.м з вигрібною ямою літера "І" вартістю 540717 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ О.В. СЕМЕНКО