АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: Булах А.А.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Андріїшиної Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та повернення коштів за договором банківського вкладу,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» та з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача суму коштів в розмірі: 10 000,00 доларів США - заборгованості за вкладом; 2 550,00 доларів США - відсотки за вкладом, а разом 12 550,00 доларів США та суму судового збору.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.04.2017 позовні вимоги задоволеною. Стягнуто з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN1250 від 10 квітня 2013 року суму вкладу в розмірі 10 000, 00 доларів США - основного боргу та 2 550,00 доларів США 00 центів - відсотків за договором, разом 12 550, 00 доларів США. Стягнуто з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1сплачену суму судового збору в розмірі 320,00 грн.

Справа № 759/5308/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/7648/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Войтенко Ю.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приват Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Посилається на неповне з'ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що позивачем не надано суду оригінал договору та платіжний документ, що відповідає вимогам НБУ, про внесення за цим договором коштів на суму 10 000 доларів США. Зазначив на відсутність відомостей щодо не отримання позивачем виплат на тимчасово окупованій території АР Крим Автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт внесення позивачем коштів підтверджується самим договором, а також платіжним дорученням.

З таким висновком суду не може погодитись колегія суддів, враховуючи наступне.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що 10.04.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк»був укладений договір банківського вкладу №SAMDN1250 «Стандарт», за умовами якого банк відкрив вкладнику депозитний рахунок. На підставі платіжного доручення № від 10.04.2013 позивач внесла на депозитний рахунок суму вкладу в розмірі 10 000 доларів США, вклад оформлено на строк до 10.10.2013 зі сплатою 8,5% річних. Відповідно до пункту 2 договору нарахування відсотків на суму вкладу починається з дня наступного за днем надходження коштів до банку та провадиться за кожен календарний день (а. с. 4-5).

Відповідно до пункту 2 договору нарахування відсотків на суму вкладу починається з дня наступного за днем надходження коштів до банку та провадиться за кожен календарний день.Пунктом 3 договору визначено, що за закінченням кожного наступного місяця, що пройшли з моменту укладення договору, в перший робочий день після дати оформлення договору, після 15:00, нараховані відсотки по вкладу зараховуються на карту/рахунок НОМЕР_1. Згідно з пунктом 4 договору, дія даного договору закінчується з виплатою всієї суми вкладу разом з відсотками, які належить виплатити відповідно до умов договору. Пунктом 5 договору передбачено, що якщо вкладник вимагає повернути частину вкладу, вклад повертається вкладнику одночасно із припиненням зобов'язань сторін. Позивач наполягає на тому, що по закінченні дії вказаного договору він автоматично був пролонгований та вона отримувала відсотки за ним, але документально такий факт підтвердити не може як не може надати суду банківську картку , оскільки останню втратила.

По переїзду на материкову частину України, позивач зверталась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із вимогами про розірвання договору та виплату коштів та відсотків за банківським вкладом 25.02.2016 та 05.04.2016 (а. с. 8-9), але її вимоги виконані не були. Позивач, вважаючи дії Банку щодо неповернення вкладу незаконними та необґрунтованими, а тому звернулася із відповідним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Частиною першою ст. 1059 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового V розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

При укладенні договору банківського вкладу та на підтвердження додержання його письмової форми видається касовий документ, який відповідає вимогам Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2003 року за № 768/8089.

Згідно з п. 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу III «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції № 337 після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. (Постанова Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Постановою Національного банку України № 260 від 06 травня 2014 року діяльність Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» була припинена.

Згідно з п. 5 вказаної Постанови Національного банку України, банки, у тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

На підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог позивачем надано ксерокопію договору банківського вкладу №SAMDN1250 «Стандарт» від 10.04.2013.

При цьому зазначено, що вказаний договір був укладений у м. Севастополі, АР Крим філії «Кримське регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк» і там же внесені грошові кошти.

Відповідач в суді послався на відсутність у Банку будь-якої інформації стосовно зазначеного договору, дійсності проставлених на ньому штампу та підпису працівника банку при укладанні.

Судом було роз'яснено право сторін, відповідно до ст. 10 ЦПК України, заявити клопотання про проведення відповідних експертиз, але сторони своїми правами не скористалися.

Переглянувши поданий позивачем, як оригінал вищевказаний депозитний договір, колегія суддів вважає, що він не містить обов'язкових реквізитів, а саме відсутність мокрого відтиску печатки банку та підпису працівника банку.

Зазначені обставини, на думку колегії, викликають певні сумніви щодо оригінальності договору.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем в порушення вищевказаних норм права, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності вкладу та її суми, факту пролонгації вищезгаданого договору .

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що у виплаті позивачці грошових коштів відмовлено з підстав відсутності інформації щодо договорів банківських вкладів укладених на анексованій території АРК. У тому числі й щодо залишків грошових коштів на рахунках клієнтів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Позивачем в порушення вищевказаної норми права не надано доказів на підтвердженнянаявності грошових коштів на його рахунках.

Крім того, перевірити на не окупованій території України дані рахунку відповідачем не є можливим, враховуючи, що Постановою Національного банку України № 260 від 06 травня 2014 року діяльність Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» була припинена.

Отже, під час розгляду справи сторонами не було надано, а судом не встановлено, що на рахунках позивачки обліковуються грошові кошти, відповідно до договору банківського вкладу та нараховані і невиплачені проценти по ньому, а також не підтверджено його розмір, а відтак, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача грошових сум за договором, в зв'язку із недоведеністю обставин зазначених у позові.

На вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, дійшов невірних висновків з порушення норм матеріального та процесуального права.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, а тому відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 527,17 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 313, 314, 315, 325 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та повернення коштів за договором банківського вкладу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 3 527,17 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк