Справа № 344/8176/16-ц
Провадження № 2/344/702/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Польської М.В.

при секретарі c/з Дзюбак Х.Б..

з участю представника позивача ОСОБА_2. відповідача ОСОБА_3, представник органу опіки і піклування Грабар О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, особа, яка виступає в інтересах дітей - орган опіки і піклування м.Івано-Франківська про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, встановлення порядку участі у їх вихованні -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся у червні 2016 року до суду з позовом до ОСОБА_3 (прізвище та ім'я змінено на ОСОБА_3 05.05.2016р. згідно Свідоцтва - а.с.112), особа, яка виступає в інтересах дітей - орган опіки і піклування м.Івано-Франківська про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлення способу участі у вихованні дітей.

23.11.2016 року позивач уточнив позовні вимоги.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві.

Відповідач позов визнала частково, пояснила що вона не проти надавати дітей позивачу з 10.00 по 20.00год. щосуботи та щонеділі двічі в місяць, тобто без ночівлі, за умови надання батьком розписки матері про отримання дітей із зазначенням по яку годину.

Представник особи, яка виступає в інтересах дітей - орган опіки і піклування м.Івано-Франківська надав суду рішення виконкому від 05.05.2016р. про встановлення порядку участі батькові у вихованні дітей, яке є предметом оскарження ОСОБА_5 в судовому порядку (справа ще не завершене розглядом на час ухвалення даного рішення).

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 2004 року по грудень місяць 2013 року позивач та відповідач проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, за період якого у них народилося двоє дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5-6), що визнається сторонами.

З цього часу припинення проживання сім'єю, позивач стверджував що відповідач почала створювати йому перешкоди у спілкуванні з дітьми.

Натомість відповідач суду пояснила, що дійсно сторони не можуть дійти добровільної згоди щодо участі і вихованні дітей батьком. На вимогу дати дітей для спілкування, виконати її вона не може, оскільки він відмовляється надавати розписку про отримання дітей до певної години дня.

Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

А тому, і мати, і батько мають рівні права щодо дітей, незважаючи на припинення між ними сімейних стосунків, що не дотримано зі сторони матері у відмові надавати батькові для спілкування і виховання дітей, ставлячи певні умови надання розписки, яка не передбачена чинним законодавством.

Також, свідки ОСОБА_10 (знайомий позивач), ОСОБА_9 (колега по роботі позивача) суду підтвердили створення перешкод відповідачем позивачу у спілкуванні з дітьми.

Так, свідок ОСОБА_10. Що підвозив позивача до будинку де проживають дітки, підтвердив що позивача не впускали на подвір'я (близько 2-3 раз відбувалась така подія), а дочка яка вибігла до батька була забрана від нього і заведена в будинок. Свідок ОСОБА_9, що є також водієм разом з позивачем, підтвердив ігнорування відповідача у зв'язку по телефону з позивачем, а також те, що подарунки які придбав позивач, він залишав на подвір'ї без допуску в будинку, в якому були в той час діти.

Свідок ОСОБА_11 (мама відповідача) суду пояснила що відповідач надавала дітей позивачу але діти приходили вже від нього хворі на простуду, тому і перестала давати, при цьому позивач інколи брав одну дитину а не двох. Позивач може бачити дітей коли вони в школі чи садку.

В обґрунтування створення перешкод позивачу відповідачем у даному спорі, він надав до суду виписку повідомлень телефонних смс (а.с.113-130).

Отже, судом встановлено факт створення відповідачем позивачу перешкод у вихованні, особистому спілкуванні, безперешкодному спілкуванні по телефону та в прямих контактах із сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донькою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, тому вимога про зобов'язання усунути перешкоди є доведеною підлягає до задоволення.

Зважаючи на те, що судом встановлено про неможливість батька бачити дітей, то розглядаючи вимогу про встановлення порядку участі у їх вихованні, суд виходить з наступного.

Обґрунтовуючи позовні вимоги (з змінами) позивач визначив достатній на його думку час для бачення з синами, шляхом встановлення порядку участі у вихованні двох дітей, а саме: з 10-00 години суботи по 20-00 годину неділі два рази на місяць за місцем проживання ОСОБА_5 - АДРЕСА_1, з можливістю спільного з дітьми відпочинку у виді прогулянок та відвідування дитячих розважальних та виховних закладів, у відсутності матері дітей чи будь-якої іншої особи; в літній період року (на час літньої відпустки позивача) протягом 14 днів щорічно, з можливістю спільного з дітьми відпочинку у виді прогулянок та відвідування дитячих розважальних та виховних закладів, у відсутності матері дітей чи будь-якої іншої особи, зобов'язавши ОСОБА_3 попередньо надавати інформацію стосовно періоду відпочинку дітей за межами їхнього місця проживання у літній період.

Дана вимога позивача підлягає частковому задоволенню, так як вік дітей (5р.7 міс., 9р.4міс.) дозволяє перебувати з батьком і в нічний час, однак суд вважає за можливе вказати в літній відпочинок дітей протягом 14 днів слід доповнити - за попередньою домовленістю з матір'ю щодо такого періоду, так як позивачем даний строк може бути обраний протягом всього літнього сезону у будь-який місяць, що може без узгодження з відповідачем перешкодити їй організацію власного відпочинку з дітьми. Також, суд не вважає підставною вимогу про зобов'язання відповідача попередньо надавати інформацію стосовно періоду відпочинку дітей за межами їхнього місця проживання у літній період, оскільки діти залишені на проживання з матір'ю і саме ця обставина не є їй перешкодою проводити постійно час з дітьми за межами їхнього місця проживання у літній період.

Що стосується заперечення відповідача про перебування дітей з батьком у нічний час, тобто з 10-00 години суботи по 20-00 годину неділі (два рази на місяць) по місцю проживання батька, та визнання в цій частині позову про надання дітей з 10-00 год. по 20-00 год. суботу та неділю (два рази на місяць), то вона також вказувала про небезпеку дітей враховуючи стан здоров'я позивача та його поведінку (нічний лунатизм та зловживання алкоголем). Натомість позивач та його представник вказали суду на те, що дані щодо такого стану здоров'я позивача та його поведінку є абсолютно не правдивими, з метою відмови суду у наданні дітей на даний період, оскільки позивач працює водієм і жодного разу не порушував власні посадові обов'язки та характеризується позитивно по місцю роботи (а.с.8-11), що спростовує можливість вживання ним спиртних напоїв через відповідальність на роботі, при цьому жодним лунатизмом він не хворіє, однак в нього є дійсно гіпертонічна хвороба (а.с.71), що трапляється в більшості людей і не може слугувати перешкодою у перебуванні з дітьми за їх же згоди та можливості в певні дні батька.

Разом з тим, рішенням виконкому Івано-Франківської міської ради від 05.05.2017р. встановлено батькові порядок участі у вихованні дітей (а.с.145), однак вставнолений порядок на час ухвалення даного рішення оспорюється ОСОБА_5, рішення ще не ухвалено. З визначенням щодо участі у вихованні дітей за висновком ООП, позивач не погодився вважаючи, що такий висновок не є повністю обґрунтованим в часі який надається батькові, що обмежує його рівні права з матір'ю.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При повному дослідженні всіх доказів та їх оцінки, суд не вважає, що вимоги позивача є такими що підлягають до задоволення повністю про що зазначено вище, проте враховує і те, що батько має рівні права та обов'язки разом з матір'ю, незалежно від існування шлюбних відносин чи їх відсутність. Тому, вимоги слід задовольнити частково.

При визначенні такого права позивича, суд враховує і таке.

За ст..153,157,159 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 19, 141,153,157,159 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительку АДРЕСА_2, не чинити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6, перешкод у вихованні, особистому спілкуванні, безперешкодному спілкуванні по телефону та в прямих контактах із сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донькою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити наступний порядок участі ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донькою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2:

- з 10-00 години суботи по 20-00 годину неділі два рази на місяць за місцем проживання ОСОБА_5 - АДРЕСА_1, з можливістю спільного з дітьми відпочинку у виді прогулянок та відвідування дитячих розважальних та виховних закладів, у відсутності матері дітей чи будь-якої іншої особи;

- в літній період року (на час літньої відпустки позивача) протягом 14 днів за попередньою домовленістю з матірю щодо такого періоду, щорічно, з можливістю спільного з дітьми відпочинку у виді прогулянок та відвідування дитячих розважальних та виховних закладів, у відсутності матері дітей чи будь-якої іншої особи.

У задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Польська М.В.