АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 610/89/17 Головуючий 1 інстанції Тімонова В.М.
Провадження № 22ц/790/2333/17 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Довгаль А.П., Костенко Т.М.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 02 лютого 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» вказував, що 31 травня 2010 року між ним та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зобовязання за договором ОСОБА_2 належним чином не виконала, станом на 22 листопада 2016 року сума її заборгованості складає 11 540,03 грн.

У звязку з цим, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість у розмірі 11 540,03 грн., а також судові витрати у розмірі 1 600 грн.

Відповідачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечувала проти задоволення позову, просила застосувати позовну давність.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 02 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким позов задовольнити, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі; вказує, що суд першої інстанції неправомірно при ухваленні рішення ототожнив поняття «договору» та «платіжної картки», строки позовної давності не вважає пропущеними, оскільки погашення кредиту і процентів повинно здійснюватися позичальником кожного місяця, наступного за місяцем, в рахунок якого вносяться кошти, тому початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не зявились, повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушені умови кредитного договору, однак ПАТ КБ «ПриватБанк» пропущений строк позовної давності.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Судом встановлено, що 31 травня 2010 року ОСОБА_2 був отриманий кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.12).

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідачем була заповнена та власноруч підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, ОСОБА_2 була ознайомлена з Правилами користування платіжною карткою, довідкою про умови кредитування, що згідно ст. 634 ЦК України є договором, адже договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

До суду апеляційної інстанції представником ПАТ КБ «ПриватБанк» наданий витяг з програмного комплексу «Промінь» щодо фотофіксації клієнта ОСОБА_2 з карткою 589989, дата отримання кредитної картки 31 травня 2010 року, а строк її дії до вересня 2014 року включно.

Крім того, позивачем наданий до суду розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 31 травня 2010 року за період з 13 січня 2014 року по 22 листопада 2016 року, з якого вбачається, що заборгованість відповідачки за кредитним договором №б/н від 31 травня 2010 року в межах строку позовної давності становить 6 902 грн. 31 коп., з яких: 989,42 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5 412,89 грн. заборгованість за відсотками, 500 грн. заборгованість за пенею.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до положень ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обовязки відповідно до договору.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 просила застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд першої інстанції не врахував, що відповідачка не виконала зобовязання за кредитним договором у межах строків позовної давності.

Колегія суддів вважає за необхідним позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 31 травня 2010 року у розмірі 6 902 грн. 31 коп., з яких: 989,42 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5 412,89 грн. заборгованість за відсотками, 500 грн. заборгованість за пенею.

Крім того, відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Встановлено, що при подачі позову ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачено 1378 грн. судового збору, а при подачі апеляційної скарги 1 600 грн., тоді як сплаті підлягало 1 515,80 грн.

З урахуванням часткового задоволення як позовних вимог, так і апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 893 грн. 80 коп.

На підставі наведеного та керуючись п.3 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 02 лютого 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 31 травня 2010 року у розмірі 6 902 грн. 31 коп., з яких: 989,42 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5 412,89 грн. заборгованість за відсотками, 500 грн. заборгованість за пенею.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2 893 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді