АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 667/6761/14-ц Головуючий в І інстанції: Майдан С.І.
Номер провадження: №22-ц/791/1708/17 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Майданіка В.В.

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В..

секретар Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючої в інтересах Комунального підприємства "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради, на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

12 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь 1грн. на відшкодування моральної шкоди. У лютому 2017 року позивачка збільшила позовні вимоги та просила стягнути на відшкодування моральної шкоди 10000грн.

Позов обґрунтований тим, що її, яка працювала на посаді начальника відділу кадрів та охорони праці, було незаконно звільнено наказом від 08.05.2014 року з посади за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов'язків щодо обліку, зберігання та видачі трудових книжок працівників КП "ХБТІ". Вважала, що наказ видано начальником із особистих мотивів за те, що вона як свідомий громадянин звернулася до правоохоронних органів із заявами щодо незаконного, на її думку, привласнення ним коштів комунального підприємства. Перед звільненням через її принципову позицію керівник відповідача створив для неї тяжкі умови праці, з 03 березня 2014 року, в перший день її виходу на роботу після непрацездатності, відповідач не пустив її до кабінету №307 відділу кадрів та профспілки, не повідомивши про причину, наказав працювати у необлаштованому кабінеті, в якому заборонив прибирання тощо. Давав одночасно по декілька розпоряджень на день щодо розроблення різних Положень та Інструкцій без можливості користуватися комп'ютером, створив тяжку атмосферу у колективі. Незаконним звільненням з роботи їй завдано моральну шкоду, яка виразилась у моральних стражданнях, психологічному шоку, дискредитації її як порядної людини, яка мала репутацію досвідченого спеціаліста, мала нагороди, у відмові в добровільному поновленні її законних прав, у погіршенні її здоров'я, частих захворюваннях, які стали наслідком незаконних дій відповідача, у тривалості порушення.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22 червня 2017 року позов був задоволений.

Ухвалою цього ж суду від 29 серпня 2017 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове, яким в позові відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, вказала, що суд не врахував те, що матеріалами справи не доведено заподіяння позивачці саме відповідачем моральної шкоди у вигляді моральних страждань та іншої шкоди здоров'я. Також зазначила, що поза увагою суду залишилось і те, що не можна оцінювати як моральну шкоду відмову відповідача добровільно скасувати свій наказ та витрачання свого часу на захист своїх порушених прав, а також те, що в первісному позові позивачка оцінила завдану їй моральну шкоду в 1грн. Крім того, вказала, що судом залишено поза увагою й вимоги щодо необхідності врахування при визначенні розміру моральної шкоди принципів розумності та справедливості.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається таке.

Згідно наказу №36-к/тр від 08.05.2014 року, і це не заперечується сторонами, позивачка ОСОБА_3 працювала у відповідача з 01 квітня 2012 року на посаді начальника відділу кадрів та охорони праці (а.с.5).

Наказом №36-к/тр від 08 травня 2014 року ОСОБА_3 звільнена із займаної посади з 08 травня 2014 року на підставі п.3 ст.40 КЗпП України (у зв'язку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення) (а.с.5).

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача (треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5) про скасування дисциплінарних стягнень та зміну формулювання причин звільнення.

Відповідно до копії рішення апеляційного суду Херсонської області від 01.12.2015 року суд вирішив:

--- Апеляційні скарги КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, ОСОБА_6, діючого від імені ОСОБА_5, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу суду від 12 травня 2015 року відхилити;

--- Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення суду частково задовольнити;

--- Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 05 березня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання звільнення незаконним скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення;

--- Визнати незаконним та скасувати наказ начальника комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради № 36-к/тр від 08 травня 2014 року "Про звільнення ОСОБА_3П.";

--- Вважати ОСОБА_3 звільненою з посади начальника відділу кадрів та охорони праці комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» з 01 грудня 2015 року на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням);

--- В решті це ж рішення суду та ухвалу Комсомольського районного суду м. Херсона від 12 травня 2015 року залишити без змін (а.с.35-39).

В зазначеному рішенні встановлено, що серед наведених фактів, якщо і є порушення ОСОБА_3 покладених на неї трудовим договором обов'язків, то ці порушення мали місце не після, а до застосування заходів дисциплінарного стягнення (15.04.2014 року, наказ №12-к), тому висновки суду першої інстанції щодо наявності передбачених п.3 ст.40 КЗпП України підстав для звільнення позивачки із займаної нею посади є неправильним.

Суд апеляційної інстанції у тій справі врахував, що до початку 2014 року ОСОБА_3 вважалася працівником, який не допускає порушень трудової дисципліни та правил трудового розпорядку, преміювалася одноразовим грошовим заохоченням за виконання заходів, спрямованих на подальше поліпшення якості виконуваних робіт, нагороджувалася грамотою Управління житлово-комунального господарства Херсонської обласної державної адміністрації за значний особистий внесок у забезпечення роботи об'єктів житлово-комунального господарства, високий професіоналізм та з нагоди професійного свята.

З січня 2014 року між ОСОБА_3 та начальником КП "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради ОСОБА_5 виник конфлікт, який ґрунтувався на виконанні позивачкою повноважень голови первинної профспілкової організації підприємства щодо невиконання адміністрацією умов колективного договору, отримання інформації з оплати праці працівників, які фактично не працюють у комунальному підприємстві, але отримують заробітну плату і т.ін.

З приводу порушення начальником комунального підприємства ОСОБА_5 діючого законодавства, зловживання ним службовим становищем та привласнення коштів комунального підприємства ОСОБА_3 неодноразово, починаючи з січня 2014 року зверталася до органів прокуратури, голови Херсонської обласної державної адміністрації, Херсонської обласної ради, голови профспілки працівників ЖКГ, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення. За її заявами порушено кримінальне провадження щодо можливих кримінально-карних діянь з боку ОСОБА_5, з яким Херсонська обласна рада припинила трудові відносини з листопада 2014 року у зв'язку із закінченням терміну дії контракту.

Саме в цей період, у термін, який становить менше двох місяців, до ОСОБА_3 застосовано п'ять заходів дисциплінарних стягнень (серед яких і звільнення), в тому числі, більшість - із надуманих підстав. Адміністрацією чинились перешкоди у належному виконанні ОСОБА_3 посадових обов'язків, з робочого кабінету вилучалася документація, змінювалося робоче місце (кабінет), відбулися дострокові перевибори на посаді голови первинної профспілкової організації комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, в результаті чого позивачка була позбавлена встановлених ст.252 КЗпП України гарантій для працівників підприємств, установ, організацій, обраних до профспілкових органів.

За ніби-то викрадення з підприємства належної їй трудової книжки щодо ОСОБА_3 за заявою відповідача було порушено адміністративне провадження за ч.1 ст.51 КУпАП України. Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 12 червня 2014 року, яка набрала законної сили, провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Як зазначив суд апеляційної інстанції у тій справі про звільнення наведені обставини та надані у їх підтвердження докази свідчать про обґрунтованість заявленого ОСОБА_3 позову щодо незаконності її звільнення.

Згідно ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з встановлених обставин справи, бездоганної роби позивачки у відповідача, характеру порушених її прав, погіршення стану її здоров'я, тяжкість і істотних вимушених змін у її житті після незаконного звільнення та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав, що призвело до моральних страждань, характеру та обсягу вказаних страждань, їх тривалості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки до нього він прийшов при повному та всебічному дослідженні всіх доказів у справі.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_3 пояснила первісно оцінену нею моральну шкоду в 1грн. тим, що вона на той час мала бажання мирно врегулювати питання з новим керівництвом установи, однак цього не сталося.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення на підставі ст.2371 КЗпП України з відповідача, з вини якого позивачці заподіяна моральна шкода, на користь позивачки 10000грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

При цьому колегія суддів вважає, що заявлена позивачкою сума у відшкодування моральної шкоди в 10000грн. відповідає характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, тощо), яких вона зазнала. З урахуванням роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.5 постанови від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (про необхідність при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди виходити з засад розумності, виваженості та справедливості), колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції відносно задоволення позову про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000грн.

Обставини справи судом з'ясовані в повному обсязі, висновки суду відповідають встановленим обставинам і підтверджуються належними доказами.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і є такі, що висновків суду не спростовують. Посилання на недоведеність заподіяння позивачці саме відповідачем моральної шкоди не можуть бути прийняті до уваги, оскільки доведено завдання моральної шкоди позивачці саме діями відповідача, пов'язаними з незаконним звільненням позивачки з роботи, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, поясненнями позивачки та іншими матеріалами справи, зокрема, погіршенням її здоров'я, частих захворюваннях, що вбачається з амбулаторної карти хворого, яка була досліджена, у тому числі, і при апеляційному розгляду справи. Також слід залишити поза увагою і посилання на те, що не можна оцінювати як моральну шкоду відмову відповідача добровільно скасувати свій наказ та витрачання позивачкою свого часу на захист своїх порушених прав, а також те, що в первісному позові позивачка оцінила завдану їй моральну шкоду в 1грн. При цьому колегія суддів враховує наявність підстав для стягнення моральної шкоди, пояснення позивачки щодо цього. Крім того, посилання на необхідність врахування при визначенні розміру моральної шкоди принципів розумності та справедливості також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані принципи і були враховані при визначенні розміру моральної шкоди. Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення суми моральної шкоди, що визначена рішенням суду першої інстанції.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що могли б слугувати підставою для скасування чи зміни рішення суду, колегією суддів не встановлено, а перевірені доводи представника відповідача висновків суду не спростовують, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючої в інтересах Комунального підприємства "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради, відхилити.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська