Справа № 156/169/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І.М.
Провадження № 22-ц/773/499/17 Категорія: 2 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

секретар - Концевич Я.О.,

з участю пр-ка позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

пр-ка відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно та поділ спільного майна подружжя за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 12 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з 1980 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 28 травня 2014 року.

У період шлюбу вони добудували житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1, на який 11 жовтня 2004 року право власності було оформлене на ім'я відповідача. Також було облаштовано прибудинкову територію. Крім того, ними придбано меблі, побутову техніку та інше майно, а також для ведення господарства придбавалася різна живність.

Відповідач у добровільному порядку відмовляється провести поділ майна, а тому, уточнивши позовні вимоги (а.с.115-117), просила визнати за нею право власності на 1/2 частину будинковолодіння, провівши його поділ в натурі із виділенням їй приміщень згідно схеми № 2 висновку експерта № 27 від 12.07.2016 року, зобов'язати КП «Волинське бюро технічної інвентаризації» виготовити технічний паспорт на її ім'я, провести поділ іншого спільного майна зі стягненням на її користь грошової компенсації, а також відшкодувати всі судові витрати.

Рішенням Іваничівського районного суду від 12 січня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Проведено поділ в натурі цього будинковолодіння та виділено у власність в натурі ОСОБА_4 приміщення (нумерація приміщень згідно з Технічним паспортом):

1-1 веранда площею 7,5 кв.м,

1-2 коридор площею 5,6 кв.м,

1-3 жила кімната площею 11,2 кв.м,

1-7 жила кімната площею 11,6 кв.м,

1-8 кладова площею 8,2 кв.м,

1-9 ванна площею 2,2 кв.м,

1-10 кухня площею 10,5 кв.м,

1-11 жила кімната площею 11,8 кв.м, а разом площею 68,6 кв.м, вартістю 145149 грн., що більше ідеальної частки у житловому будинку в одиницях площі на 2,95 кв.м, але менше ідеальної частки у житловому будинку в одиницях вартості на 3630 грн., з урахуванням надвірних будівель та споруд:

- 1/2 хлів «Б-1»,

- хлів-прибудова «Е»,

- вбиральня «Ж»,

- 1/2 огорожа «1», разом вартістю 48939 грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 різницю між вартістю ідеальної частки та вартістю частки, виділеної ОСОБА_4 у розмірі 4779,5 грн..

Зобов'язано ОСОБА_4 провести перепланування (будівельно-технічні роботи) у житловому будинку та господарських спорудах (нумерація приміщень згідно Технічного паспорта):

- влаштувати вхідний дверний проріз у приміщення 1-8;

- влаштувати вхідний дверний проріз у приміщення 1-4;

- ліквідувати дверний проріз між приміщеннями 1-3 та 1-4, 1-3 та 1-5, вхідний дверний проріз у приміщення 1-1;

- розділити перегородкою приміщення 1-4, влаштувавши коридор, санвузол;

- розділити перегородкою приміщення 1-5, влаштувавши кухню, житлову кімнату;

- влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-7 та 1-8;

- реконструювати приміщення 1-2 під санвузол.

Розділити по ширині навпіл перегородкою хлів «Б-1».

У решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 9474,67 грн..

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1980 року, який згідно рішення суду розірвано 28 травня 2014 року (а.с.9).

На підставі рішення виконавчого комітету Старолішнянської сільської ради від 08 вересня 2004 року відповідачу ОСОБА_2 11 жовтня 2004 року видане свідоцтво про право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, який на його ім'я і зареєстрований (а.с.10, 11).

Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічно законодавець зазначав і в ст.22 КпШС України, якою визначалося, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Зазначене спростовує покликання відповідача на ту обставину, що позивач не має будь-яких прав на спірне будинковолодіння.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.71 цього Кодексу майно, яке є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Виходячи з наведених правових норм та враховуючи, що набутий сторонами у період шлюбу та ведення спільного господарства спірний будинок є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, суд обгрунтовано визнав за позивачем право власності на 1/2 його частину та здійснив його поділ між сторонами в натурі, виходячи з правил рівності часток подружжя у спільному майні.

При цьому суд підставно застосував варіант поділу згідно схеми № 2 висновку експерта №27 судової інженерно-технічної експертизи від 12 липня 2016 року, як цього просила позивач, оскільки відповідач, не визнаючи позов, заперечував щодо будь-якого варіанту розподілу в натурі житлового будинку, запропонованого експертом.

Покликання апелянта на ту обставину, що приміщення 1-7 і 1-8 не є житловими, так як їх стіни побудовані товщиною «в половину цегли» - не заслуговують на увагу, оскільки зазначені приміщення виділені позивачу, а вона судове рішення не оскаржує.

Покликання апелянта на ту обставину, що будинок був побудований його батьками, а тому не може бути спільною сумісною власністю подружжя і що він згідний, щоб ділилося лише те, що було ними добудовано - не заслуговують на увагу, оскільки якщо і був наявним факт передачі батьками відповідача якоїсь частини спірного будинковолодіння подружжю, то це не тягне за собою позбавлення одного з подружжя права власності на вказане майно, так як згідно свідоцтва про право власності на будинок його видано на ім'я саме відповідача, у період шлюбу із позивачем і це свідоцтво не скасоване.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити, а рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 12 січня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді