Справа № 234/6625/16-ц
Провадження № 2/234/51/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року

місто Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Бакуменко А.В.,

при секретарі Кісточка І.В.,

за участі представника позивачки ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась до Краматорського міського суду Донецької області до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, свої вимоги обґрунтувала тим. що 28.04.2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від цього шлюбу в них є дитина ОСОБА_5. З 07.02.2015 року особисті стосунки з відповідачем були припинені, 21.08.2015 року відповідач покинув родину. Рішенням Краматорського міського суду донецької області від 12.01.2016 року шлюб між ними було розірвано.

За час шлюбу, а саме 29.10.2013 року, ними у кредит було придбано транспортний засіб автомобіль ЗАЗ Vida SF 6950 сірого кольору, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Кредит сплачувався за спільні кошти, окрім остаточного платежу котрий було зроблено відповідачем самостійно. Вважає, що даний автомобіль є спільною власністю подружжя та просить стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості автомобіля в сумі 37214,10 грн., стягнути судові витрати котрі складаються з судового збору та витрат на проведення дослідження.

В судовому засіданні представник позивачки, ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, навела пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Окрім того, зазначила, що кредитний договір укладався за погодженням позивачки, вона була присутня і при укладанні договору застави. Кредит банку сплачувався за спільні кошти, окрім останніх платежів, що були зроблені відповідачем особисто в сумі 71526,85 грн. Вважає, що надані відповідачем договору дарування грошових коштів не відповідають вимогам законодавства та не є доказом того, що автомобіль придбавався за особисті кошти відповідача.

Відповідач заперечував проти задоволення позову.

Представник відповідача - ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позовних вимог, суду пояснив, що спірний автомобіль був придбаний його довірителем за його особисті кошти, що підтверджується розписками про взяття грошових коштів в борг та договорами дарування грошових коштів. Просив суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що відповідач є її братом. Вона надавала йому грошові кошти в борг під розписки на придбання автомобіля. Пізніше в 2016 році, коли між позивачкою та відповідачем було розірвано шлюб та виник позов вони уклали у нотаріуса договори дарування грошових коштів.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, свідка, дослідивши матеріали справи набуває висновку про необхідність задоволення заявлених вимог, з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та не оспорюється сторонами 28.04.2007 року ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12.01.2016 року було встановлено, що з 21.08.2015 року шлюбні відносини припинились, та даним рішенням, шлюб було розірвано.

Відповідно до частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Згідно до кредитного договору від 31.10.2013 року ПАТ «Ідея Банк» надав ОСОБА_2 кредит на придбання транспортного засобу автомобілю ЗАЗ Vida SF 6950 сірого кольору, 2013 року випуску.

З наданих копій квитанцій по сплаті кредиту вбачається, що за період з часу розпаду сім?ї, тобто з серпня 2015 року ОСОБА_2 самостійно сплатив кредит в сумі 71526,85 грн.

Згідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу, вартість автомобіля ЗАЗ Vida SF 6950 сірого кольору, 2013 року випуску становить 145955 грн.

Суд не приймає до уваги пояснення відповідача, що даний автомобіль є його особистою власністю, з наступних підстав.

Згідно наданих до суду розписок від 13.10.2013 року, 01.09.2014 року, 06.05.2015 року, 01.12.2015 року та 21.03.2016 року ОСОБА_2 отримав в дар від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 30000 грн, 20000 грн, 20000 грн., 20000 грн., та 60000 грн. відповідно для придбання автомобіля, погашення кредиту та інші супутні витрати.

Пізніше , а саме 30 травня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено нотаріальні договори дарування грошових коштів, на вищезазначені суми.

Однак, у відповідності до діючого законодавства за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір набирає чинності з моменту його укладання, тобто з 30 травня 2016 року.

Наявність розписок про дарування грошових коштів на купівлю транспортного засобу не є підтвердженням того, що отримані ОСОБА_2 грошові кошти витрачені саме на купівлю транспортного засобу, тим більше, що згідно до наданих суду квитанцій кредит сплачувався частками, і відсутні (окрім останнього погашення) квитанції на сплату кредиту в тих сумах котрі зазначені в розписках та договорах.

Крім того, оригінал даних розписок втрачено, що унеможливило провести експертизу стосовно часу їх написання.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України).

Згідно з положеннями п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69 - 72 СК Українита ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

За положеннями ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 15 лютого 2017 року вартість транспортного засобу ЗАЗ Vida SF 6950 сірого кольору, 2013 року випуску становить 145955 грн.

З урахуванням проведених виплат відповідачем з власних коштів, після розірвання шлюбу, сума компенсації 1/2 частки автомобіля становить 37214 грн.10 коп.

У відповідності до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належить: витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60, 212-215 ЦПК України , ст. 60, 61,69, 70,71 Сімейного кодексу України, 368, 372 Цивільного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного суду України за № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль ЗАЗ Vida SF 6950 сірого кольору, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНН НОМЕР_2 на користь ОСОБА_4 ІНН НОМЕР_3 грошові кошти :

-компенсація 1/2 частки вартості автомобіля ЗАЗ Vida SF 6950 сірого кольору, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 в сумі 37214,10 грн. (тридцять сім тисяч двісті чотирнадцять грн. 10 коп. );

-витрати понесені на сплату експертного дослідження в сумі - 400 грн.

-судові витрати в сумі 826,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті та надруковано в одному примірнику.

Суддя

Краматорського міського суду А.В. Бакуменко