Справа №591/1130/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Шелєхова Г. В.
Номер провадження 22-ц/788/864/17 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 квітня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд до м. Ровеньки Луганської області дитини без згоди та супроводу батька,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено у зв'язку з необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

При цьому зазначає, що судом першої інстанції проігноровано та не взято до уваги, що відповідач усувається від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина свідомо не приймає.

Крім того, в с. Ровеньки Луганської області проживають баба та дід її неповнолітнього сина ОСОБА_6, і при забороні виїзду сина до Луганської області, він буде позбавлений можливості побачитись зі своїми родичами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги, відповідача ОСОБА_5 та його представника - адвоката Юшкевич Є.Ю., які заперечували проти скарги та вважали рішення суду правильним, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 має неповнолітню дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої не є відповідач та неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якого відповідно до свідоцтва про народження є ОСОБА_5 (а.с.11).

ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_1, що підтверджується відміткою в паспорті (а.с.7).

Згідно з довідкою Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 06 січня 2015 року № НОМЕР_1, позивач взята на облік як внутрішньо переміщена особа та разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проживає в АДРЕСА_2 (а.с.13).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що надання позивачу дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина до м. Ровеньки Луганської області без дозволу та супроводу батька, на даний час суперечить інтересам дитини, може вплинути на її безпеку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до частини 3 статті 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

За положеннями ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в'їзд в Україну, є зокрема паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в'їзд в Україну).

Відповідно до п. п. 3, 4 Правил перетинання кордону громадянами України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється зокрема за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно з розпорядженням Кабінету міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Ровеньки, Луганської області відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У той же час, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду - виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Крім того, питання в'їзду на тимчасово окуповану територію регулюється Порядком в'їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 взятий на облік, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення. Місцем проживання відповідача було м. Ровеньки Луганської області.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини справи, суд вірно визначився з правовою підставою не надання згоди позивачу для виїзду до Луганської області дитини без згоди та супроводу батька, оскільки м. Ровеньки Луганської області є тимчасово окупованою територією проведення антитерористичної операції, а тому є небезпечною для перебування та проживання дитини.

Посилання ОСОБА_3 на те, що відповідач не приймає участі у вихованні та забезпеченні їх неповнолітнього сина та не виконує своїх батьківських обов'язків не підтверджено доказами і не впливає на правильність ухваленого рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять обставин, які були б підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді -