Cправа № 127/1402/17
Провадження № 2/127/1930/17
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
23 травня 2017 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Гриневича В.С.,

при секретарі: МарценюкА.М.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 та її представника: ОСОБА_2

представника відповідача: Никонюка О.В.

розглянувши в судовому засіданні справу №127/1402/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яка виступає як позивач та як законний представник ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, третя особа: Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення про зняття позивачів з квартирного обліку, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яка виступає як позивач та як законний представник ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, третя особа: Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення про зняття позивачів з квартирного обліку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 02.10.2014 року №2170 відповідно до ст. 39 Житлового кодексу України та п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР були зараховані на квартирний облік за №1808 загальної черги.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 15.12.2016 року №2985 позивачі були зняті з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов відповідно до ст. 40 Житлового кодексу України та п.п. 25, 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, як такі, які були взяті на квартирний облік неправомірно.

Позивачі зазначають, що в повідомленні Департаменту житлового господарства про зняття з квартирного обліку від 22.12.2016 р. вказано, що подані позивачами відомості при взятті на квартирний облік не відповідали дійсності, оскільки неповнолітній ОСОБА_4 зареєстрований в будинковолодінні лише 29.09.2016 р. Вважають рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 15.12.2016 року №2985 незаконним, оскільки неповнолітній ОСОБА_4 проживав разом з мамою ОСОБА_3 з дня свого народження по даний час. Посилаючись на ст.ст. 9, 36,40, 42 Житлового кодексу України та п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, а також на конституційні норми щодо права на житло та ст. 3 Конвенції про права дитини, вважають зняття їх з квартирного обліку незаконним та просили про поновлення порушених прав.

З огляду на наведене позивачі просили визнати незаконними п. 4.2 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 15.12.2016 року №2985 про зняття їх з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та скасувати його, поновити їх на квартирній черзі при виконкомі Вінницької міської ради за №1792 загальної черги, стягнути з відповідача на їх користь судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_2 , а також позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, додатково зазначивши, що ОСОБА_1 готуючи документи для постановки на квартирний облік не була поінформована про необхідність прописки для неповнолітньої дитини. На думку позивача, відповідальний працівник відповідача при прийнятті документів був зобов`язаний роз`яснити ОСОБА_1 про необхідність прописки для неповнолітньої дитини.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо позовних вимог та просив у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що відповідно до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також прописані у даному населеному пункті, тобто обов`язковою умовою для постановки осіб на квартирний облік є надання довідки про місце проживання та прописку особи. На думку представника відповідача, оскільки, як з`ясувалося, що ОСОБА_4 зареєстрований в будинковолодінні по АДРЕСА_1 лише 29.09.2016р., а не у 2012 році, як було зазначено у відповідних довідках, які надавалися позивачем ОСОБА_1 при постановці на облік, відповідачем цілком правомірно прийнято рішення про зняття позивачів з квартирного обліку, так

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. в судовезасідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про день та час розглядусправи, надавши до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, при винесенні рішення врахувати та захистити права та законні інтереси дитини ОСОБА_4 (а.с. 98).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що уже довгий період часу вона являється головою квартального комітету «Зоряний» та нею безпосередньо у 2014 та 2015 році видавалися позивачу ОСОБА_1 довідки №809 від 10.08.2014р. та №1082 віл 16.09.2015р., в яких вказувалося, що неповнолітній ОСОБА_4 зареєстрований в будинковолодінні по АДРЕСА_1 з 2012 року, тобто з моменту народження. Свідок також зазначила, що надаючи таку довідку вона виходила з того, що ОСОБА_4 з моменту народження проживає разом зі своєю матір`ю за вищевказаною адресою. При цьому, інформація щодо приписки дитини квартальним комітетом не перевірялася та інформація щодо прописаних (зареєстрованих) осіб в довідку включалася виходячи з домової книги.

Свідок ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснили, що

ОСОБА_4 проживав в будинковолодінні по АДРЕСА_1 з 2012 року, тобто з моменту народження.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється власником ? частини будинку по АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори 04.09.1995 р., реєстровий номер 3-2890. (а.с. 72-74).

Згідно з рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 02.10.2014 року №2170 позивач ОСОБА_1 із складом сім`ї три особи (вона, ОСОБА_3 донька та ОСОБА_4 онук) були зараховані на квартирний облік при виконкомі міської ради за №1808 загальної черги. Дана обставина підтверджується довідкою Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради від 14.10.2014 р. №421. (а.с. 11, 55).

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 15.12.2016 року №2985 позивачі були зняті з квартирного обліку при виконкомі міської ради як такі, які були взяті на квартирний облік неправомірно.

Як вбачається із витягу з даного рішення, виконавчий комітет прийняв рішення керуючись, зокрема, статтею 40 Житлового кодексу України та пунктами 25, 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР. (а.с. 12).

Систему нормативно-правових актів, що регулюють житлові відносини в Україні, складають: Конституція України, Житловий кодекс Української РСР, Цивільний кодекс України, Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та інші закони, укази Президента України; постанови Кабінету Міністрів України та інші нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 3 Житлового кодексу УРСР житлові відносини в Українській РСР регулюються Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік та видаваними відповідно до них іншими актами житлового законодавства Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами житлового законодавства Української РСР.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Відповідно до частини другої статті 2 даного Закону реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

В свою чергу, відповідно до частин першої - п`ятої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції чинній станом на травень 2012 р., тобто на час народження дитини) громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Для реєстрації особа подає: письмову заяву. Діти віком від 15 до 18 років подають заяву особисто. У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до уповноваженого органу, реєстрація може бути здійснена за зверненням іншої особи на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку; паспортний документ. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України.

Положеннями статті 11 даного Закону (в редакції чинній на час виникнення правовідносин), було передбачено, що реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі.

Згідно з підпунктом 20 пункту 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 405/2011, ДМС України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки.

Також була чинною Інструкція з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні органами Державної міграційної служби України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 р. №321, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 22 червня 2012 р. за № 1046/21358. Згідно п. 1.1. даної Інструкції, вона встановлювала порядок ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та надання інформації про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні. (Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 р. №321 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ № 1077 від 22.11.2012 р.).

Крім того, на час народження дитини ОСОБА_4 була чинною Постанова Кабінету Міністрів України від 28 липня 2004 р. №985 «Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні, якою відповідно до статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" було затверджено зразок заяви про реєстрацію місця проживання в Україні та зразок талона зняття з реєстрації місця проживання в Україні. (Постанова втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №3 від 03.01.2013 р.).

Із затверджених зразків заяви про реєстрацію місця проживання в Україні та талона зняття з реєстрації місця проживання в Україні вбачається, що в них передбачено також і реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини заявника.

З 4 січня 2013 року набрали чинності зміни до Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні та наказ МВС України від 22.11.2012 р. № 1077 "Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. за № 2109/22421.

Відповідно до п. 1.3. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 вказаного Порядку громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів.

Для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України:

письмову заяву про реєстрацію місця проживання (додаток 5);

документ, до якого вносяться відомості про місце проживання;

квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;

талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання;

документи, що підтверджують:

право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання;

право на перебування або взяття на облік у закладі/установі - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи (додаток 6), копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 28 грудня 2011 року № 574 "Про деякі питання діяльності центру обліку бездомних громадян", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 січня 2012 року за № 84/20397;

проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини, зразок якої наведено в додатку 7 до цього Порядку;

військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16-річного віку;

заява про зняття особи з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 8 до цього Порядку (у разі здійснення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Пунктом 2.3 Порядку визначено, що відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто.

При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.

Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки.

До адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 цих відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, ім`я, по батькові, стать, дата і місце народження).

З аналізу вказаних нормативних документів слідує, що для реєстрації місця проживання дитини до територіального підрозділу ДМС мала особисто звернутися певна особа та подати заяву встановленої форми та відповідні документи.

На час реєстрації місця проживання дитини ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , така реєстрація здійснювалася відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру".

Що стосується термінів реєстрації місця проживання, то, на час виникнення правовідносин, зокрема для новонароджених, законодавством України вони не були встановлені.

Однак, існували терміни реєстрації місця проживання, передбачені для всіх громадян України без винятку.

Так, відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України зобов`язані протягом десяти днів після прибуття на нове місце проживання зареєструвати його.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 є його батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 07.06.2012 року. (а.с. 14, 64).

Відповідно до частини першої статті 242 Цивільного кодексу України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Це означає, що батьки вчиняють правочини, здійснюють усі юридичні дії від імені своїх дітей на підставі факту свого споріднення.

Стаття 160 Сімейного кодексу України закріплює право батьків на визначення місця проживання дитини.

Так, відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Таким чином до досягнення дитиною 10 років її місце проживання може бути зареєстроване лише за місцем проживання батьків (або одного з них).

Отже, батьки реалізують своє право на визначення місця проживання дитини в рамках вказаних норм законодавства.

Законодавство України гарантує право дитини проживати з батьками або одним з батьків (ст. 29 Цивільного кодексу України, ст. 160 Сімейного кодексу України). Так, якщо батьки (один з батьків) дитини зареєстровані в квартирі (будинку), власниками якого вони не є, зареєструвати дитину до себе в таку квартиру (будинок) вони можуть без згоди власника житла.

На час народження дитини діючим законодавством було встановлено певний порядок реєстрації місця проживання дитини, однак, як встановлено в судовому засіданні із матеріалів справи та пояснень позивачів, реєстрація місця проживання дитини за місцем проживання одного з батьків (в даному випадку матері) була здійснена лише 29.09.2016 р. шляхом звернення до органу реєстрації (у даному випадку до центру надання адміністративних послуг).

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У відповідності до вимог статті 7 Сімейного кодексу України, дитині має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

В частині третій статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Однак, як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , із відповідними заявами про реєстрацію місця проживання дитини згідно вимог чинного на той час законодавства вони не зверталася хоча мали можливість звернутися, а лише звернулися до квартального комітету за довідкою з місця проживання, яку і надали до міської ради для взяття на квартирний облік.

Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи виданої Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 лише 29.09.2016 р. (а.с. 15).

Отже, позивач ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його законним представником, повинна була належним чином дбати про забезпечення інтересів своєї дитини та дотримуватися охоронюваних законом прав неповнолітнього сина при вирішені питання про реєстрацію його місця проживання, чого нею зроблено не було.

Посилання позивачів на те, що спірним рішенням відповідача будуть порушені права дитини є безпідставними, з огляду на те, що в матеріалах справи не міститься жодних доказів того, що реєстрацію місця проживання дитини проведено в порядку визначеному чиним законодавством до взяття позивачів на квартирний облік.

Суд критично оцінює показання позивачів та свідків щодо місця проживання дитини, оскільки позивачами не надано ніяких доказів щодо проживання дитини по АДРЕСА_1 . Натомість, як видно з домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до штампу був вперше зареєстрований в будинку лише 29.09.2016 р., тобто після взяття позивачів на облік. (а.с. 50-52).

Відповідно до пункту 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів Української PCP і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 р. №470 (в редакції, чинній на час зарахування позивачів на квартирний облік) на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також прописані у даному населеному пункті.
Пунктом 18 вказаних Правил було передбачено, що заява про взяття на квартирний облік подається відповідно до виконавчого комітету Ради народних депутатів за місцем проживання громадян та адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації за місцем їх роботи. Заява підписується членами сім`ї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік. До заяви, зокрема, додаються: довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописку (додаток №2), видана організацією, яка здійснює експлуатацію жилого будинку, або громадянином, який має у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру; довідки про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчому комітеті місцевої Ради).

Як вбачається з оглянутої в судовому засіданні облікової справи №1787 ОСОБА_1 23.09.2014 р. звернулася до виконавчого комітету Вінницької міської ради із заявою про зарахування її з сім`єю, яка складається з трьох осіб в тому числі ОСОБА_3 дочка та ОСОБА_4 внук, на квартирний облік. Позивач зазначила в даній заяві, що внук зареєстрований за даною адресою з 2012 року. Позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 23.09.2014р. було підписане зобов`язання сповістити відділ з обліку та розподілу житла департаменту житлового господарства про всі зміни, які відбуватимуться в складі сім`ї, жилій площі, пільгах та місці реєстрації та необхідності поновлювати довідку про склад сім`ї та реєстрацію.(а.с. 56, 56 на звороті).

До заяви про зарахування на квартирний облік позивачем було додано довідку видану Квартальним комітетом «Зоряний» від 30.08.2014 року №809, з якої вбачається, що по АДРЕСА_1 внук ОСОБА_4 зареєстрований з 2012 року. (а.с. 57).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 02.10.2014 року №2170 позивачі були зараховані на квартирний облік за №1808 загальної черги.

В подальшому, позивачем було надано довідку видану Квартальним комітетом «Зоряний» від 16.09.2015 року №1082, з якої вбачається, що по АДРЕСА_1 внук ОСОБА_4 зареєстрований з 2012 року. (а.с. 54).

В 2016 році позивачем було надано довідку видану Квартальним комітетом «Зоряний» від 26.09.2016 року №1375, з якої вбачається, що внук ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 зареєстрований 29.09.2016 року. (а.с. 53).

Відповідно до довідки з місця проживання, виданої Квартальним комітетом «Зоряний» від 26.10.2016 року №1672, ОСОБА_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 , внук ОСОБА_4 проживав разом з мамою ОСОБА_3 з дня свого народження ІНФОРМАЦІЯ_3 по даний час. Зареєстрований в будинку 29.09.2016р. відповідно до штампу. (а.с. 16, 49).

Пунктом 25 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів Української PCP і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 р. №470 передбачено, що виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, підприємства, установи, організації щороку в період з 1 жовтня по 31 грудня проводять перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані. Виявлені зміни вносяться в облікові справи громадян і книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. Зміни з питань, що належать до компетенції виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, адміністрації підприємства, установи, організації (органу громадської організації) і профспілкового комітету, провадяться після прийняття рішень цими органами. Про внесені зміни заінтересованим особам направляється письмове повідомлення.

Згідно з положеннями частин першої п`ятої статті 40 Житлового кодексу України громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку, зокрема, подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік. Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку.

Підпунктом п`ятим пункту 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, передбачено, що громадяни перебувають на квартирному обліку до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті. Громадяни знімаються з квартирного обліку у випадку подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Пунктом 28 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, (в редакції, чинній на час зняття позивачів з квартирного обліку) передбачено, що зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку). При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи. Про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі з указанням підстав зняття з обліку (виключення із списку).

Відповідно до пунктів 4.1.23, 4.1.24 Положення про департамент житлового господарства Вінницької міської ради, департамент готує пропозиції про зняття громадян з квартирного обліку, виключення зі списків осіб, які користуються правом першочергового та позачергового отримання жилих приміщень. На підставі поданих громадянами документів проводить щорічну перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання у виконавчому комітеті міської ради. (а.с. 81-88).

Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2016 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до в.о. директора Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради із зверненням, в якому зазначала що, їй повідомили з відділу обліку та розподілу житла про те, що її буде знято з черги на отримання житла за фальсифікацію. Зазначала, що до 2016 р. обов`язкова реєстрація новонароджених дітей за місцем проживання не здійснювалася, зарахування на квартирний облік було проведено на підставі довідки з квартального комітету, просила вважати фактичною датою прописки онука ОСОБА_4 26.05.2012 р. та не знімати її із загальної черги. (а.с. 13).

Департамент житлового господарства Вінницької міської ради листом від 06.12.2016 р. №20-00-003-73336 повідомив позивачу ОСОБА_1 , що засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради, на якій буде розглядатися питання щодо зняття її з квартирного обліку при виконкомі Вінницької міської ради відбудеться 06.12.2016 р. о 14. 30 год. (а.с. 48).

Листом від 22.12.2016 р. №20-00-006-76070 Департамент житлового господарства Вінницької міської ради повідомив позивачу ОСОБА_1 , що подані позивачами відомості при взятті на квартирний облік не відповідали дійсності, оскільки неповнолітній ОСОБА_4 зареєстрований в будинку лише 29.09.2016 р., тому вона не мала законних підстав бути зарахованою на квартирний облік в зв`язку з поданням відомостей, що не відповідали дійсності, які стали підставою взяття на квартирний облік. (а.с. 17-18, 46-47).

Суд критично оцінює твердження позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо того, що неповнолітній ОСОБА_4 був зареєстрований по АДРЕСА_1 з дня свого народження, так як він там проживав разом із мамою та приходить до висновку, що реєстрація місця проживання дитини на час зарахування позивачів на квартирний облік не була здійснена відповідно до вимог діючого на той час законодавства.

Це підтверджується також поясненнями в судовому засіданні позивача ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_6 , яка пояснила, що, видаючи довідки про склад сім`ї та реєстрацію в 2014р. та 2015р., в яких зазначено, що неповнолітній ОСОБА_4 був зареєстрований по АДРЕСА_1 з 2012 р., вона керувалася тим, що їй було відомо, що дитина проживає за даною адресою разом із мамою, однак реєстрація місця проживання дитини належним чином проведена не була.

Враховуючи вищевикладене, суд критично оцінює довідки видані Квартальним комітетом «Зоряний» від 30.08.2014 року №809 та від 02.10.2014 року №2170, з яких вбачається, що по АДРЕСА_1 внук ОСОБА_4 був зареєстрований з 2012 року, оскільки це суперечить наданим сторонами доказам і поясненням сторін та свідків в судовому засіданні.

Оскільки судом встановлено, що на час зарахування позивачів на квартирний облік дитина не була зареєстрована (прописана) по АДРЕСА_1 , а тому суд приходить до висновку, що рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 15.12.2016 року №2985 про зняття позивачів з квартирного обліку як таких, які були взяті на квартирний облік неправомірно, прийнято відповідно до норм чинного законодавства.

Суд погоджується з твердженням представника позивача про те, що Департамент житлового господарства Вінницької міської ради лише листом від 06.12.2016 р. №20-00-003-73336 повідомив позивачу ОСОБА_1 , що засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради, на якій буде розглядатися питання щодо зняття її з квартирного обліку при виконкомі Вінницької міської ради відбудеться 06.12.2016 р. о 14.30 год., а відтак ОСОБА_1 з об`єктивних причин не могла з`явитися на засідання комісії. Однак, саме по собі несвоєчасне сповіщення про засідання комісії не свідчить про незаконність прийнятого відповідачем рішення.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, враховуючи наведене у сукупності, а також виходячи з наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує, що у задоволені позову відмовлено та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову відмовити.

Судові витрати залишити без відшкодування.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя