Справа № 212/2481/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого-судді Колочко О.В., з участю секретаря судового засідання Деменко А.С., за участі представника відповідача ТОВ «ОСОБА_1 ІМПОРТ» ОСОБА_2, представників відповідача ТОВ «ГЕРОН-ТРЕЙД» ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_5 цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 ІМПОРТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕРОН-ТРЕЙД» про визнання частково недійсним договору оренди нерухомого майна,-

в с т а н о в и в:

25 квітня 2017 року представник позивача ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який у подальшому неодноразово уточнював (ост.ред. від 21.08.2017), в якому просив суд визнати частково недійсним укладений 05.08.2016 між ТОВ «ОСОБА_1 Імпорт» та ТОВ «Герон-Трейд» договір оренди №1 нежитлових будівель цілісного майнового комплексу, що розташовані за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Електрозаводська буд. 34, а саме визнати недійсними: п. 5.3. Розділу 5 вказаного Договору в частині, що: «Сторони дійшли згоди, що Орендар до «15» грудня 2016 року включно зобовязаний сплатити в якості гарантійного забезпечення виконання своїх зобовязань за Договором, гарантійну суму в розмірі місячної орендної плати, яка в подальшому буде зарахована Орендодавцем в рахунок орендної плати за останній місяць строку оренди. Порушення строку оплати гарантійного платежу є підставою для дострокового розірвання Договору в односторонньому порядку з боку Орендодавця». підпункт 7.1.2. п. 7.1. Розділу 7 вказаного Договору, відповідно до якого «У випадку прострочення оплати Орендарем орендної плати в повному обсязі більш як на 20 (двадцять) календарних днів, призупинити доступ представників Орендаря до Приміщення до того моменту, поки орендна плата не буде сплачена в повному обсязі»; Підпункт 7.1.4 п. 7.1. Розділу 7 вказаного Договору, відповідно до якого «Орендар має право відмовитись від Договору і вимагати повернення Приміщення, якщо Орендар прострочив сплату орендних та інших платежів на 30 (тридцять) календарних днів та більше. У цьому випадку Договір вважається розірваним з моменту одержання Орендарем повідомлення Орендодавця про відмову від Договору. Якщо Орендар ухиляється від отримання такого повідомлення, то договір вважається розірваним з дати відправлення такого повідомлення Орендодавцем. Відмова Орендодавця від Договору не звільняє Орендаря від відповідальності за порушення зобовязання»; підпункт 7.1.5. п. 7.1. Розділу 7 вказаного Договору в частині, що «додаткова згода Орендаря на таке розірвання не потрібна».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 01.02.2017 позивач працює на підприємстві відповідача ТОВ «ОСОБА_1 Імпорт» газорізальником. Його робоче місце розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Електрозаводська буд. 34, на території колишнього акціонерного товариства «Дизельний завод». 21.04.2017 ТОВ «Герон-Трейд» без офіційного (письмового) пояснення за допомогою невідомих осіб заблокувало позивачу та іншим найманим працівникам ТОВ «ОСОБА_1 Імпорт» прохід на територію нежитлових будівель цілісного майнового комплексу, що розташовані за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Електрозаводська буд. 34. Внаслідок зазначених дій, позивач та інші працівники ТОВ «ОСОБА_1 Імпорт» не були допущені на робочі місця, без будь-яких пояснень, чим було грубо порушено його конституційне право на працю, яке залежить від права Орендаря на використання орендованого майна у своїй підприємницькій діяльності, завдяки якій він та інші працівники мають роботу. Такі неправомірні дії відповідача ТОВ «Герон-Трейд» стали можливими на підставі умов договору оренди, які не відповідають вимогам діючого законодавства, і порушують право позивача на працю і отримання заробітної плати.

Представник позивача адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, в наданій суду письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «ОСОБА_1 Імпорт» ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Представники відповідача ТОВ «Герон-Трейд» ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти позову, вважали його необґрунтованим та безпідставним, просили відмовити у його задоволенні. Надали письмові заперечення проти позовних вимог, які долучені до матеріалів справи.

Суд, вислухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши письмові докази вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно копії наказу № 1 к від 31.01.2017 позивач ОСОБА_6 працює з 01.02.2017 газорізальником в ТОВ «ОСОБА_1 Імпорт» (а.с. 26).

05.08.2016 між ТОВ «ОСОБА_1 Імпорт» та ТОВ «Герон-Трейд» був укладений договір оренди №1 (а.с. 73-75).

Відповідно до п. 1.1. Договору надано визначення Приміщення, як нежитлові будівлі цілісного майнового комплексу, що розташовані за адресою: м. Кривий Ріг. вулиця Електрозаводська буд. 34, які належать Орендодавцю на праві власності згідно з Договором купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 від 29 грудня 2015 року за реєстр. №1248.

Строк оренди, згідно п.3.2. Договору, встановлюється з дати підписання та діє до 31.12.2018 року. Також, цим Договором встановлена орендна плата, її розмір та термін сплати.

20.04.2017 своїм листом № 20/04 ТОВ «Герон-Трейд» повідомило ТОВ «ОСОБА_1 Імпорт» про розірвання Договору оренди №1 від 05.08.2016 в звязку з порушенням його вимог Орендарем (а.с. 59).

06.06.2017 ТОВ «ОСОБА_1 Імпорт» повернуло одержане в рамках Договору орендоване майно та підписало акт приймання передачі до договору оренди №1 від 05.08.2016 року (а.с.62).

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору, зобовязання сторін припиняються.

Таким чином, відповідно до положень ст. 653 ч. 2 ЦК України Договір оренди №1 від 05.08.2016 припинив свою дію та зобовязання у сторін за спірним договором відсутні.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно положень ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов'язком держави.

Згідно Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається.

Таким чином, закріплення за державою обов'язку забезпечення прав і свобод людини дає можливість, у випадку порушення останніх, звернутися до суду з метою їх захисту та відновлення, а також за компенсацією шкоди, завданої таким порушенням.

Відповідно до ст. 2 КЗпП України передбачено, що право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. За якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Таким чином, позивач, реалізуючи своє конституційне право на працю, уклав трудовий договір з ТОВ «ОСОБА_1 Імпорт» і з того часу між ними виникли трудові правовідносини.

Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Таким чином, за змістом наведених вище норм вбачається, що судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні відносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права.

Відповідно до ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У свою чергу, неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто субєктивне право особи та її юридичний обовязок.

Отже, судовому захисту підлягає субєктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Порушення субєктивного права особи є створення будь яких перепон у реалізації нею свого субєктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобовязання особи.

Позивач перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем ТОВ «ОСОБА_1 Імпорт», тоді як, між відповідачами по справі існували орендні відносини, що є абсолютно різними за своєю природою правовідносинами і обґрунтування позивачем порушення свого права на працю внаслідок виконання відповідачем ТОВ «Герон-Трейд» умов господарського договору є безпідставними.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що він є заінтересованою особою згідно ст. 215, 216 ЦК України, які є безпідставними та необґрунтованими, оскільки на його право на працю умови вказаного договору безпосередньо не впливають та не порушують це право, а тому позивач не має права вимагати зміни його положень, оскільки його право працювати та обовязок не порушувати це право покладається на роботодавця, який і повинен забезпечувати умови праці своїх працівників та вживати заходи для забезпечення їх роботою.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем та його представником було обрано неналежний спосіб захисту порушених прав, оскільки, оспорюваний Договір оренди №1 нежитлових будівель цілісного майнового комплексу від 05 серпня 2016 року, що розташовані за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Електрозаводська, 34 прямо не порушує трудові та конституційні права позивача, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

В звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог судовий збір сплачений за подачу позовної заяву позивачу не відшкодовується згідно положенням ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 11, 57, 58, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 215, 653 ЦК України, ст. ст. 2 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 ІМПОРТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕРОН-ТРЕЙД» про визнання частково недійсним договору оренди нерухомого майна відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту проголошення рішення. Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: О. В. Колочко