Справа № 456/3997/16-ц
Провадження № 2/456/47/2017
РІШЕННЯ

іменем України

(ЗАОЧНЕ)

05 травня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом кредитної спілки «Вигода» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по договору кредиту,

ВСТАНОВИВ:

позивач кредитна спілка «Вигода» звернулась в суд з позовною заявою та просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 на їх користь заборгованість по договору кредиту № А36684 від 11.02.2016 року, яка станом на 31.12.2016 року в сумі 5025,26 грн. (пять тисяч двадцять пять грн. 26 коп.) з них 4384,31 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири грн. 31 коп.) основна сума; 640,95 грн. (шістсот сорок грн. 95 коп.) - відсотки за користування кредитом, а також 1378 грн. 00 коп. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) - судового збору. Разом 6403,26 грн. ( шість тисяч чотириста три грн. 26 коп.).

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 11 лютого 2016 року між кредитною спілкою «Вигода» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №А36684 про надання відповідачу кредиту в розмірі 7000,00 грн. Строк дії договору становить 12 фактичних місяців. Плата за користування кредитом становить 46% річних від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Позивач та відповідач домовились про графік розрахунків №А36684 від 11 лютого 2016 року. Позивач повністю виконав свої зобов'язання згідно договору кредиту від 11 лютого 2016 року №А36684. 11 лютого 2016 р. між ОСОБА_2 та КС «Вигода» було укладено договір поруки №42, за яким вона взяла на себе зобовязання солідарно відповідати за зобовязаннями ОСОБА_1, що випливають з договору кредиту №А36684 від 11.02.2016 року. Протягом часу користування кредитом відповідач порушував графік сплати кредиту. Відповідач до цього часу кредит не повернув, останній платіж було внесено 06 вересня 2016 року. З боку позивача були спроби владнати справу в досудовому порядку, проводилися телефонні нагадування, відповідачам було надіслано лист-претензію №268 від 14.11.2016 року та №269 від 14.11.2016 року з повідомленням про вручення. Станом на 31.12.2016 заборгованість по договору кредиту №А36684 від 11 лютого 2016 року складає: 5025,26грн., з них 4384,31 грн. по основній сумі та 640,95 грн. відсотки за користування кредитом, а також 1378 грн. сплачено судового збору.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, на виклик суду не зявилися, про причину неявки не повідомили, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за їх відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення.

Як вбачається з договору кредиту №А36684 від 11 лютого 2016 року, кредитна спілка «Вигода» зобовязується надати грошові кошти у кредит ОСОБА_4. у сумі 7000,00 грн. на строк 12 місяців з 11.02.2016 року по 11.02.2017 року з платою за користування кредитом в розмірі 27,23% річних від суми кредиту, за кожен день користування кредитом. Крім цього, сторонами погоджений графік розрахунків до даного договору кредиту.

З видаткового касового ордеру від 11 лютого 2016 року вбачається, що КС «Вигода» видала ОСОБА_4 кредит в сумі 7000,00 грн. згідно договору кредиту №А36684 від 11 лютого 2016 року.

В п. 8.1 договору кредиту передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання зобовязання за цим Договором сторони несуть відповідальність, згідно чинного законодавства.

Як вбачається з претензії №268 від 14.11.2016 року, КС «Вигода» повідомила ОСОБА_4 про наявність у неї заборгованості по договору кредиту №А36684 від 11 лютого 2016 року в сумі 4853,97 грн. і попросила сплатити кредит до 30.11.2016 року.

З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість ОСОБА_4 перед КС «Вигода» по договору кредиту №А36684 від 11 лютого 2016 року станом на 31.12.2016 року становить 5025,26грн., з них 4384,31 грн. по основній сумі та 640,95 грн. відсотки за користування кредитом.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію (сплатити гроші).

Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З метою забезпечення взятих ОСОБА_4 кредитних зобов'язань, цього ж дня, 11.02.2016 року між ОСОБА_2 та КС «Вигода» було укладено договір поруки №42, за яким вона взяла на себе зобовязання солідарно відповідати за зобовязаннями ОСОБА_1, що випливають з договору кредиту № А36684 від 11.02.2016 року.

Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно п. 1.2 Договору поруки Поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних в п.1.1 Договору поруки повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та Поручителя разом, так і від кожного окремо.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлену додаткову(субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч.1 ст.555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч.4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.5 ст. 13 ЗУ « Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, який зроблений на засіданні Судової палати у цивільних справах 29 січня 2014 року (справа №6-155цс13), згідно якого встановлено, що відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Як вбачається з п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від предявлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що у звязку з укладеним 11 лютого 2016 року договором кредиту, між Кредитною спілкою «Вигода» та ОСОБА_1 виникли договірні відносини, спрямовані на набуття цивільних прав та обов'язків.

Позичальник ОСОБА_1 та поручитель ОСОБА_2 порушили умови договору кредиту та поруки відповідно, належним чином не виконавши взяті на себе зобовязання, чим допустили заборгованість перед кредитодавцем станом на 31.12.2016 року на загальну суму 5025,26 гривень.

На підставі вищенаведеного, суд оцінюючи зібрані і досліджені в судовому засіданні доказами, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають, враховуючи, що відповідачі взяті на себе зобовязання за договором кредиту та поруки не виконали, заборгованість по договору кредиту залишається не погашеною, тому суд вважає, що позовні вимоги є законними та підставними і підлягають до задоволення.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому, з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 526, 527, 530, 536, 553, 554, 555, 625, 1049, 1050, 1057 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь кредитної спілки «Вигода» заборгованість за договором кредиту №А36684 від 11 лютого 2016 року у розмірі 5025,26 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 1378,00 гривень, а всього 6403,26 (шість тисяч чотириста три гривні 26 копійок) гривень.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його отримання.

Головуючий-суддя ОСОБА_5