Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Григоренко М.П., Шеремет А.М.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

за участі: представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на рішення Здолбунівського районного суду від 30 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Здолбунівського районного суду від 30 січня 2017 року Публічному акціонерному товариству "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк" або банк) відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На рішення суду позивач подав апеляційну скаргу, де покликався на його незаконність і необґрунтованість через невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального та матеріального права.

На її обґрунтування зазначалося щодо помилковості висновку суду про пропуск позивачем 6-місячного строку при предявленні позову в листопаді 2016 року, оскільки вимога спадкоємцю була заявлена 12 липня 2016 року.

Судом не враховано, що всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, відповідачем не надано доказів про те, що він заперечує проти розміру заборгованості чи відмовився від спадщини, не отримував вимогу кредитора та кредитор пропустив 6-місячний строк предявлення такої вимоги.

Посилався на невідповідність оскаржуваного рішення ст. 129 Конституції України, вимогам ст. 213 ЦПК України та розясненням постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" щодо його законності та обґрунтованості.

З цих міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухваливши нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем як кредитором спадкодавця пропущено 6-місячний строк предявлення вимоги до спадкоємця від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини після смерті боржника.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Як встановлено судом, 22 листопада 2006 року між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" (після зміни найменування ПАТ КБ "Приватбанк") укладено кредитний договір, що складається з заяви-анкети та Умов і правил надання банківських послуг, відповідно до якого вона отримала кредит у розмірі 21 600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору (а.с. 22-22, зв.; 23-28, зв.).

12 вересня 2014 року ОСОБА_2 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть Ш-ГЮ № 161841 (а.с. 31).

З наданого банком розрахунку вбачається, що станом на день предявлення позову заборгованість за кредитним договором становила 17 875, 59 гривень (а.с. 4-21).

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є її чоловік ОСОБА_1, адже він постійно проживав разом із нею на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Норми ст. 1218 ЦК України передбачають, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Як зазначив суд, норми ст. 1282 ЦК України застосовуються у разі додержання кредитором вимог ст. 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право та не є строком позовної давності.

Дана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 8 квітня 2015 року в справі № 6-33цс15.

Згідно з абз. другим ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Між тим, під поняттям "вимоги" колегія суддів розуміє не лише предявлення кредитором позову до суду, але й надіслання ним новому боржнику спадкоємцю після смерті первісного боржника письмової вимоги в довільній формі, де було би вказано про необхідність сплатити заборгованість.

Судом обґрунтовано зясовано із вихідних даних письмової претензії кредитора (в порядку ст. 1281 ЦК України), яка адресована Здолбунівській районній державній нотаріальній конторі, що позивачу стало відомо про смерть спадкодавця не пізніше 23 січня 2016 року (а.с. 38-38, зв.). З листом-претензією же до спадкоємця кредитор звернувся 2 липня 2016 року, тобто у межах 6-місячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Таким чином кредитором додержано положення ст.ст. 1281, 1282 ЦК України, а тому цивільно-правова відповідальність відповідача перед банком є обґрунтованою.

За таких обставин хибним є висновок суду про те, що дана обставина позбавляє ПАТ КБ "Приватбанк" права вимоги до ОСОБА_1 як спадкоємця боржника і є підставою для залишення позову без задоволення.

Тому за таких обставин стягненню з ОСОБА_1 на користь банку підлягають 17 875, 59 гривень заборгованості за кредитним договором, з яких: 13 589, 96 гривень складають заборгованість за кредитом; 4 285, 63 гривні заборгованість за відсотками.

В силу правил ст. 88 ЦПК України понесені і документально підтверджені судові витрати слід стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "Приватбанк" (1 378 гривень судового збору за предявлення позову + 1 515, 80 гривень судового збору за подання апеляційної скарги = 2 893, 80 гривень).

Спонуканнями для задоволення апеляційної скарги відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права при вирішенні справи.

На підставі ст.ст. 1216, 1218, 1281, 1282 ЦК України, постанов Верховного Суду України від 8 квітня 2015 року в справі № 6-33цс15, керуючись ст.ст. 3, 303, 307, 309, 313-316, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" задовольнити.

Рішення Здолбунівського районного суду від 30 січня 2017 року скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" 17 875 (сімнадцять тисяч вісімсот сімдесят пять) гривень 59 копійок заборгованості за кредитним договором, з яких: 13 589 (тринадцять тисяч пятсот вісімдесят дев'ять) гривень 96 копійок складають заборгованість за кредитом; 4 285 (чотири тисячі двісті вісімдесят пять) гривень 63 копійки заборгованість за відсотками, а також 2 893 (дві тисячі вісімсот девяносто три) гривні 80 копійок судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: