Справа № 310/5855/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

13 жовтня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі: секретаря Бевз О.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя, в обґрунтування якого вказує на те, що 14.09.1996 року був зареєстрований шлюб з відповідачем ОСОБА_2 У період шлюбу, а саме 03.10.2003 року, на кошти подружжя ними була придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_1. Договір купівлі продажу квартири був оформлений на імя ОСОБА_2. Посилаючись на ст.ст. 16,17 ЗУ «Про власність», ст.ст. 22, 28 КпШС України, ст.ст. 69,70 ЦК України позивач просить визнати квартиру спільною сумісною власністю подружжя, поділити майно між нею та відповідачем, виділити їй 1/ 2 частину квартири, визнати за нею право власності на 1/ 2 частину квартири, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 підтримала, просить їх задовольнити. Суду додатково пояснила, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.04.2017 року, яке залишено без зміну ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06.09.2017 року, за ОСОБА_2 було визнано право власності на 1/ 2 частину спірної квартири, а в задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Відповідач проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що він вважає, прийняті раніше судові рішення стосовно визнання за ним права власності тільки на 1/ 2 частку спірної квартири незаконними і буде оскаржувати їх в касаційному порядку. Просить відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив таке.

14 вересня 1996 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про одруження ( а.с.11).

03 жовтня 2003 року подружжя придбало за спільні кошти квартиру АДРЕСА_2. Договір купівлі продажу квартири був оформлений на імя ОСОБА_2

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч. 1,2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.04.2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3В про поділ сумісного майна подружжя, визнання майна особистою власністю подружжя, яке залишено без зміну ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06.09.2017 року, позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково. За ОСОБА_2 було визнано право власності на 1/ 2 частину спірної квартири, в задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні положення закріплені в ст. 22 КпШС.

Так, статтею 22 КпШС, яка булла чинною на час набуття права власності на квартиру, визначалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Окрім того, згідно зі ст. 16 Закону України "Про власність", який був чинним на той час, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю позивача і відповідача.

За правилами ст.ст.70,71 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя і визнання за нею права власності на 1/ 2 частину квартири ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути компенсацію витрат на оплату судового збору в загальній сумі 1641,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 15, 60, 61, 208, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 61, 70, 71 СК України, ст.22 КпШС, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю ОСОБА_3 і ОСОБА_2.

Виділити ОСОБА_3 1/ 2 частину квартири АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/ 2 частину квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) понесені нею судові витрати у розмірі 1641,00 (одна тисяча шістсот сорок одна гривня).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_4