Справа № 570/646/17
Номер провадження 2/570/781/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

головуючого судді Гладишева Х.В.

з участю секретаря Кмін В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 11 вересня 2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 6782,96 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Невиконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором призвело до утворення заборгованості, яка станом на 09 лютого 2017 року склала 22 498,16 грн. та добровільно сплачена не була.

За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 6440,61 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 5144,90 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 7213,36 грн. та штрафу в розмірі 3699,29 грн.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з'явився, про день та час розгляду справи повідомленений вчасно та належним чином. До суду подано заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується розписками та поштовими повідомленнями про вручення судових повісток. Відповідач та його представник подали до суду заяви про слухання справи у їх відсутність.

Відповідач подав заперечення на позов та зазначає, що 11 вересня 2012 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до умов якої банк надає йому строковий кредит у розмірі 6782,96 грн. зі сплатою відсотків 1,5% в місяць строком на 24 місяця з 11.09.2012 р. по 30.09.2014 р. Відповідно до п.2.1. погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 339,42 грн. для погашення заборгованості по кредиту. Відповідач вказує, що має незадовільний стан здоровя, має III групу інвалідності, є інвалідом з дитинства, у звязку з цим він 2-3 рази на рік проходить стаціонарне лікування. Крім того, на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, в звязку з цими обставинами він не мав можливості здійснювати оплати по кредиту та єдиний платіж ним було здійснено 29.10.2012 року. Крім того, зазначає, що Банк жодним чином не звертався до нього з вимогою про погашення заборгованості та про її розмір, в звязку з чим, вважає, що банк умисно сприяв збільшенню даної заборгованості. Також зазначає, що до складу заборгованості, яку просить стягнути позивач в т.ч. входить 7213.36 грн. - заборгованість за пенею та комісією та 3699.29 грн. штраф, а за положеннями статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Щодо нарахувань комісій зазначає, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Верховний Суд України при розгляді справи № 6-1746цс16 від 16.11.2016 року в висловленій правовій позиції зазначив, що нараховування комісії за послуги, що супроводжують кредит є незаконним. Відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Також відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності.

Суд, розглянувши справу в межах заявленого позову на підставі представлених доказів, вивчивши матеріали справи, прийшов до таких висновків.

11 вересня 2012 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукта кредитних карт (далі - Генеральна угода). Відповідно до умов даної Генеральної угоди, вказана угода укладена з метою створення сприятливих умов для виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором від 26 вересня 2008 року, за яким станом на 11 вересня 2012 року заборгованість становила 7653,96 грн. Дата остаточного погашення заборгованості за кредитним договором від 26.09.2008 року - 09.10.2012 року, та з метою забезпечення виконання зобов'язань закредитним договором, ОСОБА_1 зобов'язаний в день підписання генеральної угоди мати залишок на рахунку в розмірі 871 грн.

Указана Генеральна угода складається з Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку.

При укладенні цього Кредитного договору сторони керувалися положенням ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Як передбачено ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов.

Підписуючи Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 11.09.2012 року (далі - кредитний договір), позичальник ОСОБА_1 погодився з тим, що даний договір вважається укладеним за умови його підписання обома сторонами.

Позичальник своїм підписом засвідчив факт та згоду з умовами цього договору, підтвердив свої права та обов'язки за цим договором і погодився з ними, а також підтвердив свою здатність виконувати умови даного договору.

Як передбачено ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Пунктом 2.1. Генеральної угоди визначено, що банк надає позичальнику терміновий кредит в розмірі 6782,96 грн на строк 24 місяці на період з 11 вересня 2012 року по 30 вересня 2014 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в розмірі 6782,96 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Оплата заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник сплачує банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 339,42 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов і правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30 вересня 2014 року.

Відповідно до п.п. 2.2. Генеральної угоди при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більше ніж на 31 день сторони домовилися, що строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32 дня порушення, вважається простроченою і позичальник сплачує банку штраф у розмірі 3699,29 грн.

З наданого суду позивачем розрахунку заборгованості за генеральною угодою вбачається, що відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, у результаті чого станом на 09 лютого 2017 року утворилась заборгованість. Даний розрахунок суд визнає обгрунтованим і таким, що відповідає умовам угоди. Разом з тим, у матеріалах справи наявна заява відповідача про застосування строків позовної давності.

Згідно із чч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. 19 квітня 2017 року відповідачем було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 259 ЦК України). Між сторонами не було укланено додаткової угоди, щодо продовження строків позовної давності. Тобто позовна давність застосувується відповідно до норм ЦК України.

Діючим цивільним законодавством передбачено два види позовної давності - загальну, яка встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України) та спеціальну, яка встановлюється в один рік та застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки, умовами договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13.

ПАТ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом 20 лютого 2017 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідно до п.2.1. Генеральної угоди сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 11 вересня 2012 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, яка складається з 6440,61 грн. заборгованості по кредиту за період погашення з 01 по 25 лютого 2014 року та 3471, 48 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом. Нараховані відсотки, за наявним у справі розрахунком, до 31 січня 2014 року стягненню не підлягають у звязку з пропуском позовної давності.

Аналізуючи доводи відповідача щодо застосування норми ч.2 ст.258 ЦК України при визначені спеціальної позовної давності суд виходить із такого.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст.610 ЦК України.

За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не обмежується.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин, включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону.

Отже, аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Таким чином, підлягає стягненню пеня в межах останніх 12 місяців перед зверненням позивача до суду, у зв'язку з чим з відповідача необхідно стягнути пеню в розмірі 3091,44 грн. за період з 20 лютого 2016 року, так як позивач звернувся до суду 20 лютого 2017 року, по 09 лютого 2017 року - день по який позивачем здійснений розрахунок заборгованості (12 місяців х 257,62 грн. = 3091, 44 грн.).

Що стосується стягнення штрафу то, пунктом 2.2. Генеральної угоди при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більше ніж на 31 день сторони домовилися, що строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32 дня порушення, вважається простроченою і позичальник сплачує банку штраф у розмірі 3699,29 грн.

Як встановлено останній платіж відповідачем було внесено 29 жовтня 2012 року та з'ясовано факт неповернення кредиту до цієї дати, внаслідок чого після збігу 31 дня банк отримав право на стягнення штрафу,однак з позовом про його стягнення звернувся 20 лютого 2017 року, таким чином позивач пропустив строк спеціальної позовної давності і у вимозя стягнення штрафу слід відмовити.

Крім того, як вбачається із кредитного договору стягнення штрафу та пені передбачені за порушення строків повернення платежів, а саме кредиту та процентів,тобто має місце подвійне нарахування неустойки (штрафу й пені) за один і той же період.

Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

За таких обставин, враховуючи встановлений факт неналежного виконання відповідачем свого грошового зобов'язання, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 923 грн. 20 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.10, 11, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії МЮ номер 321538, виданий Рівненським РВ УДМС України в Рівненській області 22 січня 2013, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (р/р 3111, , МФО № 305299 вул.Набережна Перемоги, буд. 50, м.Дніпро, 49049) заборгованість за кредитним договором від 11 вересня 2012 року в сумі 13003 грн. 53 коп., а саме:

- 6440 грн. 61 коп. - заборгованість за кредитом;

- 3471 грн. 48 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3091 грн. 44 коп. заборгованість за пенею та комісією.

Стягнути із ОСОБА_1 (14 червня 1986 р.н паспорт серії МЮ номер 321538, виданий Рівненським РВ УДМС України в Рівненській області 22 січня 2013 року, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (р/р 3111, , МФО № 305299 вул.Набережна Перемоги, буд. 50, м.Дніпро, 49049) судовий збір в розмірі 923 (девятсот двадцять три) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Гладишева Х.В.