Справа № 367/6446/16-ц Головуючий у І інстанції Карабаза Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/3794/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 10.10.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Білоконь О.В., Приходька К.П.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 листопада 2016 року у справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до ОСОБА_2, треті особи: Міністерство екології та природних ресурсів України, Національний природний парк «Голосіївський» про витребування земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а:

перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України із позовом посилаючись на те, що прокуратурою області під час виконання функцій, покладених законодавством на органи прокуратури, встановлені порушення вимог законодавства при відведенні Коцюбинською селищною радою Київської області земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Коцюбинської селищної ради від 25.12.2008 року № 2176/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Кооперативній, 45 в смт. Коцюбинське» ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га для вказаних цілей.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_3 видано державний акт серії ЯЖ № 922216 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:042:0045, площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.06.2009 року, вказану земельну ділянку придбав ОСОБА_4 та останньому видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 344220. Разом з цим 18.06.2009 року ОСОБА_4 відчужено спірну земельну ділянку шляхом укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки № 3097 з ОСОБА_5, про що на державному акті серії ЯЗ № 344220, виданому на ім'я ОСОБА_4 зроблено відмітку про перехід права власності до ОСОБА_5

Вартість земельної ділянки за вказаним договором купівлі-продажу становить 513675 грн. Рішенням Ірпінського суду Київської області від 08.10.13 р. залишеним в силі рішенням Апеляційного суд Київської області від 13.12.13 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.03.14 р., за позовом прокурора м. Ірпеня визнано недійсним вказане рішення Коцюбинської селищної ради, визнано недійсним державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 922216, виданий ОСОБА_3 та серії ЯЗ № 344220, виданий ОСОБА_4 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_5 та скасовано його державну реєстрацію.

Вищевказаним рішенням суду встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться поза межами смт.Коцюбинське, оскільки на момент прийняття рішення Коцюбинською селищною радою про надання у власність земельної ділянки першому власнику, межі смт. Коцюбинське у встановленому законом порядку не були визначені та не встановлені, а тому спірне рішення Коцюбинської селищної ради не відповідає вимогам законодавства. Суд у вказаній справі встановив факт відсутності на час прийняття селищною радою рішення про надання першому власнику земельної ділянки будь-якої містобудівної чи іншої, передбаченої законом документації, яка б встановлювала межі смт. Коцюбинське Київської області.

На підставі ст.ст.116, 122, ч.1 ст.155, п.12 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України дійшов обґрунтованого висновку про перевищення селищною радою повноважень щодо розпорядження землями, які знаходяться за межами населеного пункту, та недійсність такого рішення селищної ради.

Таким чином, для даної справи є преюдиціальним той факт, що приймаючи рішення про передачу земельної ділянки першому набувачу у власність, Коцюбинська селищна рада перевищила свої повноваження та розпорядилась землею, яка не знаходилась у віданні цього органу місцевого самоврядування тобто, першому власнику земельна ділянка передана у власність неуповноваженим органом.

Посилався, що Указом Президента України від 01 травня 2014 року розширено територію Національного природного парку «Голосіївський» на 6462,62 га. Згідно пояснювальної записки та проектних матеріалів до Указу Президента розширення зазначеного парку відбулось за рахунок лісових земель КП «Святошинське лісопаркове господарство», в тому числі його кварталів 100, 101, 110, 111, 113, 116, 117 Київського лісництва та кварталів 18, 26, 27, 51 Святошинського лісництва. В той же час за інформацією управління Держземагентства у м. Ірпені Київської області щодо нанесення на картографічні матеріали Національного природного парку «Голосіївський» земельних ділянок, виділених Коцюбинською селищною радою, та акту перевірки Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 15 червня 2016 року спірна земельна ділянка відноситься до 27 кварталу і розташована на землях природно-заповідного фонду, а саме Національного природного парку «Голосіївський».

Крім того, згідно інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого обєднання «Укрдержліспроект» спірна земельна ділянка виділена із земель лісогосподарського призначення, які перебували у користуванні КП «Святошинське лісопаркове господарство», що стверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування і з користування не вилучалась та не змінювалося її цільове призначення.

Отже, спірна земельна ділянка відноситься до лісових земель державної форми власності і розташована на території обєкту природно-заповідного фонду, розпорядником її є КМ України. Вважає, що поскільки спірна земельна ділянка вибула із власності держави поза її волею, то існують правові підстави для її витребування із незаконного володіння ОСОБА_5 на підставі ст.388 ЦК України. У звязку із наведеним, просив витребувати з незаконного володіння ОСОБА_5 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку розміром 0,15 га з кадастровим номером :01:042:0045 вартістю 513675 грн.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 29 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор просить у звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 25.12.2008 року № 2176/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Кооперативній, 45 в смт. Коцюбинське» ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га для вказаних цілей.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_3 видано державний акт серії ЯЖ № 922216 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:042:0045, площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.06.2009 року вказану земельну ділянку придбав ОСОБА_4 та йому було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 344220.

18.06.2009 року ОСОБА_4 було відчужено спірну земельну ділянку шляхом укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки № 3097 з ОСОБА_5, про що на державному акті серії ЯЗ № 344220, виданому на ім'я ОСОБА_4 зроблено відмітку про перехід права власності до ОСОБА_5 Вартість земельної ділянки за вказаним договором купівлі-продажу становить 513675 грн.

Рішенням Ірпінського суду Київської області від 08.10.13 р. залишеним в силі рішенням Апеляційного суд Київської області від 13.12.13 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.03.14 р., за позовом прокурора м. Ірпеня визнано недійсним вказане рішення Коцюбинської селищної ради, визнано недійсним державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 922216, виданий ОСОБА_3 та серії ЯЗ № 344220, виданий ОСОБА_4 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_5 та скасовано його державну реєстрацію.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що прокурором не надано доказів незаконного вибуття спірної земельної ділянки із володіння держави в особі саме Кабінету Міністрів України.

При цьому суд виходив із відсутності доказів того, що спірна земельна ділянка у 2008 році обліковувалася як землі лісогосподарського чи природоохоронного призначення, і що станом на 2008 рік розпорядником спірної ділянки була держава в особі КМ України, та відсутності доказів розташування ділянки на території природого парку в даний час.

Також, відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду доказів того, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:042:0045 незаконно вибула із володіння держави в особі саме Кабінету Міністрів України.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками, оскільки суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.212-214 ЦПК України в достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню до них.

Відмовляючи у позові з огляду на відсутність доказів незаконного вибуття спірної земельної ділянки із володіння держави, суд не дав належної оцінки рішенню Ірпінського міського суду Київської області від 08.10.13 р. залишеним в силі рішенням Апеляційного суд Київської області від 13.12.13 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.03.14 р., за позовом прокурора м. Ірпіня, яким визнано недійсним вказане рішення Коцюбинської селищної ради, визнано недійсним державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 922216, виданий ОСОБА_3 та серії ЯЗ № 344220, виданий ОСОБА_4 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_5 та скасовано його державну реєстрацію.

Вказаним судовим рішенням встановлено факт перевищення селищною радою повноважень щодо розпорядження землями, які знаходяться за межами населеного пункту, та порушення прав держави, які підлягають до захисту, поскільки відповідно до п.12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Отже, встановлене рішенням суду незаконне виділення ОСОБА_3 спірної земельної ділянки за межами селища, у свою чергу свідчить про її незаконне вибуття із володіння держави. Наведених обставин суд не врахував.

Також, посилаючись на недоведеність тих обставин, що розпорядником спірної ділянки станом на 2008 рік був КМ України і як наслідок відсутність підстав для витребування ділянки на користь держави в особі саме КМ України, суд залишив поза увагою підстави позову прокурора, який в тому числі зазначав, що в даний час спірна земельна ділянка розташована на землях природно-заповідного фонду, а саме Національного природного парку «Голосіївський», територія якого була розширена на 6462,62 га відповідно до Указу Президента України від 01 травня 2014 року.

На підтвердження таких доводів прокурор надав суду Схему розширення Національного природного парку «Голосіївський», виготовлену Управлінням Держгеокадастру у м.Ірпені Київської облаті та у встановленому порядку погоджену із Державним агенством земельних ресурсів України, Київською міськдержадміністрацією, Київською облдержадміністрацією, Комунальним підприємством «Святошинське лісопаркове господарство, Київським комунальним обєднанням зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд», Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київради (а.с. 23), картосхему виготовлену Управлінням Держгеокадастру у м.Ірпені Київської облаті із зазначенням місцезнаходження спірної ділянки (а.с.24), а також акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства державної інспекції сільського господарства у Київській області № 80/180 від 15 червня 2016 року (а.с.18-19).

Згідно наведених документів, спірна ділянка з кадастровим номером :01:042:0045 розташована на землях Національного природного парку «Голосіївський» (111 квартал).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» до природно-заповідного фонду України належать природні території та об'єкти, в тому числі національні природні парки.

Згідно ч.1 ст.4 вказаного Закону землі та інші природні ресурси, надані національним природним паркам, є власністю Українського народу.

Згідно ч.4 ст.7 вказаного Закону межі територій та об'єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об'єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до п.«а» ст.13 ЗК України до повноважень КМ України в галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно п.«г» ч.4 ст.84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать землі під обєктами природно-заповідного фонду.

Отже, поскільки спірна ділянка згідно Схеми розширення Національного природного парку «Голосіївський» і картосхеми розташована на землях природно-заповідного фонду, які відносяться до земель державної власності, то розпорядником її є КМ України, який згідно ст.ст.13, 149 ЗК України наділений повноваженнями щодо розпорядженнями такою ділянкою, що залишилося поза увагою суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.81, ст.131 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки в тому числі на підставі придбання за договорами купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Згідно ст.126 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

За змістом вказаних норм правовою підставою набуття громадянином права власності на земельну ділянку є укладення ним цивільно-правової угоди, а державний акт, що видається на підставі такої угоди, лише посвідчує право особи на земельну ділянку.

Аналіз змісту ст.388 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений даною нормою спосіб захисту прав у вигляді витребування майна, придбаного за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, застосовується у випадку відсутності між сторонами договірних відносин і не потребує визнання недійсним як цивільно-правової угоди, так і виданого на підставі цієї угоди державного акту.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.п.21,22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, повязані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) предявлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У звязку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Такі ж роз'ясненя викладені у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України при розгляді 7 листопада 2012 року справи № 6-107цс12 від, предметом якої був спір про визнання договору недійсним за позовом особи, яка не є стороною цього договору. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив висновок, відповідно до якого у разі, якщо позивач, не будучи стороною оспорюваного ним договору, домагається відновлення свого права на річ, яка була предметом цього договору, то виходячи з правової природи спірних правовідносин між сторонами існують речово-правові відносини, і належним способом захисту в такому разі є один із способів, передбачених главою 29 ЦК України, а саме - віндикація (ст.ст. 387, 388 ЦК України), якщо річ перебуває у володінні відповідача.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що для витребування спірної земельної ділянки у відповідача ОСОБА_5 необхідно надати докази того, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:042:0045 незаконно вибула із володіння держави в особі саме Кабінету Міністрів України , є хибними.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не грунтується на матеріалах справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється у передбачений законом спосіб.

Згідно ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває прав власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : 1) було загублене власником, або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Добросовісність набуття майна в розумінні статті 388 ЦК України полягає в тому, що майно набувається не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати.

Відповідно до ч.5 ст.12 ЦК України якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлене законом.

Отже відповідно до ч.5 ст.12 ЦК України добросовісність набувача презюмується.

З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2009 року вказану земельну ділянку придбав ОСОБА_4 та йому було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 344220.

18.06.2009 року ОСОБА_4 було відчужено спірну земельну ділянку шляхом укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки № 3097 з ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування будинку, що розташована по вул. по вул. Кооперативній, 45 в смт. Коцюбинське Київської області з кадастровим номером :01:042:0045.

Колегія суддів вважає, що покупець ОСОБА_5 є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, придбаної за відплатним договором, поскільки доказів зворотнього прокурором у справі не надано.

Також, судом встановлено, що продавець ділянки ОСОБА_4 не мав права відчужувати спірну земельну ділянку, поскільки набув на неї права власності всупереч закону і правова підстава набуття права власності рішення Коцюбинської селищної ради про передачу ділянки у власність і державний акт визнані за рішенням суду недійсними з огляду на порушення прав держави.

Крім того, встановлено, що спірна земельна ділянка розташована на землях, які віднесені до земель природно-заповідного фонду, а саме - Національного природного парку «Голосіївський» і згідно ч.4 ст.84 ЗК України належать до земель державної власності, а Кабінет Міністрів України є її розпорядником в силу вимог ст.ст.13,149 ЗК України.

За таких обставин наявні передбачені ст.388 ЦК України підстави для витребування ділянки з володіння відповідача на користь держави в особі КМ України, бо ділянка відчужена особою, яка не мала на це права і поза волею власника держави.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області задовольнити.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 листопада 2016 скасувати та ухвалити нове.

Позов Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до ОСОБА_2, треті особи: Міністерство екології та природних ресурсів України, Національний природний парк «Голосіївський» про витребування земельної ділянки задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку площею 0, 15 га з кадастровим номером :01:042:0045, вартістю 513675 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді