Провадження №22-ц/784/1216/17
Справа номер 489/52/17
Провадження номер 22-ц/784/1216/14 Головуючий суду першої інстанції - Губницький Д.Г.
Категорія 43 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Тищенком Л.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_6 -

ОСОБА_5

на рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 12 квітня 2017 року, ухвалене за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про вселення,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року ОСОБА_3 пред'явив зазначений позов, який обґрунтував наступним.

З 09 вересня 2015 року йому на праві приватної власності належить ? частина квартири АДРЕСА_1.

Іншого житла він не має.

Вільно користуватися своєю часткою квартири він немає змоги, тому що відповідач чинить йому перешкоди у цьому. Вона не надає йому ключі від квартири та здає її у найм незнайомим особам.

Посилаючись на порушення з боку ОСОБА_6 його прав співвласника квартири, позивач просив вселити його у спірну квартиру.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

ОСОБА_6 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи співвласником спірної квартири, має право на користування своєю часткою. Оскільки відповідач чинить йому перешкоди у цьому, то він має бути вселений до приміщення у примусовому порядку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що на підставі договору дарування від 9 вересня 2015 року ОСОБА_3 належить на праві власності ? частина квартири АДРЕСА_1 (а.с.4-6).

Відповідачу належить ? частки квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.10.2015 р.

Зазначена квартира є двокімнатною, загальною площею 44,5 кв.м, житловою площею 26,6 кв.м.

Відповідач заперечує проти проживання позивача в квартирі, оскільки він не є її родичем. Крім того, квартира є двокімнатною і це буде порушувати її права на ? частки квартири.

Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За загальними положеннями про право власності (статті 317-319 ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Непорушність права власності передбачає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні інакше ніж у випадках і в порядку, встановлених законом (статті 321 ЦК України).

Відповідно до статей 358, 361 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою і кожний співвласник самостійно розпоряджається своєю часткою у праві спільної часткової власності.

За статтею 383 ЦК України права власника (співвласника) житлового приміщення передбачають, насамперед, право на використання помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Право на захист права власності за статтею 391 ЦК України надає право власнику, в тому числі і співвласнику, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_3

Його висновок відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_5 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: