Справа № 758/5822/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С.,

присяжних - Кравітз О.С., Марченко О.В.

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

прокурора - Павліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні місті Києві заяву Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_3, визнаного у судовому порядку недієздатним, заінтересована особа - ОСОБА_4, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Представник Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» звернувся до суду з заявою про госпіталізацію у примусовому порядку відносно ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, якого згідно рапорту ІПП роти № 2 бат. № 3 УПП в м. Києві лейтенанта поліції Місюна М.В. в супроводі опікуна 25.04.2017 року о 19 год. 30 хв. було госпіталізовано до відділення № 23 Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ», доставленого швидкою психіатричною бригадою, у зв'язку з погіршенням психічного стану: неадекватністю поведінки, агресивною поведінкою до матері, вираженою тривогою, ажитацією, порушенням сну, відмовою від їжі в результаті чого представляє небезпеку для себе та оточуючих, потреби лікування лише в умовах стаціонару.

Посилається на те, що згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.07.2009 року ОСОБА_3, визнаний недієздатним та йому призначено опікуна ОСОБА_4

Зазначає, що відповідно до ст.13 Закону України « Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра.

Мотивує вимоги тим, що при госпіталізації опікун ОСОБА_4 надала згоду на госпіталізацію ОСОБА_3.

Однак згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Також згідно зазначеного рішення Конституційним судом України рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідність до цього рішення.

Крім того відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Зазначає, що ОСОБА_3 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, виражений апатико -дисоціативний тип дефекту. Галюцинаторно - параноїдний синдром.

У зв'язку з вищевикладеними обставинами та враховуючи загострення психічного захворювання та стану ОСОБА_3, оскільки останній потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару звертаються з вказаною заявою до суду.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, обґрунтувавши необхідність госпіталізації та проведення лікування відносно ОСОБА_3, просив суд задовольнити заяву, оскільки його виписка може являти собою небезпеку для хворого та оточуючих людей, та в зв'язку з наявністю галюцинаторно - параноїдної симптоматики, в результаті чого він поводив себе неадекватно - не спав, був тривожним, ажитованим, відчував в середині голови « сторонні думки» (псевдогалюцинації), які « впливали « на його поведінку, конфлікт з матір'ю, оскільки не випускав її з квартири, проявами агресії до неї, нездатності критично оцінювати свої дії та свою поведінку, переоцінювання власних можливостей, неможливості самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, некритичності свого стану, погодженням на лікування.

Заінт.особа - ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги підтримує, просить суд застосувати лікування, оскільки стан сина сильно загострився, він вчиняє неадекватні дії, прояви конфліктності, не спить, висловлює маячні ідеї, конфліктує з нею, відмовляється вживати їжу, не випускав її з квартири більше тижня, вважає, що його госпіталізація є необхідною на даний час з метою покращення його стану і лікування стаціонарно доцільне, син не може самостійно оцінювати свої вчинки та дії, він намагається вчинити неадекватні дії, у зв'язку з погіршенням його стану здоров'я і тому необхідно надання синові допомоги в умовах саме стаціонару.

Вислухавши пояснення учасників процесу, висновок прокурора, який вважає за доцільне застосування госпіталізації та проведення лікування відносно ОСОБА_3, дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 Закону України « Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра

Відповідно до статті 14 Закону України « Про психіатричну допомогу « - Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно висновку лікарів - психіатрів від 26.04.2017 року ОСОБА_3 - страждає психічним захворюванням, багаторазово лікувався з приводу загострення галюцинаторно - параноїчної симптоматики, з часом захворювання набуло безперервного перебігу, сформувався виражений змішаний дефект. Інвалід 2 групи довічно, ремісії медикаментозні, короткі, нестійкі. Вдома став себе неадекватно вести, був агресивним, не реагував на зауваження, відмовляється від їжі, б'є матір, …агресивний, злобний, на місці не утримується. Галюцинує, напружений, тривожний, до чогось прислуховується, з затримкою реагує на звернену до нього мову, емоційний фон нестабільний, мислення паралогічне, розірване. Критика до свого стану відсутня. Потребує госпіталізації до психіатричного закладу у психіатричний стаціонар, в зв'язку з загостренням психічного захворювання та стану хворого, за своїм психічним станом виявляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих.

З наданого суду рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.07.2009 року, вбачається, що ОСОБА_3. визнаний недієздатним та йому призначено опікуна ОСОБА_4( а.с.4).

З наданих суду матеріалів вбачається, що опікуном ОСОБА_4 дано згоду на госпіталізацію ОСОБА_3, який доставлений за рапортом працівника поліції та в її, опікуна супроводі до лікувального закладу та його погодженням на лікування в стаціонарних умовах з метою покращення його стану.

Встановлено, що в зв'язку з наявністю у хворого тяжкого психічного розладу та наявності елементів галюцинаторної симптоматики та елементів соціальної та власної небезпечності, неадекватністю поведінки, проявами агресивної поведінки до матері, ажитацією, порушенням сну, наявності реальних намірів вчинення дій, які становлять безпосередньо небезпеку для нього, відсутністю критики до свого стану, потреби стаціонарного лікування, може бути небезпечним для себе самого та оточуючих у випадку його виписки, суд вважає необхідним задовольнити вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 280-282 ЦПК України, ст.ст. 13, 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Дати згоду на госпіталізацію до Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко
Народні засідателіО.С. Кравітз О.В. Марченко