Справа № 367/5169/17
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Саранюк Л.П.,

при секретарі Кузнецовій К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області при судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, зміну черговості одержання права на спадкування, усунення від права на спадкування, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, поділ спадкового майна,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4.

Внаслідок його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1

Вказаний будинок належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 13 лютого 1973 року, виданого на підставі рішення виконкому Гостомельської селищної ради 13 лютого 1973 року.

Заповіту ОСОБА_4 не залишив.

Відповідно до правил ст. 529 ЦК України в ред. 1963 року спадкоємцями за законом першої черги були: ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які прийняли спадщину відповідно до правил ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року шляхом подачі до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини.

Відповідно до правил ст. 553 ЦК України в ред. 1963 року ОСОБА_3 відмовився від спадщини на користь своєї матері ОСОБА_5.

Жоден із спадкоємців не одержав в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтв про право на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6.

Внаслідок його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на 2/9 частини житлового будинку АДРЕСА_1

Заповіту ОСОБА_6 не залишив.

Відповідно до правил ст. 529 ЦК України в ред. 1963 року спадкоємцями за законом першої черги були: ОСОБА_5, ОСОБА_2, які прийняли спадщину відповідно до правил ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року шляхом подачі до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини.

Жоден із спадкоємців не одержав в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтв про право на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5.

Внаслідок її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на 4/9 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та на земельну ділянку АДРЕСА_2

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли наступні особи:

- син ОСОБА_3 відповідно до правил ст. 1269 ЦК України шляхом подачі до Ірпінської міської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини;

- онук ОСОБА_2 відповідно до правил ст. ст. 1266, 1269 ЦК України шляхом подачі до Ірпінської міської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини;

- рідна сестра, позивач у справі ОСОБА_1, відповідно до правил ч. 3 ст. 1268, 1262 ІДК України.

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Ірпінської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри.

Проте отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті сестри ОСОБА_1 не змогла, оскільки як з'ясувалося, вона є спадкоємцем другої черги і право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, вона може одержати лише в судовому порядку.

ОСОБА_1, постійно проживала разом із спадкодавцем (рідною сестрою) ОСОБА_5 з 2003 року.

ОСОБА_5 не могла жити сама після трагічної загибелі сина ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2; хворіла та потребувала стороннього догляду та допомоги.

Весь цей час ОСОБА_1 доглядала за сестрою, купувала дорогі ліки, надавала всіляку допомогу своїй сестрі, яка була в безпорадному стані.

ОСОБА_3 (син сестри) (далі - Відповідач) з 2011 року постійно проживав в м. Викса Ніжегородської області Російської Федерації.

Відповідач умисно ухилявся від надання матері будь-якої допомоги, хоча мав можливість її надання; йому достовірно було відомо про те, що після загибелі сина ОСОБА_6 мати перебувала в безпорадному стані і потребувала підтримки та допомоги саме від свого сина.

У зв'язку з вищевикладеним просили суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на час відкриття спадщини, з 2003 року до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Усунути від права на спадкування за законом відповідача ОСОБА_3 та надати ОСОБА_1, спадкоємцю другої черги за законом, можливість одержати право на спадкування разом із спадкоємцем за правом представлення ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на 4/18 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_2

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на 4/18 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_2

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 право власності на 2/9 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

В порядку поділу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати за ОСОБА_1, право власності на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

В порядку поділу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку АДРЕСА_2

В судове засідання позивачі не з'явивлись, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити.

В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься телефонограма від ОСОБА_3 за змістом якої позов визнав, справу просив розглядати без його участі.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1

Внаслідок його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1

Вказаний будинок належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 13 лютого 1973 року, виданого на підставі рішення виконкому Гостомельської селищної ради 13 лютого 1973 року, що підтверджується вищевказаним свідоцтвом.

Заповіту ОСОБА_4 не залишив. Дані обставини підтверджуються спадковою справою № 96 за 1998 рік до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

Відповідно до правил ст. 529 ЦК України в ред. 1963 року спадкоємцями за законом першої черги були: ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які прийняли спадщину відповідно до правил ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року шляхом подачі до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини.

Відповідно до правил ст. 553 ЦК України в ред. 1963 року ОСОБА_3 відмовився від спадщини на користь своєї матері ОСОБА_5.

Жоден із спадкоємців не одержав в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтв про право на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2.

Внаслідок його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на 2/9 частини житлового будинку АДРЕСА_1

Заповіту ОСОБА_6 не залишив. Дані обставини підтверджуються спадковою справою № 64/2003 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6.

Відповідно до правил ст. 529 ЦК України в ред. 1963 року спадкоємцями за законом першої черги були: ОСОБА_5, ОСОБА_2, які прийняли спадщину відповідно до правил ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року шляхом подачі до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини.

Жоден із спадкоємців не одержав в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтв про право на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3.

Внаслідок її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на 4/9 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та на земельну ділянку АДРЕСА_2 ОСОБА_5 володіла земельною ділянкою АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого Реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції Київської області. Дані обставини підтверджуються спадковою справою № 249/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли наступні особи:

- син ОСОБА_3 відповідно до правил ст. 1269 ЦК України шляхом подачі до Ірпінської міської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини;

- онук ОСОБА_2 відповідно до правил ст. ст. 1266, 1269 ЦК України шляхом подачі до Ірпінської міської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини;

- рідна сестра, позивач у справі ОСОБА_1, відповідно до правил ч. 3 ст. 1268, 1262 ІДК України.

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Ірпінської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри.

Проте Листом Ірпінської міської державної нотаріальної контори № 807/02-14 від 03.07.2017 у отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри ОСОБА_1 їй було відмовлено, оскільки вона є спадкоємцем другої черги і право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, вона може одержати лише в судовому порядку.

ОСОБА_1, постійно проживала разом із спадкодавцем (рідною сестрою) ОСОБА_5 з 2003 року.

ОСОБА_5 не могла жити сама після трагічної загибелі сина ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2; хворіла та потребувала стороннього догляду та допомоги.

Весь цей час ОСОБА_1 доглядала за сестрою, купувала дорогі ліки, надавала всіляку допомогу своїй сестрі, яка була в безпорадному стані.

У відповідності до Акту депутата Гостомельської селищної ради від 30.06.2017 встановлено, що ОСОБА_1, 1959 р.н. з 2005 року і по серпень 2014 року проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_3 (син сестри) (далі - Відповідач) з 2011 року постійно проживав в м. Викса Ніжегородської області Російської Федерації.

Відповідач умисно ухилявся від надання матері будь-якої допомоги, хоча мав можливість її надання; йому достовірно було відомо про те, що після загибелі сина ОСОБА_6 мати перебувала в безпорадному стані і потребувала підтримки та допомоги саме від свого сина.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 315 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на час відкриття спадщини, з 2003 року до ІНФОРМАЦІЯ_3, суд задовольняє дану позовну вимогу.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК ( 435-15 ).

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1259 ЦК України, черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно ст. 1261 ЦК України передбачено, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З огляду на позицію, висвітлену у п. 5.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

За змістом абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням доказів, які містяться матеріалах справи та визнання відповідачем позову, суд задовольняє вимогу позивачів про усунунення від права на спадкування за законом відповідача ОСОБА_3 та надання ОСОБА_1, спадкоємцю другої черги за законом, можливості одержати право на спадкування разом із спадкоємцем за правом представлення ОСОБА_2.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно ст. 16 Цивільного кодексу України засобом захисту свого права є визнання права.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи із вище викладеного, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачів про визнання права власності знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому.

Положеннями статей 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (частина друга статті 1278 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна в межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення.

З врахуванням вищевикладеного, суд задовольняє вимогу позивачів про поділ спадкового майна в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, ст. ст. 1220, 1221, 1258, 1259, 1261, 1264, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст.15, 16, 392, 1216, 1223, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 4,12,81,263-268 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на час відкриття спадщини, з 2003 року до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Усунути від права на спадкування за законом відповідача ОСОБА_3 та надати ОСОБА_1, спадкоємцю другої черги за законом, можливість одержати право на спадкування разом із спадкоємцем за правом представлення ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на 4/18 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_2

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на 4/18 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_2

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 право власності на 2/9 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

В порядку поділу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати за ОСОБА_1, право власності на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

В порядку поділу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку АДРЕСА_2

Копію рішення направити сторонам для відому.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі в 30-денний строк з моменту виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л. П. Саранюк