Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2017 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

при секретарі Гоменюк Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

Свої вимоги до суду позивач мотивувала тим, що від спільного проживання з відповідачем в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні. На даний час вони з відповідачем разом не проживають, i останній відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання дітей. А тому, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його доходів на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду i до досягнення дітьми повноліття.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач по справі ОСОБА_2 позов визнав частково, просив суд стягувати 1/3 частку зі всіх видів його доходів аліментів на утримання дітей.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований i його слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідач є батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтв про їх народження.

Згідно довідки Гулівської сільської ради № 141 від 02.03.2017 року, неповнолітні діти перебувають на утриманні матері.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання неповнолітніх дітей.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Відповідно до постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів "вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення."

Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує, що відповідач офіційно не працює, діти проживаючи разом з матір'ю, знаходяться на її повному утриманні, що потребує певних коштів.

Тому, суд зважаючи на розмір заявлених вимог, взаємний обов'язок батьків по утриманню дітей, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає можливим встановити аліменти в розмірі про який клопоче відповідач.

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже розмір стягуваних аліментів необхідно визначити в частці від заробітку ( доходу) відповідача.

Відповідно до ст.. 191 СК України , аліменти на дитину присуджуються рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10, 60, 212, 213 ЦПК України та ст. ст. 180, 182, 183 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця селище Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, жителя с. Коричинці Деражнянського району Хмельницької області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки с. Гулі Барського району Вінницької області, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16.03.2017 року i до їх повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення, а неприсутніми особами в той же строк з дня отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги в Апеляційний суд Вінницької області через Барський районний суд Вінницької області.

Суддя: