Номер справи 623/2177/17
Номер провадження 2/623/1143/2017
РІШЕННЯ

іменем України

03 жовтня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді: Одарюка М.П.

при секретарі: Костенко В.В.

за участю судового розпорядника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, зацікавлена особа Лівобережний відділ державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна, -

В с т а н о в и в:

В вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, зацікавлена особа Лівобережний відділ державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що рішенням Шахтарського міського суду Донецької області від 14.10.1998 року з неї на користь ОСОБА_3 було стягнуто борг в сумі 5400,00 грн. За постановою відділу ДВС Шахтарського міського управління юстиції від 25.07.2002 року на все майно, яке належить, позивачці на праві власності, накладено арешт. Оскільки рішення Шахтарського міського суду Донецької області від 14.10.1998 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 5400,00 грн. вона виконала в повному обсязі, просить суд скасувати арешт майна накладений постановою ДВС Шахтарського міського управління юстиції від 25.07.2002 року.

Відповідач, ОСОБА_3 та зацікавлена особа Лівобержний відділ державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заперечень проти позову суду не надсилали.

Судовим розглядом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності, ОСОБА_2, накладено арешт згідно постанови б/н, від 25.07.2002 року Шахтарського ВДВС Донецької області ( а.с.6).

Із копії листа № 14.1-59/7983 від 29.08.2017 року Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вбачається, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження ( далі АСВП) станом на 29.08.2017 на виконанні Шахтарського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 5400,0 грн відсутні ( а.с.8).

Відповідно до ст. 50 Закону України Про виконавче провадження (у редакції, і діючій на час виникнення спірних правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат,і пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 57 Закону України Про виконавче провадження (у редакції, діючій на час виникнення спірних правовідносин), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Як передбачено ч. 5 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження в редакції,; чинній на теперішній час, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно ч. 2 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 27.08.1976 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» , із змінами від 25.05.1998, роз'яснено, що при розгляді позовів про виключення майна з опису суди зобов'язані всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, додержуючись при цьому неухильно як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і правил про належність і допустимість доказів.

А у п.4 вказаної постанови визначено, що за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян та організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» 2 червня 2016 року № 1404-VIII) .

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У кожній справі, в якій ідеться про порушення права власності, Європейський суд з прав людини перевіряє дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та збереженням фундаментальних прав особи. Насамперед, спираючись на те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Лонрот проти Швеції»).

Для оцінки поведінки держави в контексті дотримання вимог ст.1 Першого протоколу Суд має зробити повне дослідження різних інтересів у справі, беручи до уваги, що мета конвенції полягає в захисті прав, які є «очевидними та вагомими». Серед іншого, встановлюється наявність спірної ситуації. При цьому, коли питання суспільної користі дійсно виникає у справі, ЄСПЛ вимагає від державних органів влади «реагувати належним чином, правильно та з великою відповідальністю» (рішення ЄСПЛ у справах «Василеску проти Румунії» та «Бейлер проти Іспанії»).

З листа Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь вбачається, що матеріали виконавчого провадження, які знаходяться на тимчасово окупованій території Донецької області, куди входить і місто Шахтарськ, передані не були.

Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З наданих документів вбачається що борг ОСОБА_2 майже погашено, відсутні відомості про погашення залишку боргу в розмірі 1550,00 грн.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на відсутніть відкритих виконавчих проваджень, невелику суму заборгованості та неспівмірність накладення арешту на житлову нерухомість боржника, об`єктивні підстави вважати, що боржник залишився у стані правової невизначеності, оскільки відділ державної виконавчої служби на даний час не функціонує та виконавчі провадження не передані на територію України, де функціонують українські органи виконавчої служби, і це призводить до неможливості надати достовірну інформацію про підстави завершення чи повернення виконавчого документа стягувачу, та те, що незняття арешту позбавить права позивача на мирне та законне володіння своїм нерухомим майном, то суд приходить до висновку, що з огляду на приници Європейського суду з прав людини, норми чинного законодавства позовна заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 10, 11, 209, 214-215, 218 ЦПК України, ст.40 Закону № 1404-VІІІ суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Зняти арешт, накладений на підставі постанови б/н від 25.07.2002 року Шахтарського відділу державної виконавчої служби Донецької області на все приналежне на праві приватної власності нерухоме майно ОСОБА_2 (реєстраційний номер обтяження 2294810).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М. П. Одарюк