АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6060/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцина В.Б.

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря : Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 12 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», Восьма Харківська державна нотаріальна контора про визнання єдиним спадкоємцем та визнання права власності на спадкове майно,

встановила:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій після уточнень остаточно просив визнати його єдиним спадкоємцем за законом на все майно його померлого батька ОСОБА_5, в тому числі на банківський вклад, що знаходиться в ПАТ «Платинум Банк» та визнати за позивачем право власності на спадкове майно - банківський вклад відповідно до договору №00369959 в ПАТ «Платинум Банк», відділення № 7 м. Харкова.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що він є єдиним спдкоємцем за законом після смерті свого батька, ОСОБА_5, оскільки він прийняв після нього спадщину внаслідок проживання разом з спадкодавцем на день його смерті, даних про інших спадкоємців, передбачених законом, в спадковій справі відсутні. На сьогоднішній день позивач не може вступити у спадок, оскільки його рідна дочка від першого шлюбу - відповідач ОСОБА_4, звернулася до нотаріуса із заявою про визнання права власності на банківський вклад на суму 10000 грн., який знаходиться в ПAТ «Платинум Банк», оскільки відповідачка вважає, що даний вклад належить їй на підставі заповідального розпорядження в укладеному спадкодавцем з банком договорі № 00369959 від 30.06.2015 р. Позивач заперечив проти того, що зазначена у вищевказаному договорі умова стосовно вкладу не є заповідальним розпорядженням в силу її підробки та невідповідності закону, тому цей вклад належить позивачу в порядку спадкування за законом.

Позивач вважає, що він є єдиним спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори позивач не подавав, тому вважається таким, що прийняв спадщину.

Для оформлення свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори, але нотаріус відмовив в оформленні спадщини через наявність заяви відповідача про прийняття за заповідальним розпорядженням спадщини у вигляді банківського вкладу, тому позивач звернувся за захистом прав до суду.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник позов не визнали, вважали позовні вимоги необґрунтованими, в задоволенні позову просили відмовити, оскільки відповідачка є спадкоємцем на банківський вклад за заповідальним розпорядженням.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 12 вересня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. При цьому посилався на те, що рішення незаконне, необгрунтоване, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначив, що судом не прийняті до уваги норми ч.1 ст. 1261 ЦК України, не вірно встановлено, що в поданих ним заяв до Восьмої державної нотаріальної контори він заперечував проти прийняття спадщини ОСОБА_4, так як вона не проживала на дату смерті з дідом. Суддя дослідив тільки ті обставини, що були на користь відповідачу.

Посилається на те, що судом не надано оцінку твердженням, викладеним у відповіді на заяву від 23.08.2017 року Восьмої державної нотаріальної контори, згідно до матеріалів спадкової справи він є єдиним спадкоємцем на все майно за законом як син померлого відповідно до ст.1261 ЦК України. Вказав, що під час розгляду справи неодноразово заявляв клопотання про призначення посмертної судово-почеркознавчої експертизи, по якому не було прийнято рішення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявились у судове засідання, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 30 червня 2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_5 укладено Договір № 00369959 про розміщення вкладу «Гарантоване зростання», згідно якого Банк прийняв від вкладника ОСОБА_5 на вкладний рахунок №0802 грошову суму у розмірі 10000 грн.

В п.5.1. вищезазначеного Договору ОСОБА_5 зроблено розпорядження, що у випадку його смерті він заповідає вклад, а також права і обовязки по цьому Договору ОСОБА_4, паспорт серія МН №890909, виданий МВМ Київського РВ ГУМВС України в Харківській області 19 березня 2007 р., що проживає ІНФОРМАЦІЯ_1. Реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1 (а.с.12).

11 вересня 2015 року ОСОБА_5 помер, внаслідок цього відкрилался спадщина.

26 вересня 2015 року відповідач ОСОБА_4 подала до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті її дідуся ОСОБА_5.

08.10.2015 р. листом №20-03-17/509-БТ ПАТ «Платинум Банк» повідомив Восьму Харківську державну нотаріальну контору про те, що на імя ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, відкриті наступні рахунки: вкладний (депозитний) рахунок №802, залишок на якому станом на 08.10.2015 р. становить 10000 грн. Оплата відсотків на суму вкладу продовжує здійснюватися щомісяця шляхом зарахування коштів на поточний рахунок №0801. Заповідальне розпорядження на випадок смерті у вищевказаного громадянина є складовою частиною до даного депозитного договору та складене 30.06.2015 року на імя ОСОБА_4 НОМЕР_2, виданий МВМ Київського РВ ГУМВС України в Харківській області 19 березня 2007 р., що проживає ІНФОРМАЦІЯ_3. РНОКПП НОМЕР_1 (а.с.188 обр).

Тому районний суд обгрунтовано дійшов висновку про наявність заповідального розпорядження вкладом за Договором №00369959 про розміщення вкладу «Гарантоване зростання», на вкладному рахунку №0802 у розмірі 10000 грн., складене 30.06.2015 р., яким у випадку смерті ОСОБА_5, він заповідає вклад відповідачу ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Той факт, що згідно до наданої позивачем копії повідомлення державного нотаріуса Восьмої харківської державної нотаріальної контори від 01.09.2017 року у Фонді гарантування вкладів фізичних осіб, який займається ліквідацією ПАТ "Платинум Банк" від 22.05.2017р., відсутні відомості про те, що ОСОБА_5 не залишив жодних заповідальних розпоряджень, наявність вказаного заповідального розпорядження у договорі не спростовує, оскільки цей лист Фонд не обгрунтований посиланням на передбачені у ст.ст. 57-59 ЦПК України належні і допустимі докази, і тому підлягає відхиленню

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позиаач не поставив питання про недійсність заповідального розпорядження і не спростував його наявність. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки в матеріалах справи такі докази дійсно відсутні, всупереч положень ст. 60 ЦПК України не було надано таких доказів і при апеляційному розгляді справи, і при цьому апеляційний суд не встановив перешкод для позивача звернутися до суду з завою про призначення судової експертизи для з'ясування підробки підпису спадкодавця під договором, у тому числі під час апеляційного перегляду справи.

Частиною першою статті 1228 ЦК України встановлено, що вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі).

Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним, що передбачено ч.2 ст.1228 ЦК України.

Уклавши 30.06.2015 р. з ПАТ «Платинум Банк» Договір №00369959 про розміщення вкладу «Гарантоване зростання», згідно якого Банк прийняв від вкладника на вкладний рахунок №0802 грошову суму у розмірі 10000 грн., вкладник ОСОБА_5 розпорядився правом на вклад у банку, вказавши в п.5.1. вищезазначеного Договору, що у випадку його смерті він заповідає вклад, а також права і обовязки по цьому Договору ОСОБА_4.

При цьому суд першої інстанції правильно відхилив доводи позивача про те, що заповідальне розпорядження повинно бути оформлене окремим документом, з посиланням на п.10.15 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою № 492 від 12.11.2003 року правління Національного Банку України, в якому зазначено, що фізична особа може зробити відповідне розпорядження банку щодо коштів, що їй належать, на випадок своєї смерті (розпорядження). Якщо розпорядження клієнта складається у формі окремого документа, то на ньому має бути зазначена дата його складання. Цей документ засвідчується підписом уповноваженого працівника банку і зберігається в справі з юридичного оформлення рахунку.

Дія розпорядження може бути повністю або частково скасована заповітом, складеним після того, як було зроблене розпорядження банку, якщо в заповіті змінено особу, до якої має перейти право на кошти фізичної особи - власника рахунку, або якщо заповіт стосується всього майна спадкодавця.

Незалежно від того, чи здійснюється успадкування вкладу згідно із законом, заповітом або розпорядженням, банк здійснює виплату вкладу (частини вкладу) спадкоємцю власника рахунку на підставі документів, визначених законодавством України.

Тому виходячи з пункту вищевказаної Інструкції заповідальне розпорядження щодо коштів, дійсно може бути оформлене як у договорі так і окремим документом.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком районного суду про недоведеність позову позивачем, цей висновок позивач при розгляді справи в апеляційному суді не спростував.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, то відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, ст. ст. 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 12 вересня 2017 року - залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії