Справа № 495/109/17
№ провадження 2/495/257/2017
Ухвала

іменем україни

28 вересня 2017 року м.Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово - судді Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі - Завацькій І.В.,

за участю:

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні уточнену позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на непрацездатну матір, стягнення аліментів за минулий час та стягнення заборгованості за утримання спільного майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з уточненим позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на своє утримання у розмірі 1633 грн. на місяць; стягнення аліментів за минулий час, а саме за останні три роки у розмірі 1633 за кожен місяць в сумі 58788 грн.; стягнення платних послуг з цілодобового піклування за 2016 рік у розмірі 72000 грн.; на необхідні медичні препарати та медичні послуги за період з 2014 року і на момент подання цього позову у розмірі 20656 грн.; грошові кошти у розмірі 12000 грн. в якості заборгованості за утримання спільного майна та стягнення грошових коштів у розмірі 12750 грн. за надання в оренду спільного майна.

З метою забезпечення виконання рішення суду представник позивачки просила накласти арешт на все рухоме і не рухоме майно та готівкові те безготівкові грошові кошти на рахунках у банківських установах, якщо такі існують відповідачки по справі ОСОБА_1.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 та її представник за дорученням ОСОБА_4 не з'явились, але до суду надали заяву про розгляд цивільної справи у їх відсутність, оскільки за сімейними обставинами не можуть бути присутніми, позивачка ОСОБА_2 самостійно не пересувається, хворіє. Позовні вимоги викладені в уточненій позовній заяві підтримують в повному обсязі та просили по справі прийняти рішення згідно закону України.

Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимоги щодо накладення арешту.

Вивчивши уточнену позовну заяву, докази, вислухавши відповідачку, суд встановив.

18 січня 2017 року представник позивачки звернулась до суду з заявою про забезпечення позову та просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 січня 2017 року заява про забезпечення позову - задоволена частково та накладений арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. В іншій частині заяви - відмовлено.

07 квітня 2017 року до суду від представника позивачки надійшло клопотання про внесення уточнень до заяви забезпечення позову.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 квітня 2017 року в задоволенні клопотання про внесення уточнень до заяви забезпечення позову та накладенні арешту на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності відмовлено.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення цивільної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до положень ст.151 ЦПК України, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини, а саме: якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову може застосовуватись лише з вказаних підстав, ці підстави є оцінними. Необгрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших ніж, ті, яким вдалось би запобігти.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

У відповідності до ст.152 ч.3 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Оскільки, представником позивачки в порушення вимог ст.60 ЦПК України, будь-яких належних доказів, які б підтвердили обставини, що невжиття заходів про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на все рухоме і не рухоме майно та готівкові те безготівкові грошові кошти на рахунках у банківських установах, якщо такі існують відповідачки по справі ОСОБА_1 призведе до невиконання рішення суду не надано, це дає суду підстави у відмові в задоволенні вимоги про забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Проаналізувавши зміст уточнених позовних вимог, розглянувши вимогу про забезпечення позову, виходячи із пов'язаності заходів забезпечення позову з предметом спору, співмірності таких заходів заявленим уточненим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що види забезпечення позову, які просить застосувати представник позивачки не відповідають співмірності заявленим уточненим позовним вимогам, оскільки на думку суду сума позову вочевидь є меншою ніж вся сукупність зазначено майна на яке просили накласти арешт.

Керуючись ст.ст.10, 60, 151-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про накладення арешту на на все рухоме і не рухоме майно та готівкові те безготівкові грошові кошти на рахунках у банківських установах, якщо такі існують відповідачки по справі ОСОБА_1 по цивільній справі за уточненим позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на непрацездатну матір, стягнення аліментів за минулий час та стягнення заборгованості за утримання спільного майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя