Номер провадження: 22-ц/785/3747/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31.05.2017 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2, перевіривши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2015 року про відкриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2015 року провадження по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди було відкрито та справа призначена до розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою судді про відкриття провадження в частині недотримання правил підсудності, 01 березня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою (а.с. 124-125).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4, 02.10.2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди (а.с. 2-4).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2015 року провадження по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди було відкрито, також справа була призначена до розгляду на 10 листопада 2015 року (а.с. 32).

30.10.2015 року копія ухвали про відкриття провадження по справі отримана ОСОБА_3 (а.с. 47).

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був присутній в судовому засіданні, яке було призначене на 10.11.2015 року, також під час судового засідання ОСОБА_3 подав до суду заперечення на позовну заяву ОСОБА_4 (а.с. 49-51, 52).

Також з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи триває з 2015 року по 2017 рік, у розгляді якої неодноразово приймав участь ОСОБА_3, а також під час розгляду справи від ОСОБА_3 до суду надходили заяви, письмові пояснення, клопотання про витребування доказів (а.с. 86, 96, 97-99, 100-101, 108, 115, 120), тобто ОСОБА_3 був неодноразово повідомлений про те, що розглядається справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Однак, тільки 01 березня 2017 року, через 1 рік та 4 місяця, після відкриття провадження, тобто після спливу строку на апеляційне оскарження ухвали суду, передбаченого ч. 2 ст. 294 ЦПК України, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу судді про відкриття провадження, не надавши заяву про поновлення строку та не вказавши поважні та обґрунтовані причини його пропуску.

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2017 року апеляційна скарга була залишена без руху з наданням ОСОБА_3 строку для усунення недоліків по апеляційній скарзі, у відповідності до ч. 3 ст. 297 ЦПК України, який не може перевищувати тридцяти днів з дня отримання копії ухвали, оскільки апелянтом не була надана заява про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали судді, та запропоновано ОСОБА_3 звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строку з зазначенням поважних підстав для його поновлення, а також сплатити судовий збір в розмірі 320 грн.

21 квітня 2017 року ОСОБА_3 отримав копію ухвали судді від 20 березня 2017 року, про що свідчить розписка про отримання копії ухвали (а.с. 132).

23 травня 2017 року ОСОБА_3 на виконання ухвали судді від 20 березня 2017 року звернувся до суду з заявою про усунення недоліків по апеляційній скарзі, до якої було надано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали судді, а також оригінал квитанції про сплату судового збору.

Однак, посилання в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали судді неможливо вважати поважними причинами пропуску строку та належним усуненням недоліків по апеляційній скарзі, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2015 року провадження по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди було відкрито, також справа була призначена до розгляду на 10 листопада 2015 року (а.с. 32).

30.10.2015 року копія ухвали про відкриття провадження по справі отримана ОСОБА_3 (а.с. 47).

Також з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи триває з 2015 року, у розгляді якої неодноразово приймав участь ОСОБА_3

Однак, тільки 01 березня 2017 року, ОСОБА_3, згідно національному законодавству - частині четвертій статті 231 ЦПК України, оскаржив зазначену ухвалу про відкриття провадження в апеляційному порядку (а.с. 124-125), тобто через 1 рік 4 місяця, після відкриття провадження по справі, передбаченого ч. 2 ст. 294 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст.8,9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст.129-1 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується принципом верховенством права.

Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

У даній справі, ухвала про відкриття провадження постановлена 05 жовтня 2015 року, ОСОБА_3 же звернувся до апеляційного суду 01 березня 2017 року, після 1 року 4 місяців.

Зазначивши, що вирішення питання щодо строків на оскарження перебуває у межах дискреційних повноважень національних судів, Європейський Суд з прав людини постійно нагадує, що такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, рішення у справі «ОСОБА_6 проти України» від 26 квітня 2007 року, п.27, «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року, п.41 справи «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують втручання у принцип res judicata підстави для поновлення строків для оскарження, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В даному випадку провадження по справі, яке оскаржує ОСОБА_3 відкрито ще 05 жовтня 2015 року, справа була призначена до розгляду на 10.11.2015 року, ухвалу про відкриття провадження він отримав 30.10.2015 року, та був присутній в судовому засіданні 10.11.2017 року, що підтверджується матеріалами справи.

На підставі вищевикладеного, відсутні підстави для поновлення ОСОБА_3 строку на ухвалу судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2015 року про відкриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, а тому, ОСОБА_3 слід відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі.

Керуючись ст. 297 ЦПК України,

ухвалила:

Відмовити ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня проголошення.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2