Справа № 196/204/17
№ провадження 2/196/175/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Зубій А.В.

при секретарі Дорошенко В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, в якому просить: 1.Усунути перешкоди у користуванні майном шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №7 по вул. Історична в с. Бабайківка Царичанського району Дніпропетровської області; 2. Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з належного на праві власності ОСОБА_1 житлового будинку, який знаходиться по вулиці Історична, 7 в с. Бабайківка Царичанського району Дніпропетровської області без надання іншого житлового приміщення; 3. Стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.

Як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ст.ст.316, 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 3, 15, 88, 114, 118 ЦПК України.

На обґрунтування своїх вимог у позовній заяві ОСОБА_1 вказав, що є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №7 по вул. Історична в с. Бабайківка Царичанського району Дніпропетровської області відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 50231151 від 18.12.2015 року, виданого Царичанським районним управлінням юстиції Дніпропетровської області, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 56.

23.07.2005 року донька позивача зареєструвала шлюб з відповідачем, після чого відповідач проживав без реєстрації у належному позивачеві будинку, як чоловік доньки.

03.10.2011 року рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Проте, після розірвання шлюбу відповідач продовжує проживати у будинку позивача, вже не будучи членом сім'ї. Відповідно до довідки виконавчого комітету Царичанської селищної ради від 01.03.2017 року №184 за вказаною адресою крім позивача, відповідача, третьої особи та дружини позивача також мешкають малолітня донька відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. та старша донька позивача ОСОБА_5, яка є інвалідом дитинства.

Вказує, що відповідач систематично порушує правила співжиття, що виражається у вчиненні фізичного та психологічного насильства в сім'ї, а саме, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння відповідач застосовує погрози, образи в присутності малолітньої дитини, робить неможливим для неї та інших членів сім'ї проживання з ним в одному будинку, суперечить їхнім інтересам. Внаслідок таких дій відповідача вони всі постійно перебувають в стані психологічної напруги, страху, тривоги. Відповідач ніде не працює, живе за рахунок родини позивача. Перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння постійно втручається у роботу газової системи, що може призвести до аварійних наслідків. Проживання разом з ним в одному будинку стало зовсім нестерпним.

З приводу побиття родина позивача неодноразово зверталася до правоохоронних органів. Останній факт побиття зафіксований висновком спеціаліста з питань судово-медичної експертизи №192 від 05.09.2016 року. Діагноз спеціаліста щодо ОСОБА_3 - забій носа, виявлені тілесні ушкодження і синці обличчя, синці правого плеча і плечового суглоба, лівої гомілки і лівого стегна.

Відповідач зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем проживання його матері, але фактично мешкає у будинку позивача. На неодноразові пропозиції залишити житловий будинок позивач чув у відповідь лише погрози. Малолітня дитина та позивач з дружиною, які є людьми похилого віку постійно стають свідками агресивної поведінки відповідача, сварок та бійок. Добровільно покинути місце проживання відповідач відмовляється.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Суду вказав, що дійсно відповідач зловживає алкогольними напоями, через що в його родині постійно відбуваються сварки в присутності малолітньої дитини. Добровільно відповідач ОСОБА_2 не хоче залишити його будинок та на теперішній час постійно в ньому мешкає.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, однак відмовився надати суду будь-які докази чи пояснення з приводу обґрунтування своєї позиції.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги просила задовольнити.

Суд, вислухавши учасників судового провадження та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 7 по вул. Історична в с. Бабайківка Царичанського району Дніпропетровської області, що підтверджується правовстановлюючим документом на будинок (а.с. 6).

В даному будинку крім позивача, його дружини, доньок та онуки, проживає також, але не зареєстрований відповідач в даній справі - ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Царичанської селищної ради №184 від 01.03.2017 року (а.с.9).

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2011 року шлюб між відповідачем та третьою особою в справі розірвано. Відповідач систематично порушує правила співжиття, зловживає спиртними напоями та постійно вчиняє сварки, в результаті чого вся сім'я знаходиться в постійному страху та тривозі. Самостійно виселитись з житлового будинку позивача, відповідач відмовляється.

Між позивачем та відповідачем не укладалися жодні цивільно-правові угоди про користування житловим приміщенням, витрати на утримання будинку відповідач не несе, не являється членом сім'ї власника будинку.

Відповідно до ст. 383 ч.1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, власником будинку (позивачем) обґрунтовано заявлено вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням у вказаному житловому будинку, а тому позовні вимоги в цій частині заявлених позовних вимог підлягають задоволенню.

Стаття 9 Житлового кодексу передбачає, що житлові права громадян охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом (ч. 1 ст.109 ЖК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Житлового кодексу якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно висновку спеціаліста з питань судово-медичної експертизи №192 від 05.09.2016 року на підставі заяви потерпілої ОСОБА_3 щодо побиття її колишнім чоловіком ОСОБА_2, тобто відповідачем в даній справі, вбачається, що у потерпілої ОСОБА_3 (третьої особи в справі) виявлені тілесні ушкодження у вигляді забиття носа і синця обличчя, синців правого плеча і плечового суглоба, лівої гомілки і лівого стегна (а.с. 8).

За викладених обставин та на підставі наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку, що в частині виселення ОСОБА_2 з належного позивачеві житлового будинку, також слід задовольнити заявлені позовні вимоги.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем в розмірі сплаченого судового збору, повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 116 Житлового кодексу України, ст. ст. 88, 208, 209, 212-215, 218, 292, 294ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, яка втратила право користування житловим приміщенням в житловому будинку, який знаходиться по вулиці Історична, 7 в с. Бабайківка Царичанського району Дніпропетровської області.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з належного на праві власності ОСОБА_1 житлового будинку, який знаходиться по вулиці Історична, 7 в с. Бабайківка Царичанського району Дніпропетровської області, без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (нкпп-) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (нкпп-) 640,00 грн. на відшкодування понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В. ЗУБІЙ