АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/1745/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22-ц/774/408/К/17 Квятковський Я.А.
Категорія - 33 ( I ) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участі секретаря: Гладиш К.І.,

за участі: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3;

представника Державної казначейської служби України - Тимченко Валентини Іванівни,

представника прокуратури Дніпропетровської області - прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 - Іванченко Павла Павловича,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Державної казначейської служби України /далі Казначейство/ про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу дізнання та досудового слідства, в розмірі 1 500 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що було порушено кримінальну справу по факту того, що 25.05.2003 року виявлено труп знайомої позивачки, ОСОБА_8, з якою вони на передодні прогулювалися, та виявлено крадіжку речей. Через 2 дні працівники Тернівського РВ затримали і помістили у камеру для тимчасового затриманих осіб, в якій вона пробула три тижні. На протязі двох тижнів вона піддавалася катуванню працівниками карного розшуку, які вимагали від неї взяти на себе провину за вбивство та крадіжку особистого майна ОСОБА_8. За 13 років позивачка тричі була засуджена, і тричі вироки були скасовані, останній раз 03.08.2013 року апеляційний суд скасував вирок відносно позивачки за ч.3 ст.185, ч.3 ст. 357 КК України та справу повернув на досудове розслідування. Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.04.2005 року позивачка була звільнена із СІЗО. В кінці 2015 року позивачка звернулась до прокуратури, де їй була надіслана відповідь, що у кримінальному провадженні №0000019, відносно позивачки запобіжний захід не обирався та триває слідство.

Внаслідок незаконних слідчих дій, та оперативно розшукових заходів позивачу заподіяна моральна шкода, підстави для стягнення якої, на думку позивача, передбачені в ст.ст.1, 2, 17 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» /далі Закон/ який передбачає відшкодування громадянинові моральної шкоди внаслідок інших процесуальних дій при розслідування кримінальної справи, що обмежують права громадян, та незаконного проведення оперативно-розшукових заходів. Право на відшкодування шкоди, завданої оперативно-розшуковими заходами виникає за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було прийнято рішення про порушення за результатами цих заходів кримінальної справи, або таке рішення було скасовано.

Таким чином позивач обґрунтовує стягнення моральної шкоди, яка полягає в незаконному затриманні та перебуванні у СІЗО, оскільки протягом цих років з неї зробили убивцю, що порушило її нормальні життєві зв'язки, відносини з оточуючими, та вимагало додаткових зусиль для організації свого звичного життя.

Із урахуванням наведеного позивач просила стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на її користь 1 500 000 грн. моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства і прокуратури.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2016 року, в якому виправлено описку ухвалою суду від 21 грудня 2016 року, позивачу відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невірне тлумачення судом першої інстанції терміну «реабілітація».

Зауважує на тому, що обвинувачення відносно неї за ст. 115 КК України, було закрито прокурором Тернівського району м. Кривого Рогу саме з реабілітуючих підстав.

Крім того, після направлення 03.08.2015 року кримінальної справи на додаткове розслідування, її жодного разу не викликали на допит, в матеріалах справи немає жодної згадки про неї, що означає, що вона до цієї справи не має жодного відношення, тому за попередні дії органів досудового слідства і прокуратури має отримати моральне відшкодування.

Також зазначає, що після проведення оперативно-розшукових заходів пройшло більш ніж 6 місяців, однак жодних наслідків для неї це не мало, що також є підставою для задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.05.2003 року ОСОБА_2 була затримана за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та 13.06.2003 року їй було обрано запобіжний захід - тримання під вартою, який було змінено 04.04.2006 року на підписку про невиїзд.

06.08.2003 старшим слідчим прокуратури Тернівського району м.Кривого Рогу притягнуто ОСОБА_2 в якості обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України.

Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.03.2011 р. ОСОБА_2 визнано винною та засуджено за ч.1 ст.115, ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.05.2011 року вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.03.2011 року відносно ОСОБА_2 скасовано та повернуто справу на досудове розслідування прокурору.

19.11.2012 року кримінальна справа щодо ОСОБА_2 з обвинувальним висновком за ч.1 ст.115, ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України повторно направлено до суду для розгляду.

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 08.04.2015 кримінальну справу в частині обвинувачення ОСОБА_2 за ст.115 КК України направлено на додаткове досудове розслідування прокурору.

Ухвалою апеляційного суду Дніпроперовської області від 16.07.2015 скасовано вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 08.04.2015 р. відносно ОСОБА_2 за ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України та повернуто справу на досудове розслідування прокурору.

У подальшому відомості про дану кримінальну справу внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, с.185, ч.3 ст.357 КК України, та від 11.08.2015 - за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 с.115 КК України. Постановою прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 від 26.03.2016 матеріали даних кримінальних проваджень об'єднано в одне провадження та присвоєно номер №0000021. Під час досудового розслідування останнього відносно ОСОБА_2 підозра не складалась, та запобіжний захід не обирався, на даний час досудове розслідування кримінального провадження не завершено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що повної реабілітації позивача на теперешній час не відбулося, тому відсутні підстави, які б давали позивачу право на відшкодування шкоди, передбаченої ст. 1176 ЦК України, тобто шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» зазначено, що громадянинові відшкодовуються заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій.

Відповідно до п. 8 Порядку про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", згідно з частиною 1 ст.4 Закону розмір сум, які передбачені п.1 ст.3 Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Згідно зі ст.1 ч.1 п.1, 3, ст.2 ч.1 п.2, ч.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», ст.1176 ЦК України - підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом крім виправдувального вироку суду, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Таким чином, право на відшкодування шкоди у громадянина, який був незаконно засуджений судом, виникає лише у випадку його повної реабілітації.

На думку колегії суддів суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсудність підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки відсутні підстави, які надають позивачу право на відшкодування шкоди, передбаченої ст. 1176 ЦК України, тобто шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом невірно витлумачено термін «реабілітація» колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки в даному випадку судом першої інстанції вірно встановлено, що повної реабілітації позивача не відбулось, як то наявність виправдувального вироку суду, закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що обвинувачення відносно неї в частині 115 КК України, було закрито прокурором Тернівського району м. Кривого Рогу саме з реабілітуючих підстав не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки відомості про кримінальну справу відносно ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, с.185, ч.3 ст.357 КК України, та від 11.08.2015 - за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 с.115 КК України. Постановою прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 від 26.03.2016 матеріали даних кримінальних проваджень об'єднано в одне провадження та присвоєно номер №0000021, на даний час досудове розслідування кримінального провадження не завершено, що позбавляє на теперішній час ОСОБА_2 право на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що після направлення 03.08.2015 року кримінальної справи на додаткове розслідування, її жодного разу не викликали на допит, в матеріалах справи немає жодної згадки про неї, що означає, що вона до цієї справи не має жодного відношення, тому за попередні дії органів досудового слідства і прокуратури має отримати моральне відшкодування також не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача, оскільки на даний момент розслідування кримінального провадження №0000021 стосовно позивача не завершено, відсутня постанова про закриття кримінального провадження, тощо.

Вище наведеним спростовуються й доводи апеляційної скарги про те, що після проведення оперативно-розшукових заходів пройшло більш ніж 6 місяців, однак жодних наслідків для неї це не мало, що також є підставою для задоволення позовних вимог. Крім того слід зазначити, що матеріали даної цивільної справи не містять належних та допустимих доказів того, що органами досудового слідства у кримінальному провадженні №0000021 не проводиться жодних дій.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: