У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 24 травня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Мазур Л.М., Писаної Т.О., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб, за касаційними скаргами Ісопеску Крістіни Іванівни, яка діє від імені Державної казначейської служби України, Салагора М.М., який діє від імені Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України, на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 25 грудня 2015 року і касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 25 грудня 2015 року, в с т а н о в и л а: У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 22 жовтня 2012 року він придбав у фірми «Тоні 2004-ООД» у м. Харманлі (Болгарія) автобус марки «Neoplan № НОМЕР_1», 1994 року випуску. Факт купівлі та переміщення ним вказаного автобуса до України підтверджено виготовленою та затвердженою митними органами Болгарії та Румунії експортною декларацією для проїзду через країни Євросоюзу. 24 жовтня 2012 року внаслідок неправомірних дій інспектора Чернівецької митниці у пункті пропуску «Порубне» Чернівецької митниці йому заборонено провести митне оформлення транспортного засобу за наданими документами та вилучено його без будь-яких пояснень, а на водія ОСОБА_9, який здійснював перевезення автобуса, складено протокол про порушення митних правил. Постановою апеляційного суду Чернівецької області від 22 березня 2013 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України (далі - МК України) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу та конфіскації автобуса марки «Neoplan № НОМЕР_1». Постановою Вищого адміністративного суду України від 22 січня 2014 року дії посадової особи Чернівецької митниці ОСОБА_10 щодо неприйняття до митного оформлення наданих документів визнано протиправними та зобов'язано Чернівецьку митницю вирішити питання щодо подальшого митного оформлення належного йому автобуса марки «Neoplan № НОМЕР_1» відповідно до наданих документів, а саме: контракту № 935 та дозволу на тимчасове переміщення автобуса. На його заяву до Чернівецької митниці про добровільне виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 22 січня 2014 року митниця листом від 31 березня 2014 року № 24-70-11-07/012507 повідомила про неможливість оформлення автобуса через передачу його до Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції (далі - Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ) для подальшої реалізації. Посилаючись на те, що внаслідок неправомірних дій посадових осіб Чернівецької митниці його незаконно позбавлено права власності на придбаний автобус марки «Neoplan № НОМЕР_1», просив суд стягнути з Державного бюджету України на його користь збитки у розмірі 285 403 гривні 84 копійки та на відшкодування моральної шкоди - 10 000 гривень. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_6 з Державного бюджету України 285 879 грн на відшкодування матеріальної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 20 серпня 2015 року зазначене рішення районного суду скасовано й в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року рішення апеляційного суду скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 25 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 125 696 грн шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. У касаційній скарзі Ісопеску К.І., яка діє від імені Державної казначейської служби України, Салагор М.М., який діє від імені Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України, просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок протиправних дій посадової особи Чернівецької митниці позивач позбавлений права власності на транспортний засіб, вартість якого відповідно до висновку експерта від 26 листопада 2012 року № 1519 складає 11 784 євро (285 879 гривень 84 копійки), які стягнув з Державного бюджету України на користь позивача. Вирішуючи спір в частині вимог про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту моральних страждань, приниження людської гідності, а тому дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині. Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з висновком про доведеність заподіяння позивачу шкоди неправомірними діями посадової особи Чернівецької митниці та, врахувавши реальну вартість втраченого майна з урахуванням курсу євро, встановленого Національним банком України на час розгляду справи, дійшов висновку про стягнення за рахунок Державного бюджету України на користь позивача на відшкодування майнової шкоди шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України - 125 696 гривень. Проте з таким висновком апеляційного суду в повній мірі погодитись не можна. Право фізичних та юридичних осіб на відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення їхніх прав, свобод та законних інтересів, має конституційно-правову природу і передбачено в ст. ст. 56, 62, 152 Конституції України. Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 1174 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що 22 жовтня 2012 року позивач придбав у фірми «Тоні2004-ООД» в м. Харманлі автобус марки «Neoplan № НОМЕР_1», 1994 року випуску. 23 жовтня 2012 року вказаний автобус під керуванням водія ОСОБА_9 в'їхав на територію п/п «Порубне» Чернівецької митниці для проходження митного контролю, після чого стосовно водія складено протокол про порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України. Постановою апеляційного суду Чернівецької області від 22 березня 2013 року ОСОБА_9 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу з конфіскацією транспортного засобу, як безпосереднього предмета порушення митних правил, у дохід держави. Відповідно до накладної від 22 квітня 2013 року № 620 та акта опису та арешту майна від 23 квітня 2013 року конфіскований транспортний засіб Чернівецькою обласною митницею передано Першотравневому ВДВС Чернівецького МУЮ для його подальшої реалізації. На виконання постанови апеляційного суду Чернівецької області від 22 березня 2013 року автобус «Neoplan № НОМЕР_1», 1994 року випуску, реалізовано Першотравневим ВДВС Чернівецького МУЮ та отримані від реалізації кошти у розмірі 126 000 гривень 27 червня 2013 року зараховано до Державного бюджету України. Постановою Вищого адміністративного суду України від 22 січня 2014 року дії посадової особи Чернівецької митниці ОСОБА_11 щодо неприйняття до митного оформлення наданих документів визнано протиправними та зобов'язано Чернівецьку митницю Міністерства доходів і зборів вирішити питання щодо подальшого митного оформлення належного йому автобуса марки «Neoplan № НОМЕР_1» відповідно до наданих документів, а саме: контракту № 935 та дозволу на тимчасове переміщення автобуса. Вказана постанова не була виконана у зв'язку із реалізацією спірного транспортного засобу. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Згідно зі ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах. Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Частиною 2 ст. 30 МК України передбачено, що шкода, заподіяна особам, їх майну неправомірними діями митних органів або їх посадових осіб чи інших працівників при виконанні ними своїх службових (трудових) обовязків відшкодовується цими органами у порядку, визначеному законом. Вказане відшкодування здійснюється державою за рахунок коштів державного бюджету в межах бюджетних призначень за рішенням суду, що не перевищує суми реальних збитків, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку (ст. ст. 23,48 Бюджетного кодексу України). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Врахувавши, що постановою Вищого адміністративного суду України від 22 січня 2014 року дії посадової особи Чернівецької митниці щодо неприйняття до митного оформлення спірного транспортного засобу згідно з наданими документами визнано протиправними, апеляційний суд дійшов правильного висновку про доведеність заподіяння позивачу майнової шкоди у вигляді реальної вартості втраченого майна, яка визначена з урахуванням курсу євро, встановленого Національним банком України на час розгляду справи, та стягнута з Державного бюджету України на користь позивача шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. Разом з тим за змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення моральної шкоди, апеляційний суд в порушення ст. 303 ЦПК України не навів мотивів, за яких він погодився з висновком про відмову у задоволенні позову в цій частині. Крім того, апеляційному суду слід з'ясувати чи є обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили,підставою для відшкодування моральної шкоди. За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню в частині вимог про відшкодування моральної шкоди з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційні скарги Ісопеску Крістіни Іванівни, яка діє від імені Державної казначейської служби України, Салагора М.М., який діє від імені Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України, та ОСОБА_6 задовольнити частково. Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 25 грудня 2015 року в частині вимог про відшкодування моральної шкоди скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення апеляційного суду Чернівецької області від 25 грудня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Л.М. Мазур Т.О. Писана В.І. Мартинюк