Справа № 645/2226/17
Провадження № 6/645/66/17
УХ В А Л А

Іменем України

24 травня 2017 р. Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Іващенко С.О.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Заступника начальника Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в:

Заступник начальника Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним поданням та просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1), зареєстрованого за адресою: м.Харків, Салтівське шос.АДРЕСА_1, для подальшого направлення до органів паспортного контролю та Адміністрації Державної прикордонної служби.

В обґрунтування вказаного подання зазначає, що на примусовому виконанні у Фрунзенського ВДВС ХМУЮ Харківської області перебуває зведене виконавче провадження №53518077 по примусовому виконанню виконавчих листів №1-кп/645/638/15 виданого Московським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 30 000,00 грн., та наказу №922/1296/16виданого Господарським судом Харківської області про стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_5 32 000,00 грн. основного боргу, інфляційного збільшення в сумі 1314,72 грн., 3% річних в сумі 629,33 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1378,00 грн., відповідно до яких державним виконавцем 10.03.2016 року та 05.07.2016 року винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень. Боржником рішення суду не виконується, сума боргу до цього часу не сплачена. Приймаючи до уваги, що на даний час боржник має непогашену заборгованість, а також те, що він має можливість в будь який момент виїхати за межі України, що може ускладнити чи зробити неможливим прийняття та виконання рішення суду, державний виконавець просив задовольнити подання. На теперішній час борг боржником не сплачено.

В судове засідання державний виконавець не зявилася, в поданні просила розглядати справу за її відсутності. Неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду подання.

Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали, додані до подання, приходить до наступного.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

За змістом п.18 ч.3 ст.11 вказаного Закону, державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; неявка за викликом державного виконавця; не повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб тощо.

Вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано статтею 377-1 ЦПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції зведене виконавче провадження №53518077 по примусовому виконанню виконавчих листів №1-кп/645/638/15 виданого Московським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 30 000,00 грн. по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчинені злочину за ч.1 ст.286 КК України, та наказу №922/1296/16виданого Господарським судом Харківської області про стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_5 32 000,00 грн. основного боргу, інфляційного збільшення в сумі 1314,72 грн., 3% річних в сумі 629,33 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1378,00 грн

Державним виконавцем від 03.12.2015 року та 05.07.2016 року винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень.

Стаття 31 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі -документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого Провадження, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В матеріалах справи міститься копія поштового конверту із зворотнім повідомленням, яке повернулося з відміткою "Повернення" , окрім того в матеріалах справи міститься копія списку №41 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, та копія чеку від 17.03.2017 року про сплату за поштовий переказ, тобто державним виконавцем були дотримані вищевказані вимоги ст. 31 Закону України «Про в виконавче провадження» про надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, тому необхідно вважати, що боржник у даному випадку був повідомлений про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до узагальнення Верховного Суду України судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Тобто, під поняттям ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, розуміються будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Враховуючи той факт, що виконавчий лист №1-кп/643/638/15 від 01.09.2015 року видано за результатами розгляду кримінальної справи за звинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочину передбаченому ч.1 ст.286 КК України, то посилатися на той факт що боржнику не відомо про вказане рішення не можливо.

З аналізу приписів ч. 2 ст. 10 ЦПК України у системному зв'язку з п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України вбачається, що на державного виконавця покладено обов'язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на останнього за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

В матеріалах справи міститься копія довідки Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України, з якої вбачається, що боржник ОСОБА_3 неодноразово перетинає державний кордон України.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим із метою всебічного і повного з'ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Невиконання зобов'язання може бути зумовлено об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

В матеріалах справи відсутні пояснення боржника щодо причин неможливості сплачувати борг, або про наявність підстав які би свідчили про не навмисне невиконання боржником своїх зобовязань. Тобто боржник повинен цікавитись виконавчим провадженням щодо себе, повідомляти державного виконавця про підстави невиконання свого зобовязання, надавати докази поважності невиконання зобов'язання. Тобто враховуючи той факт, що невиконання зобов'язання без об'єктивних причин порушує права та інтереси стягувачів, в зв'язкку з цим суд приходить до висновку про задоволення подання в повному обсязі.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Подання державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_6 про тимчасове обмеження ОСОБА_7 у праві виїзду за межі України задовольнити.

Тимчасово обмежити боржника ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 у праві виїзду за межі України, до виконання зобов'язання, покладених на неї згідно рішення суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подання в пятиденний строк з дня постановлення ухвали апеляційної скарги.

Якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів із дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Фрунзенського районного суду С. О. Іващенко