У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі: головуючого судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі - Гуровій Л.Л.,

за участю позивача - ОСОБА_1

за участю представника відповідача - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волновахи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного Акціонерного Товариства «Латвияс дзелзцельш», ТОВ «Вагонний сервіс» про відшкодування витрат на придбання автомобіля,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 21.05.1975 року о 20.40 год. з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму. Про нещасний випадок був складений акт форми Н-1 від 21.05.1975 року. Наказом за № 53 від 20.06.1975 року у нещасному випадку, що стався, визнано вину станції Шкиротава та вагонного депо Ріга-товарна. За висновками ВТЕК м.Маріуполя Донецької області його було визнано інвалідом 2 групи пожиттєво, тому він потребує для користування автомобіль з керуванням на дві руки та одну ногу, оскільки другу ногу йому було ампутовано через травму.

На підставі рішення судової колегії по цивільних справах Ризького окружного суду від 12.09.2003 року відповідач, ДАТ «Латвияс дзелзцельш», сплатив йому кошти на придбання автомобіля з ручним керуванням «Таврія», яким позивач користувався, але, враховуючи, що строки експлуатації автомобіля сплили, він потребує для користування іншого транспортного засобу, на придбання якого не має коштів, тому просив зобов*язати відповідачів у солідарному порядку надати йому кошти на придбання спеціально обладнаного автомобіля Dawoo-Sens вартістю 100000 грн. 15.06.2016 року позивач уточнив позовні вимоги та просив зобов*язати відповідачів у солідарному порядку надати йому кошти на придбання спеціально обладнаного автомобіля Dawoo-Sens вартістю 152750 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача, ТОВ «Вагонний сервіс», допитаний Даугавпільським судом на підставі судового доручення Волноваського районного суду Донецької області, пояснив, що він не згодний з позовом, оскільки відповідно до уточнених правил Кабінета Міністрів Латвійської Республіки № 378 про «Порядок розрахунку, фінансування та виплат відшкодування шкоди, спричиненого на роботі», працедавець виплачує працівнику всю встановлену суму додаткових витрат відразу один раз або за увесь період лікування наслідків, викликаних шкодою, спричиненою на роботі, або декілька разів, але у межах ліміту. Оскільки підприємство вже два рази виплачувало позивачеві додаткові витрати на придбання автомобіля, та сума ліміту, встановленого правилами вже сплачена, тому вважають, що сплачувати додаткові витрати втретє, не мають права.

Також зауважив, що нещасний випадок стався на території Латвійської Республіки, тому просив застосувати законодавство Латвії, яке регламентує порядок розрахунку, фінансування та виплати відшкодування шкоди, спричиненого на роботі. Не заперечував, щоб справа слухалась Волноваським судом Донецької області без участі представника підприємства.

Представник відповідача, Ризької експлуатаційної ділянки ДАТ «Латвійські залізниці», допитаний судом Латгальського передмістя міста Риги на підставі судового доручення Волноваського районного суду Донецької області, пояснив, що позов не визнає, оскільки відповідно до відповіді міністерства Добробуту Латвійської Республіки № 15.2-04/595 від 25.02.2010 року, статею 32 Правил Кабінету Міністрів № 378 від 23.08.2011 року «Про порядок розрахунку, фінансування та виплати відшкодування шкоди, спричиненої на роботі», особа, яка постраждала від нещасного випадку на робті або отримало профзахворювання, додатково до щомісячно виплачуваного відшкодування шкоди по втраті працездатності, працедавець або перенявний його права та обов*язки, відшкодовує також до 750 латів додаткових витрат, пов*язаних з лікуванням, доглядом, медичною реабілітацією, протезуванням, придбанням та ремонтом підсобних технічних засобів, та таких інших послуг. Сума в розмірі 750 латів визначена на весь період непрацездатності, вствноленій лікарсько- трудовою експертною комісією, тобто, на весь період лікування наслідків, викликаних спичиненою на роботі шкодою та є загальною сумою усіх витрат, зазначених статею 32 Правил.

Не заперечував, щоб справа слухалась Волноваським судом Донецької області без участі представника підприємства.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив, що 21.05.1975 року о 20.40 год. з позивачем стався нещасний випадок на роботі, що потягнув інвалідність позивача, про що складено акт форми Н-1 від тієї ж дати ( а.с.7)

Наказом начальника Прибалтійського ордена Октябрської революції від 20.06.1975 року за № ІV 53 визнано нещасний виадок на виробництві, що стався з позивачем, таким, що стався з вини вагонного депо Рига-Товарна ст.Шкиротава.( а.с.9-10).

З 01.04.2002 року та довічно позивач визнаний інвалідом 2 групи, про що свідчить посвідчення серії АБ № 644809. ( а.с.13)

Висновком огляду МСЕК від 21.02.2011 року встановлені медичні показання на забезпечення позивача автомобілем на дві руки та одну ногу.( а.с.12)

Як вбачається зі змісту поданої позовної заяви та доданих до неї документів, позов пред*явлений до юридичних осіб, які не є резидентами України та їх місцезнаходженням є Латвійська Республіці.

Відповідно до вимог ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до положень ст. 8 КЗпП України трудові відносини громадян України, які працюють за її межами, а також трудові відносини іноземних громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях України, регулюються відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право».

Згідно ст. 52 Закону України «Про міжнародне приватне право» до трудових відносин застосовується право держави, в якій виконується робота, якщо інше не передбачене законом або міжнародним договором України.

У відповідності до ч.1 ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Відповідно до ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Позовні вимоги позивача не відносяться до визначених вище випадків.

Згідно ст.20 Договору між Україною і Латвійською Республікою про співробітництво в галузі соціального забезпечення, підписаного 26 лютого 1998 року в м.Києві та ратифікованого Законом України від 19.03.1999 року, Допомоги і відшкодування шкоди у разі трудового каліцтва, професійного захворювання або смерті з цих причин призначає і виплачує Компетентна Установа тієї сторони, законодавство якої поширювалося на особу під час виконання роботи, про призвела до отримання трудового каліцтва або настання смерті, або під час виконання не6ю останній раз трудової діялності , яка спричинила виникнення професійного захворювання, навіть у випадку, якщо професійне захворювання вперше констатоване на території іншої Сторони.

Таким чином, суд вважає, що провадження у справі відкрито з порушенням правил підсудності, оскільки позивач працював на іноземному підприємстві за межами України, де і отримав травму, яка стала підставою для виникнення даних правовідносин, доказів належності розгляду спору Волноваському районному суду позивачем не надано. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що згідно вимог Закону України «Про міжнародне приватне право» та у відповідності до вимог ст. 414 ЦПК України даний спір не підлягає розгляду в судах України, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 310 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного Акціонерного Товариства «Латвияс дзелзцельш», ТОВ «Вагонний сервіс» про відшкодування витрат на придбання автомобіля, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляційної скарги через Волноваський районний суд Донецької області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.С.Овчиннікова