Справа № 464/7086/17
пр.№ 2/464/1826/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2017 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

при секретарі судового засідання Довгун Л.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Папірянська Оксана Орестівна про встановлення факту родинних стосунків,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт родинних стосунків між ним та його бабусею - ОСОБА_4, матір»ю його батька - ОСОБА_2, батьком якого був - ОСОБА_5, встановивши, що він являється внуком ОСОБА_4, яка склала на нього в 2001 році заповіт. Також просить визнати факт родинних стосунків між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, тобто встановити факт, що ОСОБА_4 була дружиною ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 і яка після смерті чоловіка - ОСОБА_5 дійсно прийняла спадщину, вступивши в управління спадковим майном, яке залишилось після смерті її чоловіка; встановити належність йому заповіту, складеного ОСОБА_4 5 листопада 2001 року на прізвище ОСОБА_1, згідно із яким вона заповіла йому все своє рухоме та нерухоме майно, яке їй належатиме на час її смерті.

В обґрунтування позову посилається на те, що його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Батько його батька, а саме дід є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та мав прізвище ОСОБА_5. 10 грудня 1956 року дід одружився з ОСОБА_4, уродженкою с.Словіта, Глинянського району Львівської області та у свідоцтві про їх одруження було помилково вказано прізвище діда як «ОСОБА_5», замість «ОСОБА_5» та присвоєно також помилково і бабі і діду після одруження прізвище «ОСОБА_4», замість «ОСОБА_4». Дід за життя виправив помилку у своєму прізвищі, із ОСОБА_5 на ОСОБА_5, оскільки у нього зберігся документ про його народження, а саме витяг з актового запису про його народження, а баба так і залишилася на прізвищі «ОСОБА_4». Дід позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 70 років, що підтверджується копією його свідоцтва про смерть. Після смерті діда ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку, який знаходиться у с.Словіта, Золочівського району, Львівської області. Також діду ОСОБА_5 належала на праві приватної власності і земельна ділянка, площею 0,4311 га., розташована на території с.Словіта, Словітської сільської ради, цільове призначення якої було для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства. Оскільки за життя ОСОБА_5 заповіту не складав, то його дружина, баба позивача ОСОБА_4, як спадкоємиця за законом після смерті чоловіка вступила в управління спадковим майном, продовжувала постійно проживати у даному будинку у с. Словіта, який належав її чоловікові, користувалася та розпоряджалася обома земельними ділянками, але не оформила спадщини на себе, не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття нею спадщини. Більше ніхто із інших спадкоємців спадщини після смерті ОСОБА_5, крім ОСОБА_4, не прийняв. Спадкова справа взагалі не заводилася. 5 листопада 2001 року ОСОБА_4, рідна баба позивача по батьківській лінії склала на нього заповіт, в якому також було допущено помилку у його прізвищі, замість «ОСОБА_1» було помилково вказано прізвище «ОСОБА_1». Згідно із даним заповітом баба заповіла йому все своє рухоме та нерухоме майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося. ІНФОРМАЦІЯ_6 його баба ОСОБА_4 померла у віці 92 років і після її смерті відкрилася спадщина і він, як спадкоємець за заповітом, своєчасно, у шестимісячний строк подав заяву про прийняття ним спадщини після смерті його баби - ОСОБА_4, як спадкоємець за заповітом. Оскільки його прізвище «ОСОБА_1», а прізвище бабі було помилково вказано, як «ОСОБА_4» та у заповіті невірно вказано також його прізвище, як «ОСОБА_1», тому він просить також встановити і факт приналежності йому даного заповіту, як правовстановлюючого документу. Інших спадкоємців, які б мали право на обов"язкову частку у спадковому майні, незалежно від змісту заповіту, у нині покійної його баби ОСОБА_4 немає, а тому просить позов задоволити.

Позивач та його представник подали до суду заяву за змістом якої позов підтримують в повному обсязі, просять такий задоволити, а розгляд справи проводити у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився подав відзив на позов, в якому повністю визнав позов та просить його задоволити. У відзиві зазначає, що померла ОСОБА_4 була його рідною матір"ю та бабою його сина - ОСОБА_1 і вона дійсно добровільно склала на нього заповіт. Позивач своєчасно подав заяву про прийняття спадщини, як спадкоємець за заповітом. Особисто він не подавав письмової заяви про прийняття спадщини, не оскаржував заповіту. Так як прізвище у заповіті його матері помилково вказано, як ОСОБА_4, позивач змушений був звернутись до суду з даним позовом.

Третя особа приватний нотаріус Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Папірянська О.О. в судове засідання не з'явилася, хоча згідно вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомила, жодних заяв, клопотань та/або заперечень не поступало, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у с.Словіта, Золочівського району, Львівської області, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

Як вбачається із витягу з актового запису про народження №17 від 05.06.1930 р. батько позивача батька, його дід - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 мав прізвище «ОСОБА_5».

10 грудня 1956 року дід позивача ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 22.01.1957 року, однак в свідоцтві помилково вказано прізвище діда позивача як «ОСОБА_5», замість «ОСОБА_1», а також помилково записано прізвище баби після одруження як «ОСОБА_4», замість «ОСОБА_4».

Також встановлено, що дідо позивача - ОСОБА_5 за життя виправив помилку у своєму прізвищі із «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5», оскільки у нього зберігся документ про його народження, а саме витяг з актового запису про його народжння, а баба - ОСОБА_4, так і залишилася на прізвищі «ОСОБА_4».

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер дідо позивача ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 09.01.2001 року.

Після смерті діда ОСОБА_5 відкрилась спадщина, його дружина - ОСОБА_4, як спадкоємець за законом прийняла спадщину, вступила в управління спадковим майном, однак не оформила спадщини на себе. Більше ніхто із інших спадкоємців спадщини після смерті - ОСОБА_5 не прийняв.

Згідно довідки №34 від 23.10.2017 року виданої виконкомом Словітської сільської ради Золочівського району Львівської області, вбачається, що заповіт від імені померлого ОСОБА_5, в Словітській сільській раді не посвідчувався. Спадщину після його смерті фактично прийняла його дружина - ОСОБА_4, яка в 6-ти місячний термін з дня відкриття спадщини вступила в управління та володіння майном померлого, однак не оформила своїх спадкових прав, була зареєстрована і проживала разом із спадкодавцем, за адресою АДРЕСА_1 з 1979 року по день його і своєї смерті. Заповіт від імені померлої, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4, посвідчено 5 листопада 2001 року в Словітській сільській раді за реєстровим №44 на все майно, в користь її онука - ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла баба позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 10.10.2017 року.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи, 05 листопада 2001 року у с.Словіта ОСОБА_4 склала на свого внука ОСОБА_1 заповіт, в якому допущено помилку у його прізвищі замість «ОСОБА_1» зазначено «ОСОБА_1».

Судом встановлено, що 26 жовтня 2017 року позивач як спадкоємець за заповітом, звернувся до приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття ним спадщини за заповітом після смерті його баби - ОСОБА_4 Однак, так як у їхніх прізвищах було допущено помилки, а саме замість прізвища позивача «ОСОБА_1» помилково вказано «ОСОБА_1», та замість прізвище баби позивача «ОСОБА_4» помилково вказано «ОСОБА_4», та з врахуванням того, що баба позивача не оформила спадщину після смерті свого чоловіка «ОСОБА_5» на себе, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права.

Відповідно до положення п.п.1,6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з прізвищем, ім»ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз'яснено, що судами в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, що законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За наведених та перевірених обставин суд приходить до висновку, що померла ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 була дружиною ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, та бабою позивача ОСОБА_1.

З метою реалізації своїх спадкових прав в порядку передбаченому ст.ст.1261, 1268, 1270 ЦК України, позивач, будучи спадкоємцем за заповітом померлої ОСОБА_4., просить довести дійсність його родинних відносин із спадкодавцем попри відмінність їхніх прізвищ у відповідних документах та встановити належність йому складеного заповіту.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту родинних відносин і метою встановлення такого факту є виникнення спадкових прав у позивача, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

На підставі постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995р. № 5 та керуючись ст.ст. 2, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Папірянська Оксана Орестівна про встановлення факту родинних стосунків - задоволити.

Встановити факт родинних стосунків між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (проживаючого за адресою АДРЕСА_2) та його бабою- ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6.

Встановити факт родинних стосунків між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, тобто встановити факт, що ОСОБА_4 була дружиною ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 і яка після його смерті прийняла спадщину.

Встановити належність ОСОБА_1 заповіту, складеного ОСОБА_4 05 листопада 2001 року на прізвище ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий Чорна С. З.