У Х В А Л А

11 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Романюка Я.М., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи: ОСОБА_5, Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв'язку України», Первинна профспілкова організація інженерно-технічних фахівців, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 6 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково: визнано незаконними накази т.в.о. директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 10 серпня 2015 року № 391/о «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким ОСОБА_4, директору Авіакомпанії «Украерорух», за порушення трудової дисципліни оголошено догану, та від 14 серпня 2015 року № 401/о «Про звільнення ОСОБА_4.», яким його, директора Авіакомпанії «Украерорух», звільнено з роботі 14 серпня 2015 року за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, Положенням «Про Авіакомпанію «Украерорух» Державного підприємства обслуговування повітряного руху України» відповідно до пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України); поновлено позивача на роботі на посаді директора Авіакомпанії «Украерорух» Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з 14 серпня 2015 року та допущено негайне виконання рішення в цій частині; стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 33 тис. 334 грн 92 коп., 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та 1 тис. 948 грн 80 коп. судового збору. У решті позову відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн 20 коп.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 6 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання незаконними і скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року скасовано та залишено в силі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 6 вересня 2016 року.

У серпні 2017 року Державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернулось до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року з підстави передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме пункту 3 частини першої статті 40 та статті 148 КЗпП України.

На підтвердження зазначеної підстави заявником надано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року, в якій, на його думку, зазначені норми матеріального права застосовані по-іншому.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, рішення де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд касаційної інстанції, на підставі наданих сторонами доказів виходив з того, що відповідач незаконно застосував до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани за невиконання обов'язків, які не входили до посадових обов'язків позивача. Виходячи з того, що для звільнення позивача з роботи за нормами пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України був наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, який визнано незаконним, тому таке звільнення позивача з роботи є незаконним.

Разом з тим, у наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання незаконними наказів про звільнення та притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, внесення запису до трудової книжки, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди виходячи з наданих сторонами доказів, які підтверджують факт систематичного невиконання позивачкою без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього розпорядку, отже, звільнення позивачки проведено відповідачем відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Отже, в судовому рішенні, наданому заявником для порівняння, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, встановлені різні фактичні обставини справи, що не вважається неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву Державного підприємства обслуговування повітряного руху України обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи: ОСОБА_5, Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв'язку України», Первинна профспілкова організація інженерно-технічних фахівців, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за заявою Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 травня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Я.М. Романюк

Л.І. Охрімчук