Провадження №22-ц/784/1214/17
Справа № 473/126/17 Суддя першої інстанції - Висоцька Г.А.
Провадження № 22-ц /784/1214/17 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто»

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» (далі - ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто») про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

В січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів.

ОСОБА_3 зазначав, що 10 березня 2016 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» було укладено договір фінансового лізингу №002642 за умовами якого відповідач, як лізингодавець зобов'язаний придбати та передати йому, як лізингоодержувачу трактор Беларус МТЗ-82.1.26, а лізингоодержувач до отримання предмету договору сплатити передбачені договором платежі. На виконання умов договору сплатив він 47 700 грн. та вважає, що був введений в оману відповідачем, оскільки не усвідомлював, що це адміністративний платіж, який не входить в вартість трактора. А товар він може отримати лише після сплати авансового платежу, в розмірі половини вартості трактора.

Позивач вказував, що наведений договір містить виключення умов договору, які є несправедливими, оскільки встановлюють відповідальність за порушення умов договору лише позивача та не передбачають відповідальності відповідача, а також передбачають можливість збільшення позивачем витрат на придбання предмету лізингу. В договорі не зазначено відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження. Також вказує, що ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» здійснює свою діяльність без отримання відповідної ліцензії. Крім того, договір в порушення вимог закону, не був посвідчений нотаріально.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати договір фінансового лізингу № 002642 від 10 березня 2016 року укладений між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» недійсним, стягнути з відповідача сплачені за договором кошти в сумі 47 700 грн. та витрати

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2017 року позов задоволено. Договір фінансового лізингу за № 002642 від 10 березня 2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» визнано недійсним. Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_3 кошти в рахунок повернення авансового платежу в розмірі 47 700 грн.; комісію - у розмірі 477 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1200 грн., а всього 49 377 грн. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

В запереченнях на апеляційну скаргу, представник позивача просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 10 березня 2016 року в простій письмовій формі між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та ОСОБА_3 укладено договір фінансового лізингу №002642, за яким ТОВ «Лізінгова компанія «Ваш Авто» зобов'язалось придбати та передати позивачу транспортний засіб - трактор Беларус МТЗ-82.1.26, а останній до отримання предмету лізингу сплатити передбачені договором платежі, прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі (а.с.8-13).

Відповідно до пункту п.4.1. лізингодавець передає у користування предмет лізингу лізингодержателю не пізніше 120 (сто двадцять) робочих днів з дати отримання на поточний рахунок лізингодавця наступних платежів: - адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу; - у разі наявності, оплати різниці до вже сплаченого платежу на умовах викладених у п.9.4. ст. 9 даного договору, з урахуванням умов викладених у п. 9.6. ст. 9 даного договору.

Пунктом 12.1. договору встановлено, що лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив внесок та не отримав транспортний засіб має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що повинен повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання договору, шляхом направлення рекомендованого листа на адресу лізингодавця та надати реквізити особистого банківського рахунку для здійснення такого повернення. У строк, чинним законодавством, лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40% лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає.

Отже наведене свідчить проте, що відповідач в договорі фінансового лізингу надав собі можливість не повертати кошти, сплачені споживачем його послуг у разі розірвання договору останнім.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України, яка регулює загальні положення щодо договору найму транспортного засобу, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до положень ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Положеннями ч.2 ст. 215 ЦК України також встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено або визнано недійсним (ст.18 Закону «Про захист прав споживачів»).

Враховуючи наведені вимоги закону, а також те, що договір фінансового лізингу від 10 березня 2016 року, укладений між ОСОБА_3 ТОВ«Лізингова компанія «Ваш Авто» нотаріально посвідчено не було, такий договір є недійсним.

Також суд виходячи з аналізу змісту спірного договору фінансового лізингу, зокрема пунктів 3,12 дійшов до вірного висновку, що в цьому правочині встановлена одностороння відповідальність лізингоодержувача за порушення зобов'язань за договором і за його розірвання з ініціативи останнього. Передбачено покладення лише на лізингоодержувача штрафу за його розірвання, надається право лізингодавцю не повертати адміністративний платіж та 40% суми авансових платежів. Усувається відповідальність лізингодавця за невиконання обов'язків щодо передачі предмету лізингу та передачі цієї речі належної якості.

Отже, висновок суду стосовно того, що названі положення договору порушують принцип добросовісності, свідчать про істотний дисбаланс прав та обов'язків його сторін та завдають шкоди споживачу є правомірним.

Окрім того, згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Судом не встановлено наявності ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії) та суперечить вимогам законодавства.

Враховуючи, що інша сторона цього договору його недійсність не визнає, суд першої інстанції обґрунтовано ухвалив рішення про визнання договору фінансового лізингу від 10 березня 2016 року, укладеного між ОСОБА_3 таТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», недійсним, що відповідає встановленому законом, а саме ст. 16 ЦК України способу захисту порушеного права.

Відповідно до положень ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Як зазначено вище, на виконання спірного договору позивач сплатив 47 700 грн. адміністративний платіж та 477 грн. комісії за організацію по договору фінансового лізингу від 10 березня 2016 року, про що свідчить квитанція відділення ПАТ КБ «ПриватБанку» видана того ж дня (а.с.16).

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог про стягнення вказаної суми грошових коштів з відповідача.

Вказані висновки суду відповідають положенням правового висновку Верховного Суду України викладеного в постанові від 16 грудня 2015 року по справі № 6-2766цс15.

Доводи апеляційної скарги на положення ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», якою передбачено укладання вказаного виду договору в письмовій формі, не можна прийняти до уваги, оскільки наведена норма є загальною до всіх видів договору лізингу, проте до договору лізингу предметом якого є транспортний засіб, з урахуванням особливостей вказаного договору, підлягають застосуванню відповідні правові норми, які регулюють відносини щодо найму (оренди) транспортних засобів, а саме ст. 799 ЦК України.

Посилання на те, що нотаріуси не мають права посвідчувати вказаний договір, є безпідставними, оскільки порядок нотаріального посвідчення договору лізингу транспортних засобів за участю фізичної особи передбачений п. 3.12 Глави 5 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а відтак апеляційна скарга в силу ч.1 ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 408 грн., який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги та ухвалою від 15 травня 2017 року оплату якого було відстрочено до ухвалення рішення.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» в дохід держави судовий збір у розмірі 1 408 грн.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова