Справа №428/8431/16-ц
Провадження номер2/428/504/2017
20 вересня 2017р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Юзефовича І.О.
при секретарі Продченко О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи вимоги тим , що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної співвласності позивачці ОСОБА_1, її сину ОСОБА_4. На даний час у вищевказаній квартирі зареєстрованіий окрім позивача ОСОБА_1, її сина ОСОБА_4 син колишньої дружини її сина ОСОБА_5 (ОСОБА_6). З 2008р. неповнолітній ОСОБА_5 разом із своєю матірю ОСОБА_7 не мешкають у вищевказаній квартирі, але залишилився зареєстрованим у ній і на нього, як на мешканця квартири, нараховується квартирна плата та комунальні платежі. Крім того, неповнолітній ОСОБА_5 є сторонньою особою сімї позивача. Тому, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом і просить суд визнати ОСОБА_5, 2005р.н., таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.
Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області ОСОБА_8 у судове засідання не зявилась, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала.
У звязку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось.
Оскільки позивач ОСОБА_1 не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 20.09.2017р. на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про одруження серія VІІІ-УР №305181, виданого 07.11.1965р. Єлизанівською сільською радою Кремінського району Луганської області, актовий запис №34, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 одружились, прізвище дружини після одруження ОСОБА_9. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія ІІІ-ЕД №252852, виданого 09.04.1982р. Сєвєродонецьким міським ЗАГС Ворошиловградської області, актовий запис №528, ОСОБА_4 народився 03.04.1982р., батьками записані ОСОБА_9 та ОСОБА_1. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло №1392, виданого 29.12.1998р. Відділом приватизації житла УЖКГ Сєвєродонецького міськвиконкому, квартира за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул.. Курчатова, 5/57 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_4. Зазначене право власності зареєстровано у бюро технічної інвентаризації м. Сєвєродонецька Луганської області за №374 від 02.02.1999р.. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія І-ЕД №333527, виданого 27.07.2012р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №855, ОСОБА_9 помер 27.07.2012р.. Відповідно до довідки Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» №3961 від 25.07.2016р., ОСОБА_1, 1947р.н., мешкає за адресою: м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул.. Курчатова, 5/57 та має наступний склад сімї: ОСОБА_4, 1982р.н., - син, ОСОБА_6, 2005р.н., - онук. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_2 разом із своїм сином третьою особою ОСОБА_4. У вказаній квартирі разом з нею та її сином також зареєстрований її неповнолітній онук ОСОБА_6, 2005р.н., який вселився у вказану квартиру та був зареєстрований в ній на законних підставах, а саме після народження, та проживав до 2008 року. В обґрунтування поданого позову позивач ОСОБА_1 посилається на норми ст. 72 Житлового кодексу Української РСР , обґрунтовуючи тим, що її неповнолітній онук більше шести місяців не проживає за місцем своєї реєстрації, а тому вона просить його таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням з тих підстав, що його реєстрація в спірній квартирі порушує її конституційні права та крім того, ОСОБА_6, 2005р.н., змінив прізвище та по-батькові оскільки не являється насправді її онуком і є для неї чужою особою.
Вирішуючи вищевказаний спір по суті, суд зауважує наступне.
Житловий кодекс України передбачає строки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами та судовий порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки (статті 71, 72). Так, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках... влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, квартира, в якій зареєстрований неповнолітній ОСОБА_6, 2005р.н., належить позивачу ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності. Тобто, позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири, а не наймачем, тому до вказаних правовідносин не можуть бути застосовані норми статтей 71, 72 Житлового кодексу України, на які посилається позивач. При цьому суд враховує, що позивач ОСОБА_1 не надала будь-яких доказів того, що неповнолітній ОСОБА_6 змінив прізвище та по-батькові, не має кровного споріднення з сімєю позивача ОСОБА_1 та не проживає в спірній квартирі без поважних причин.
Крім того, відмовляючи у задоволенні позову, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Також у відповідності до ст. 176 СК України зазначено, що батьки зобов'язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. Права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюються законом.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Так як у матеріалах справи відсутні будь-які докази стосовно того, що відповідач ОСОБА_2 мати неповнолітнього ОСОБА_6, 2005р.н., має власне житло, де вона могла б зареєструвати свого сина, зняття дитини з реєстрації місця проживання за адресою батька ОСОБА_4 буде шкодити інтересам неповнолітнього ОСОБА_6, 2005р.н., оскільки в такому випадку він буде позбавлений права користування житлом гарантованого міжнародним та національним правом.
У ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
З аналізу вказаної норми Закону України вбачається, що реєстрація неповнолітнього онука у квартирі позивача ОСОБА_1 ніяким чином не порушує її конституційне право на свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Крім того, статтею 47 Конституції України гарантовано право кожного на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що заявлений позов є необгрунтованим та не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 7 , 10 , 11 , 12 , 27 , 31 , 57 , 60 , 199 , 212-215 , 223, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без задоволення.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя