РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/16201/16-ц

пр. № 2/759/1641/17

26 вересня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача Кучерова Р.Г.,

представника віповідача Козакевича О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до обслуговуючого кооперативу «Житлово- будівельний кооператив «Трамп», Голови правління обслуговуючого кооперативу «Житлово- будівельний кооператив «Трамп» Кучерова Романа Геннадійовича про усунення перещкод в користуванні квартирою та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 р. позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, після уточнення позовних вимог просить суд зобов'язати відповідача обслуговуючий кооператив «ЖБК «Трамп» усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом відновлення постачання електроенергії, видачі магнітного ключа від вхідних дверей під'їзду, від ліфта в під'їзді, опломбування водовимірювальних пристроїв, визнання незаконним нарахування плати за комунальні послуги, обслуговування будинку та прибудинкової території за період з 01.10.2013 по 01.09.2017 у розмірі 22104 грн 98 коп., стягнення з Голови правління кооперативу відшкодування матеріальних збитків у розмірі 6624 грн 00 коп., моральної шкоди у розмірі 4118 грн 00 коп. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.06.2014 позивачці було передано у володіння квартиру АДРЕСА_1. Право власності на майно було оформлено 16.06.2014 на підставі свідоцтва про право власності. Балансоутримувачем будинку є ОК «ЖБК «Трамп». Починаючи з червня 2014 р. позивачка належним чином сплачує комунальні послуги та всі належні платежі. У 2014 р. відповідач виставив позивачці рахунок за оплату комунальних послуг, плати за утримання будинку та прибудинкової території та опалення за період з 01.10.2013 по 01.09.2017 у розмірі 22104 грн 98 коп. Через відмову сплачувати незаконно нараховані борги, відповідач почав створювати перешкоди в користуванні житлом, зокрема, у квартирі позивачки було відключено електропостачання, відмовлено в опломбуванні водовимірювальних пристроїв, видачі магнітного ключа від ліфту та вхідних дверей під'їзду. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою усунути вказані перешкоди у користуванні власністю, проте дані вимоги були проігноровані. Протягом більше двох років позивачка позбавлена права належного проживання у своїй квартирі. Внаслідок незаконних дій відповідача, їй було спричинено ушкодження здоров'я, на відновлення якого витрачено 6624 грн 00 коп. Також протиправними діями відповідача ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, яку оцінено у розмірі 4118 грн 00 коп.

Позивачка у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила задовольнити.

Відповідач Голова управління ОК «ЖБК «Трамп» Кучеров Р.Г. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, надавши заперечення у письмовому вигляді, позовні вимоги вважає безпідставними, оскільки перешкоди в користуванні квартирою не чинить, позивачка безперешкодно входить до своєї власності, користується нею. В жовтні 2013 р. будинок було передано на баланс ЖБК «Трамп», усі особи несуть спільні зобов'язання з його утримання, зобов'язані сплачувати відповідні внески. Позивачем сплачено лише частину боргу. Щодо вимоги про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди, то вважає дані вимоги такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому також не підлягають задоволенню.

Представник ОК «ЖБК «Трамп» в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, посилаючись на їх необгрунтованість та незаконність.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до акту приймання - передачі житлового комплексу, 16.10.2013 ОК ЖБК «Трамп» передано на баланс будинок АДРЕСА_1, який було введено в експлуатацію 2013 р. (а.с. 11-12).

04.06.2014 ОСОБА_1 прийняла квартиру по АДРЕСА_1, загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 31,8 кв.м., відповідно до акту прийому - передачі квартири №21 (а.с. 13).

16.06.2014 позивачка отримала свідоцтво про право власності на зазначену квартиру, серії СТА №129203 (а.с. 14).

За період з 01.10.2013 по 30.09.2016 позивачу нараховано заборгованість по утриманню будинку та прибудинкової території, загальний розмір заборгованості становить 12017 грн 26 коп. (а.с. 15).

Позивач неодноразово зверталась до Голови правління ОК «ЖБК «Трамп» з заявами, претензіями, зазначала, що заборгованість за комунальні послуги (утримання будинку та прибудинкової території, опалення) нарахована незаконно, оскільки центральним опаленням не користувалася, через не встановлення у її квартирі батарей та інших предметів. Просила здійснити забезпечення поставки електричної енергії, опломбувати водовимірювальні прилади (а.с. 16-18).

За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Такі ж положення містяться і в статті 321 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

У відповідності до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 зазначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позивачем, у відповідності до ст. 60 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач своїми діями перешкоджає ОСОБА_1 в користуванні своєю власністю, зокрема, був ініціатором відключення електропостачання у квартирі відповідача, відмовляється здійснити опломбування водовимірювальних пристроїв, оскільки останній не наділений таким правом, не є постачальником електроенергії, не надає послуги з опломбування лічильників, доказів протилежного (відповідних договорів, укладених між відповідачем та постачальником енергоресурсів, тощо) надано не було. Також позивачем не доведено і тієї обставини, що відповідачі відмовляються видати магнітний ключ від вхідних дверей під'їзду, ліфта. Позивач не позбавлений права самостійно виготовити такі ключі. Відсутні також докази порушення відповідачем права власності чи законного володіння позивачки. Позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги про визнання незаконним нарахування плати за комунальні послуги та обслуговування будинку та прибудинкової території.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди).

Статтею ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено оформлення претензій споживачів до виконавців: 1. У разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо; 2. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором; 3. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі; 4. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. 5. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2013 №970 затверджено Порядок проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі (далі Порядок). Цей Порядок визначає механізм проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі.

Порядок не лише визначає механізм здійснення підприємствами житлового господарства перерахунку, а й реалізує право споживачів на зменшення розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій при настанні згаданих умов.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в разі ненадання або надання не в повному обсязі, зниження якості житлово - комунальних послуг, управитель зобов'язаний провести перерахунок їх розміру плати.

Факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги (що є порушенням умов договору в розумінні ст. 526, ст. 530 ЦК України, так як є невиконанням зобов'язання) повинен бути зафіксований належним чином.

Позивачка, як на підставу незаконного нарахування боргу, посилається на відсутність відповідачем надання відповідних послуг. Проте, факт ненадання таких послуг, не зафіксований позивачем належним чином, у відповідності до ст. 18 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» та Порядку, не оформлено належного акту - претензії, направлення його виконавцю для розгляду, отримання письмової відмови в задоволенні претензії. Відсутність даних доказів виключає суд можливості з задоволенні даної вимоги.

Щодо вимоги про стягнення коштів, в якості відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Вимога про відшкодування збитків, завдану незаконними діями відповідача, не підтверджується жодним доказом, що саме протиправні дії останнього, призвели до завдання збитків.

Враховуючи приписи ст. ст. 22, 1166 ЦК України, позивач повинна довести факт заподіяння шкоди в даному випадку.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Оскільки позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння шкоди та її розмір незаконними діями відповідача, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог, суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог про відшкодування майнової шкоди.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд звертає увагу на наступне. Стаття 23 ЦК України встановлює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Для відшкодування моральної шкоди в даному випадку, в силу наведених норм, необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього або у зв'язку із знищенням чи пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» постановлено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В підтвердження завдання моральної шкоди, позивачка посилається на незаконні дії відповідача, що призвели до погіршення її стану здоров'я, яке потребувало відновлення. Проте, як уже зазначалося вище, позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження факту заподіяння шкоди, матеріали справи не містять доказів протиправної поведінки відповідача та наявності вини останнього. Тобто відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди, що є підставою для відмови у задоволенні і даної частини вимог.

На підставі наведеного суд, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позову, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 18, 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 22, 23,316, 317, 319, 321, 526, 530, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до обслуговуючого кооперативу «Житлово- будівельний кооператив «Трамп», Голови правління обслуговуючого кооперативу «Житлово- будівельний кооператив «Трамп» Кучерова Романа Геннадійовича про усунення перещкод в користуванні квартирою та відшкодування шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: