Справа № 377/627/16-ц Головуючий у І інстанції Малишенко Т. О.
Провадження № 22-ц/780/966/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 17.05.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 06 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна ( коштів) та зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу нежилого приміщення, припинення зобов'язань за договором та повернення майна, визнання права власності на майно, стягнення штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2, звернулася до суду із позовом про повернення безпідставно набутого майна ( коштів), за яким просить: Стягнути з відповідача ОСОБА_3, на її користь позивача безпідставно набуті кошти в розмірі 340 770гривень. А також понесені судові витрати. Свої вимоги позивачі обґрунтовує тим, що у квітні 2010 року ОСОБА_3, та ОСОБА_4, домовились, що відповідач зобов'язана продати позивачу нежиле приміщення «Б» загальною площею 104,0 кв.м., які знаходяться в будинку під номером 5 на проспекті Дружби Народів в місті Славутич Київської області за ціною 670 292,98 гривень, при цьому позивач зобов'язана купити дане приміщення. Також, за даною домовленістю, позивач зобов'язалася починаючи з квітня 2010 року сплачувати на користь відповідача авансові щомісячні платежі за придбання вищевказаного майна, а саме: нежиле приміщення «Б» загальною площею 104,0 кв.м,. що знаходиться в будинку під номером 5 на проспекті Дружби Народів в місті Славутич Київської області, суми яких відповідач зобов'язалася зарахувати в рахунок сплати вартості за дане приміщення. В період з квітня 2010 року по лютий 2012 року, на виконання вищевказаних домовленостей, позивач на користь відповідача в рахунок сплати вартості за нежиле приміщення «Б» загальною площею 104,0 кв.м., що знаходиться в будинку під номером 5 на проспекті Дружби Народів в місті Славутич Київської області, сплатила, авансових платіж за придбання даного приміщення грошових коштів на загальну суму 340 770 гривень, що підтверджуються квитанціями до прибуткового касового ордеру з квітня 2010 року по лютий 2012 року включно. 28 грудня 2012 року між відповідачем та позивачем був укладений Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, який посвідчений ОСОБА_5 0.І., приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області та зареєстровано в реєстрі за №2242. ОСОБА_6 умов даного Договору продавець (відповідач) продав, а покупець (позивач) купив нежиле приміщення «Б» загального площею і 104,0кв.м., що знаходиться в будинку під номером 5 на проспекті Дружби Народів в місті Славутич Київської області, за повною ціною яка була обумовлена між відповідачем та позивачем у квітні 2010 року в сумі 670 292,98 гривень. Також у відповідності до умов цього Договору сторони домовились, що розрахунок за цим Договором відбуватиметься з розстрочкою платежу до повного погашення (п.2.2. цього Договору). На підтвердження виконання позивачем грошових зобов'язань по Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 28.12.2012року №2242,.14 червня 2016 року між відповідачем (продавцем) та позивачем (покупцем) був підписаний ОСОБА_6 звірки взаємних розрахунків по цьому Договору. ОСОБА_6, як з'ясувалося, відповідач в і рахунок сплати вартості нежилого приміщення «Б» загальною площею 104,0 кв.м., що знаходиться в будинку під номером 5 на проспекті Дружби Народів в місті Славутич Київської області, згідно Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 28.12.2012 року №2242, не зарахувала суми авансових платежів сплачених позивачем за придбання даного нежилого приміщення в період з квітня 2010 року по лютий 2012 року включно, в загальній сумі 340 770 гривень, сплата яких підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру. 29.07.2016 року позивач відправила відповідачу претензію з вимогою, щоб остання зарахувала грошові кошти сплачені позивачкою в рахунок сплати вартості нежилого приміщення «Б» загальною площею 104,0 кв.м., що знаходиться в будинку під номером 5 на проспекті Дружби Народів в місті Славутич Київської області, в загальній сумі 340770 гривень, згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру за період з квітня 2010 року по лютий 2012 року включно, а у разі відмови повернути безпідставно отримані кошти. Натомість відповідач лист не отримує, на телефонні дзвінки не відповідає. Такі дії відповідача, позивач розцінює, як не бажання відповідача вирішити спір в досудовому порядку, тому позивач вимушена звернутись до суду з позовною заявою про стягнення безпідставно набутого майна (коштів).

Відповідач ОСОБА_3, подала до суду зустрічну позовну заяву про розірвання договору купівлі-продажу нежилого приміщення, припинення зобов'язань за договором та повернення майна, визнання права власності на майно, стягнення штрафних санкцій. Свої вимоги зустрічного позову обґрунтовує тим, що з 2007 року вона була власником частини будівлі розташованої за адресою пр - т Дружби народів, 5 у магазині «Дніпро». У 2010 році до неї звернулися представники банку, щоб придбати ці помешкання під банк, але ОСОБА_2, та ОСОБА_7, які орендували дані приміщення під магазин, приїхали до неї у м. Київ, з проханням продати приміщення їм. Оскільки не було відведено землю, і технічна документація про розподіл даних приміщень не було готова. То вона з кожним покупцем, в тому числі і ОСОБА_2, 11.11.2011 року уклали попередній договір купівлі-продажу вказаних приміщень. Договір був укладений на вказане приміщення за 942352 гривні, і ОСОБА_2, крім оренди яку раніше платила за приміщення, почала вносити періодичні платежі. У 2012 році після оформлення документації в неї змінилося право власності, вже було зазначено кожне окреме виділена приміщення, вони уклали з ОСОБА_4, Договір купівлі-продажу вказаного приміщення, з урахуванням виплачених раніше сум на 670291 гривні 98копійок, що було еквівалентно по курсу НБУ у розмірі 83860доларів США. У неї були плани за ці кошти придбати у м. Києві квартиру, але через неналежні сплати, вона була змушена відмовитися від даного придбання. Оскільки ОСОБА_2Г,, систематично порушує умови даного Договору, вона вважає, що ОСОБА_2, істотно порушила даний договір і тому просила зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 06 грудня 2016 року в задоволенні первинних позовних вимог відмовлено, зустрічний позовні вимоги задоволено .

Розірвано, укладений 28 грудня 2012 року Договір купівлі-продажу нежилого приміщення «Б», загальною площею 104,0 кв.м., що знаходиться в будинку під номером 5 (п'ять) на проспекті Дружби Народів в м. Славутич Київської області, посвідчений приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 2242.

Зобов'язано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, повернути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 нежиле приміщення «Б», загальною площею 104,0 кв.м, що знаходиться в будинку під номером 5 (п'ять) на проспекті Дружби Народів в м. Славутич Київської області.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на нежиле приміщення «Б», загальною площею 104,0 кв.м, що знаходиться в будинку під номером 5 (п'ять) на проспекті Дружби Народів в м. Славутич Київської області;

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, штраф в розмірі 415 234,16 (чотириста п'ятнадцять тисяч двісті тридцять чотири) гривні16 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, судовий збір у розмірі 6890 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно зясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необгрунтованим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити в частині первісного позову, а в частині зустрічного відмовити, виходячи з наступного.

За приписами ст. 1 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

ОСОБА_6 зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_6 з частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку.

Судом першої інстанції було встановлено, що 11 листопада 2011 року між ОСОБА_3, та ОСОБА_2, був укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна (нежилого приміщення, що знаходиться в будинку під номером 5 (п'ять) на проспекті Дружби Народів в м. Славутич Київської області. Попередній договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8.

Відповідно до п.1.2 попереднього договору сторони зобов'язалися укласти Основний договір купівлі-продажу до 30 квітня 2012 року.

Відповідно до п.2.2 попереднього договору сторони домовилися, що продаж нерухомого майна буде вчинено за 942 352,00 (дев'ятсот сорок дві тисячі триста п'ятдесят дві) гривні 00 коп., що станом на момент укладення цього договору становило еквівалент 117 794 (сто сімнадцять тисяч сімсот дев'яносто чотири) долари США.

Також встановлено, що ОСОБА_2, в період з квітня 2010 року по лютий 2012 року сплачувала ОСОБА_3, грошові кошти в рахунок сплати вартості нежилого приміщення, загальна сума сплати склала - 256 345,46 грн. 46 копійок

Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу ОСОБА_3 28 грудня 2012 року уклала з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу нежилого приміщення «Б» (надалі - Договір), що знаходиться в будинку під номером 5 (п'ять) на проспекті Дружби Народів в м. Славутич Київської області, посвідчений приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 За цим Договором ОСОБА_3, - Продавець продала, а ОСОБА_2, - Покупець купила вищезазначене нежиле приміщення. За домовленістю та волевиявленням сторін, відповідно до п. 2.1. Договору вартість нежилого приміщення становила 83 860 (вісімдесят три тисячі вісімсот шістдесят) доларів США, що на день укладення Договору за курсом НБУ було еквівалентно 670 292 (шістсот сімдесят тисяч двісті дев'яносто дві) гривень.

Відповідно до п.2.2. Договору Сторони домовились, що розрахунок між ними за цим Договором, відбуватиметься з розстрочкою платежу рівними частинами строком на 44 місяці. При цьому щомісячний платіж має сплачуватись Покупцем Продавцю в національній валюті та має відповідати 1 905,91 (одна тисяча дев'ятсот п'ять) доларів США 91 цент по курсу НБУ на момент його сплати.

Станом на 14 червня 2016 року узгоджена сторонами заборгованість ОСОБА_2, за цим Договором становила 450 000 (чотириста п'ятдесят тисяч) гривень, що підтверджується ОСОБА_6 звірки взаєморозрахунків по спірному договору. В ОСОБА_6 сторони зазначили, що заборгованість за Договором купівлі-продажу сплачена по червень 2015 року. На день підписання ОСОБА_6 звірки взаєморозрахунків ОСОБА_2, будь-яких зауважень щодо суми боргу не мала.

При цьому12 серпня 2016 року ОСОБА_3, через приватного нотаріуса Славутицького міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 звернулася з нотаріально посвідченою заявою до ОСОБА_2, в якій зазначила, що строк остаточного розрахунку за договору купівлі-продажу нежилого приміщення спливає 05 вересня 2016 року, запропонувала внести зміни до Договору шляхом продовження строку для остаточного розрахунку або укласти договір про розірвання Договору.

Вищезазначена заява була направлена приватним нотаріусом ОСОБА_5 рекомендованим листом на ім'я ОСОБА_2, за адресою її реєстрації: 07101, АДРЕСА_1. Але заява повернулася до нотаріуса, оскільки з невідомих причин ОСОБА_2, її не отримала.

Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким це договір, за яким одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За загальним правилом (частина перша статті 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу нежилого приміщення, припинення зобов'язань за договором та повернення майна, визнання права власності на майно, стягнення штрафних санкцій, та відмовляючи в задоволені первісних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна ( коштів) суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ОСОБА_2, не ґрунтуються на нормах закону та не підтверджені належними та допустимими доказами і повністю спростовуються поданими ОСОБА_3, письмовими доказами.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, який не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до вимог ст.509 Цивільного Кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного Кодексу України.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Як визначено у ст.526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного Кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного Кодексу України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 Цивільного Кодексу України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 612 Цивільного Кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк.

Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України - Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Колегією суддів встановлено, що дійсно, з 2010 по 2012 рік між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була усна домовленість про укладення договору купівлі-продажу нежилого приміщення у майбутньому, оскільки на момент домовленості у ОСОБА_3 не було права власності на спірне нежитлове приміщення.

Відсутність правових підстав на спірне нежитлове приміщення у ОСОБА_3 до 26.12.2012 р. підтверджується копією технічного паспорту (копія додається) та показаннями ОСОБА_3 та свідків з її сторони (копія повного тексту судового рішення а.с. 82, другий абзац зверху).

ОСОБА_3 у своїй зустрічній позовній заяві визнає, що дійсно, в період з квітня 2010 року по лютий 2012 року ОСОБА_2 сплачувала грошові кошти в рахунок сплати вартості нежилого приміщення (правда, зазнаючи свою суму) у розмірі 256345,46 гривень, що за курсом НБУ на той час склало 32083,29 доларів США (а.с. 31 -44). Тобто, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Також ОСОБА_3 у своїй зустрічній позовній заяві не визнає суми 65062,00 грн., сплаченої 36.09.2010 р. - 21640,00 три., 30.(0.20(0 р. - 21520,00 грн., листопад 2010 р. - 21902,00 грн. (за курсом НБУ на той час 7,94 грн. - 8214,80 доларів США), стверджуючи, що ці кошти були сплачені за оренду спірного приміщення. Проте, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не укладалися будь- які договори оренди, знову таки, ОСОБА_3 не надала суду, як першої інстанції та і колегії суддів апеляційної інстанції жодного договору оренди чи суборенди, тому що спірне майно в період 2010-2011 рр. перебувало у комунальній власності, а тому жодних правових підстав у ОСОБА_3 укладати договори оренди не було. А відповідно, сума у розмірі 65062.00 грн. (8214.80 дол. США) зараховувалася на погашення заборгованості майбутнього договору купівлі-продажу. які сторони погодили 28.12.2012 р. у розмірі 670292. 98 грн., що еквівалентно 83860 доларів США.

Крім того, колегією суддів при дослідженні матеріалів справи було встановлено, що ОСОБА_3 надавала суду першої інстанції копію попереднього договору купівлі- продажу нерухомого майна, який начебто був укладений між сторонами 11.11.2011 року, мотивуючи це тим, що кошти, отримані нею з2010по2012рік-це плата згідно умов попереднього договору від 11.11.11 р.

Оскільки судом першої інстанції не було прийнято до уваги заяву ОСОБА_2 про те, що вказаний попередній договір вона не підписувала і не укладала, а також у звязку з неможливістю апеляційного розгляду на несправедливе рішення суду першої інстанції з приводу заявленої у первісному позові вимоги щодо повернення безпідставно набутого майна, ОСОБА_2 було подано позов до Славутипького міського суду Київської області про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, копію якого надано ОСОБА_3

Колегією суддів звертає свою увагу на той факт, що існування попереднього договору купівлі-продажу, про який заявила ОСОБА_3 та предявила суду першої інстанції нотаріально завірену копію без підписів сторін, колегією суддів ставиться під сумнів. Дивно, що ні у ОСОБА_2. ні навіть у ОСОБА_3. не залишилося оригіналів нібито існуючого попереднього договору. Навіть з матеріалів справи нотаріуса, у котрого начебто здійснювалося посвідчення вказаного договору, немає змоги витребувати підписаний обома сторонами примірник неіснуючого договору.

Крім того, колегія суддів бере до уваги ту обставину, що право власності у ОСОБА_3 виникло тільки 26.12.2012 р. і для укладення подібних договорів у неї були відсутні правові підстави, тобто з 2010 по 2012 р.р. ОСОБА_3 не була власником спірного нерухомого майна і вказані кошти - 340770.00 грн. - дійсно підлягають поверненню як безпідставно набуте майно (кошти).

Отже, ОСОБА_2 ніколи не укладала з ОСОБА_3 вищевказаний попередній договір, який не може бути належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

На підставі цього вбачається, що сплачені грошові кошти у розмірі 340077,00 грн., що за курсом НБУ на той час склало 42509,62 доларів США в період з квітня 2010 року по лютий 2012 року йшли виключно на погашення ціни спірного майна, які сторони погодили у розмірі 670292, 98 грн., що еквівалентно 83860 доларів СІНА.

ОСОБА_3 надала розрахунок сплати за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 28.12.2012 р. та визнає, що в період з січня 2013 року по липень 2016 року ОСОБА_2 було сплачено 50255,92 доларів США. Тобто, згідно наданих квитанцій про сплату, наданих ОСОБА_2 та даних про сплату, наданих ОСОБА_3, відбулася навіть переплата: 42509,62 доларів США (сплачених за 2010-2012 рр.) + 50255,92 доларів США (сплачених за 2013-2016 рр.) = 92765,54 доларів США.

Тим самим, як було встановлено, що ціну спірного майна сторони погодили у розмірі 670292, 98 грн., що еквівалентно 83860 доларів США. Тобто наявна фактична переплата у розмірі 8905,54 доларів США.

Тобто вимога ОСОБА_3 у зустрічній позовній заяві щодо зобовязання ОСОБА_2 повернути їй нежиле приміщення була незаконною та прямо порушувала ч. 4 ст. 653 ЦК України.

У відповідності до ст.653 Цивільного кодексу України - ч.4. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

ОСОБА_6 з вимогами ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_6 з вимогами ст. 58 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість. Достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність правових підстав для отримання ОСОБА_3 340770 гривень і яка зобовязана була їх повернути позивачеві.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції, не з*ясовано всі обставини справи, не дана належна правова оцінка доказам по справі, що мають значення для справи, надання їм юрідичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовних вимог, без виконання яких ухвалити обґрунтоване рішення у справі неможливо.

В силу ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права, а тому не може бути залишеним без змін, підлягає скасуванню в частині задоволення зустрічного позову та ухваленні по справі нового, яким підлягає задоволенню первісні позовні вимоги.

Керуючись ст..ст.307, 309 ЦПК України, колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 06 грудня 2016 року в частині задоволення зустрічного позову скасувати та ухвалити по справі нове.

Позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна ( коштів) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти в розмірі 340 770 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в розмір 3 407,70 гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу нежилого приміщення, припинення зобов'язань за договором та повернення майна, визнання права власності на майно, стягнення штрафних санкцій відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: