Справа №295/4017/17
26.12.2017 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира:
головуючого - судді Перекупка І.Г.,
при секретарі Сидорець К.Г.,
за участю позивача ОСОБА_1,
представника виконавчого комітету Куряти В.Ц.,
розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні у залі Богунського районного суду м. Житомира справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -
11.04.2017 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом із батьком. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 03.10.2009 року, від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Одночасно зазначив, що виник спір з приводу того з ким буде проживати неповнолітня дитина, а тому просив визначити місце проживання сина за місцем проживання батька.
В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити позов повному обсязі.
Відповідач в судові засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Житомирської міської ради в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити.
За таких обставин, враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 25 грудня 2015 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 2983, серія НОМЕР_1 (а.с. 3).
Сторони повністю припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Примирення між сторонами з боку позивача не можливе. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.
Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається.
За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.
У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.
Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Суд визнає позов таким, що підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, втратили почуття взаємоповаги, довіри та любові, тому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них.
Судом враховано, що батько дитини має належні матеріально-побутові умови, має можливість утримувати дитину. В помешканні для дитини створено належні умови для проживання, навчання, розвитку та відпочинку дитини.
Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України).
Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1..
Відповідач зареєстрований в м. Житомирі та проживає окремо від позивача.
Дитина залишилася проживати з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на її утриманні.
Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини від 20.12.2017 року за № 1245, орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком ОСОБА_1 (а.с. 46-47).
Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1. ст. 161 СК України).
Відповідно до ч.2 ст.161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Згідно п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.
Однак, поняття «розлучення дитини та матері» не є тотожним поняттю «визначення різних місць проживання матері та дитини». Оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.
Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з батьком підлягають до задоволення, оскільки це відповідає інтересам дитини, позивач має можливість створити дитині належні умови для виховання та розвитку.
З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1280 грн. відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 354 ЦПК України, 104-105, 110, 112-115, 141, 150, 160, 161 Сімейного Кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, задовольнити.
Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. у м. Житомир відділом запису актів цивільного стану, актовий запис № 1825, розірвати.
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., з батьком - ОСОБА_5.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1280 грн. витрачені в якості судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Богунським районним судом м. Житомира за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення чи апеляційної скарги, якщо їх не було подано. У разі подання заяви про перегляд заочного рішення чи апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи.

Судя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка