Справа № 369/1004/17
Провадження № 2/369/1523/17
РІШЕННЯ

Іменем України

23.05.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчка А.Я.

секретаря Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 27.07.2007 року шлюб було укладено між сторонами, у відділ актів реєстрації цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1156.

Від шлюбу подружжя дітей не має.

Позивач свою позовну заяву мотивує тим, що їх подальше подружнє життя з відповідачем неможливе, так, як вони утратили почуття любові, сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо, стосунків не підтримують, їх шлюб носить лише формальний характер, тому просив шлюб між ними розірвати.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав.

Суд, вислухаши осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.07.2007 року шлюб було укладено між сторонами, у відділ актів реєстрації цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1156.

Від шлюбу подружжя дітей не має.

Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. На даний час строни проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе.

У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованоїЗаконом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

Відповідно до положень ст.ст.111-112 СК України, суд, з»ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, - постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов'язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між сторонами.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та, керуючись ст.ст.4, 60, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 27.07.2007 року у виконкомі відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1156.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії даного рішення суду особою, яка його оскаржує.

Суддя: А.Я.Волчко