233 Справа № 233/1957/17
У Х В А Л А

25 травня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлостоцької О.В.

при секретарі Теліціній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на дії державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, боржник ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до суду із скаргою на дії державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу. Свої вимоги, з урахуванням наданих уточнень, обґрунтовував тим, що 05 травня 2016 року державним виконавцем відділу ДВС Краснолиманського міського управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51007256 на примусове виконання виконавчого листа № 233/117/16-ц від 12 березня 2016 року, виданого на виконання рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» солідарно заборгованості за кредитним договором в розмірі 122563 грн. 06 коп. 24 лютого 2017 року державним виконавцем Лиманського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи; майно, на яке може бути звернцто стягнення, відсутнє; на виявленні транспортні засоби накладено арешт, вони оголошені у розшук, але на даний час не знайдені. Проте, за наявними у стягувача даними, боржнику на праві власності належить автомобіль марки HYUNDAY ACCENT, реєстраційний номер НОМЕР_1, тому вважає, що підстав для винесення постанови про повернення виконавчого документа не було. У звязку з наведеним просив визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лиманського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 24 лютого 2017 року про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні № 51007256 та зобовязати державного виконавця ВДВС Лиманського міського управління юстиції ОСОБА_1 відновити виконавче провадження № 51007256.

Представник заявника ПАТ «Кредобанк» в судове засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд скарги за його відсутності, в якому скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Державний виконавець ВДВС Лиманського міського управління юстиції ОСОБА_1 на виклик до суду не зявився, причини неявки не повідомив, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги.

Від начальника відділу надійшли письмові заперечення, в яких міститься вимога про розгляд справи без участі представника. З приводу скарги повідомляє, що 05 травня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 233/117/16-ц від 12.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» судового збору в розмірі 612 грн. 83 коп. та витрат на оплату оголошення у пресі в розмірі 315 грн. 00 коп. Державним виконавцем здійснено запити до структурних органів для виявлення доходів та майна боржника. Згідно відповіді на запит з ДПС України та УПФУ у м. Лиман через ДП «Інформаційний центр» боржник не працює, пенсію не отримує, розрахункові рахунки відсутні. Згідно відповіді Центру ДАІ (ЦНППВАЗ м. Краматорськ) за ОСОБА_2 значиться автомобільний транспорт, на який накладено арешт та подано у розшук; автомобільний транспорт не виявлено. Згідно відповіді Міськрайонного управління Держгеокадастру у м. Лимані та Лиманському районі Донецької області Донецької області земельні ділянки за боржником не значаться. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, за ОСОБА_2 нерухомого майна не зареєстровано. У звязку з тим, що боржник мешкає в м. Макіївка, він не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, тому довести факт ухилення від сплати заборгованості боржником державний виконавець не має можливості; звернутися до суду з поданням про розшук майна боржника не є можливим. 24 лютого 2017 року державним виконавцем відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону Ураїни «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві; надано строк для повторного предявлення для виконання виконавчого документа до 25 лютого 2020 року. Просив відмовити ПАТ «Кредобанк» у задоволенні скарги на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, що не є перешкодою для розгляду скарги судом відповідно до ст. 386 ЦПК України.

Дослідивши доводи скарги та заперечення, надані докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Стаття 385 ЦПК України передбачає, що скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа, виданого Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області 12 березня 2016 року у справі № 233/117/16-ц державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження № 51007256 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» суми сплаченого судового збору в розмірі 612 грн. 83 коп. та витрат на оплату оголошення у пресі в розмірі 315 грн. 00 коп. (а.с. 5-8).

24 лютого 2017 року державним виконавцем Лиманського міського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадженя», у звязку з тим, що у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи; майно, на яке може бути звернуто стягнення, відсутнє; на виявленні транспортні засоби накладено арешт, вони оголошені у розшук, але на даний час не знайдені (а.с. 14-15).

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства обов'язковість судового рішення, тобто виконання будь-якого рішення є невід'ємною частиною правосуддя.

В статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Конституційне положення коментована стаття розтлумачує як по субєктах, так і по території, на яку розповсюджується обов'язковість судових рішень. Субєктами, на яких поширюється обов'язковість судових рішень, коментована стаття вважає всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадових чи службових осіб та громадян.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з приписами Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу формацію, в тому числі конфеденційну; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Крім того, під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», на яку послався державний виконавець в оскаржуваній постанові, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо в результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Згідно ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Отже, зі змісту п. 5 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що однією з підстав повернення виконавчого документу стягувачу є неможливість встановити місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, не зважаючи на вжиті виконавцем заходи.

Доказів того, що державним виконавцем в рамках даного виконавчого провадження вживались будь-які заходи, спрямовані на встановлення місця проживання або перебування божника ОСОБА_2, зокрема, у вигляді запитів про місце його реєстрації або постійного чи тимчасового проживання, державним виконавцем не надано та про наявність таких доказів не зазначено.

Крім того, мотивувальна частина постанови державного виконавця від 24 лютого 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві викладена суперечливо посилаючись на п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем одночасно зазначено інші підстави повернення.

До того ж, з аналізу змісту п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що невстановлення місця проживання або місця перебування боржника - фізичної особи не може бути підставою для повернення виконавчого документу стягувачу у випадку, коли виконанню підлягають виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що скарга ПАТ «Кредобанк» підлягає задоволенню і постанову державного виконавця від 24 лютого 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу слід визнати незаконною та скасувати.

Статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Оскільки відновлення провадження відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» віднесено до компетенції державного виконавця, у звязку із висновком суду про наявність правових підстав до визнання постанови про повернення виконавчого документу стягувачу незаконною та її скасування, державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області слід зобовязати розглянути питання щодо відновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 233/117/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» судового збору в розмірі 612 грн. 83 коп. та витрат на оплату оголошення у пресі в розмірі 315 грн. 00 коп.

На підставі ст.ст. 18, 37 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 383, 385, 386, 387 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на дії державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, боржник ОСОБА_2, задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 від 24 лютого 2017 року про повернення стягувачеві виконавчого документа у виконавчому провадженні № 51007256 виконавчого листа у справі № 233/117/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» судового збору в розмірі 612 грн. 83 коп. та витрат на оплату оголошення у пресі в розмірі 315 грн. 00 коп.

Зобовязати державного виконавцяЛиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 розглянути питання про відновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 233/117/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» судового збору в розмірі 612 грн. 83 коп. та витрат на оплату оголошення у пресі в розмірі 315 грн. 00 коп.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд протягом п1яти днів з дня проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: