Провадження № 22-ц/779/973/2017
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Горейко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Фединяка В.Д., Бойчука І.В.

секретаря Шемрай Н.Б.

з участю представників апелянта ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 06 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, в обґрунтування якого зазначив, що з 15.07.1990 року по 15.08.2012 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою ОСОБА_4 Під час шлюбу ними згідно договору купівлі-продажу квартири від 13.08.2004 року було придбано квартиру АДРЕСА_1. Право власності на квартиру оформлено на відповідачку. Оскільки вказана квартира придбана під час шлюбу та є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, то підлягає поділу між ним та відповідачкою. У зв'язку з наведеним позивач просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 06 квітня 2016 року задоволено позов ОСОБА_3. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що позивачем при розгляді справи подано не всю інформацію про майно, що набуте під час шлюбу та повинно входити до загальної маси, яка підлягає поділу. Так, до розірвання шлюбу подружжям було придбано нерухоме майно, що знаходилося по вул. Княгинин, 41 «а» в м. Івано-Франківську. Вказане майно було відчужено подружжям. Виручені від реалізації цього майна кошти були конвертовані в іноземну валюту та зберігались на депозитному рахунку в Івано-Франківській філії ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». На вказаному рахунку зберігались також і інші кошти, що зароблені подружжям та конвертовані в іноземну валюту. Орієнтовна сума коштів, що перебували у позивача та є спільною сумісною власністю подружжя, становить 70 000 доларів США.

Суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення про поділ спільного майна подружжя без врахування наведених обставин, які позивачем були приховані.

З цих підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про поділ спільного майна подружжя із урахуванням коштів депозиту, прихованого позивачем.

В засіданні апеляційного суду представники апелянта підтримали доводи скарги з наведених у ній мотивів.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомив.

Заслухавши доповідача, пояснення представників апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира придбана сторонами під час перебування у шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжя, а тому позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів справи, що 15.07.1990 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 зареєстровано шлюб у відділі ЗАГС Івано-Франківського міськвиконкому (а. с. 4).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 серпня 2012 року шлюб між сторонами розірвано (а. с. 5-6).

13.08.2004 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Дмитрук С.Д. та зареєстрованого в реєстрі за №6-2118, відповідачем ОСОБА_4 придбано квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 8-9).

Відповідно до копії звіту про оцінку майна №15/03/10 від 12.10.2015 року ринкова вартість вищевказаної квартири становить 202 702,80 грн. (а. с. 25-33).

В силу дії ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст. 70 СК України, відповідно до якої у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За встановлених обставин справи та наведених норм матеріального права суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 про поділ квартири як спільного майна подружжя є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому за ним слід визнати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення про поділ квартири, як спільного майна подружжя, не встановивши обсягу всього майна, набутого сторонами підчас шлюбу, зокрема не враховано кошти в розмірі 70 000 доларів США, які перебували на депозитному рахунку позивача в Івано-Франківській філії ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та є спільною сумісною власністю подружжя, однак зняті ним після розірвання шлюбу і використані на власні потреби, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Проте, одним із принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, який встановлений в ст. 11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З аналізу наведених норм та роз'яснень слідує, що суд встановлює обсяг спільно-нажитого майна сторін, що підлягає поділу, однак в межах позовних вимог.

В даному випадку позивач звернувся в суд з позовом про поділ квартири, як спільного майна подружжя, а відповідач також не позбавлена права звернутись в суд з позовом про поділ спільно нажитого майна, адже за змістом ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Помилковим є посилання апелянта на роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в абз. 2 п. 30 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» про те, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Адже в даній справі, поділ грошового вкладу, як спільного майна подружжя, не є предметом спору.

Крім того, згідно виписки банку про рух коштів на депозитному рахунку ОСОБА_3 за період, про який вказував апелянт, тобто з 01.01.2010 року по 01.01.2017 року, на депозитний рахунок ОСОБА_3 кошти поступили 25.09.2012 року в сумі 20 257 доларів США, тобто уже після розірвання шлюбу сторін, та зняті з рахунку 27.08.2013 року в розмірі 20 371,16 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, постановив правильне рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313- 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Фединяк В.Д.

Бойчук І.В.