Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2017 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Хитрука В.М.

за участі секретаря Гуменюк Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір МКБР-010 від 17.09.2008 за яким останній отримав кредит у розмірі 49000 доларів США на термін до 14.09.2012 року. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. ОСОБА_4 в порушення умов кредитного договору свої зобовязання не виконав, станом на 18.04.2014 року допустив заборгованість 104715,81 доларів США.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № МКБР-010/4 від 17.09.2008.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № МКБР-010/5 від 17.09.2008.

Відповідно до умов договору поруки позивачем 02.04.2014 року було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за кредитним договором, але відповідна вимога залишилася без уваги відповідачів.

Тому, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором МКБР-010 від 17.09.2008 у розмірі 104715,81 доларів США, що за курсом НБУ 11,23 еквівалентно 1 175 683, 50 грн.

Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не зявився, надіслав суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, просив справу розглянути без його участі, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася. Про час і дату розгляду справи була повідомлена належним чином рекомендованими поштовими повідомленнями.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 позов не визнали, заперечували проти його задоволення. Суду пояснили, що позивач неправильно обчислив заборгованість позичальника, оскільки через його смерть строк дії договору припинено, при цьому нарахування процентів також припинено, згідно п.2.3.14 кредитного договору від 17.09.2008 року. Притягнення до подвійної відповідальності за одне й те саме порушення (несвоєчасне виконання зобовязання) є порушенням ст. 61 Конституції України. Поручителі не давали згоди відповідати за зобовязаннями нових боржників. Закінчення преклюзивного строку звернення банку з вимогами до поручителів, у звязку з відсутністю строку дії договору поруки, а також зміни банком строку виконання основного зобовязання (рішення Барського районного суду від 11.11.2009 року справа №2-871/09).

Заслухавши пояснення відповідача та його представника суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, виходячи з наступного.

Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір МКБР-010 від 17.09.2008 за яким останній отримав кредит у розмірі 49000 доларів США на термін до 14.09.2012 року.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

ОСОБА_4 в порушення умов кредитного договору свої зобовязання не виконав, станом на 18.04.2014 року допустив заборгованість 104715,81 доларів США.

Рішенням Барського районного суду від 11.11.2009 року №2-871/09 передано в заклад «ПриватБанку» шляхом вилучення у ОСОБА_6 належне йому на праві власності заставлене майно, а саме: телевізор фірми Panasonic, мод. TC-2Z80UQ, Renault реєстраційний номер: АВ 6418 ВА, автомобіль Krone, реєстраційний номер: АВ 3678 ВА, заставлене майно, яке зазначено в договорі застави № МКБР- 010/3 від 17.09.2008 р. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МКБР - 010 від 17.09.2008 року в сумі 55980,85 (Доларів США), звернуто стягнення на заставлене майно відповідно до договору застави МКБР-010/3 шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Звернуто стягнення на автомобіль Renault реєстраційний номер: АЗ 6418 ВА, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави віл імені Заставодавця, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; звернуто стягнення на автомобіль Krone реєстраційний номер: АВ 3678 ВА шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер 19.11.2012 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № МКБР-010/4 від 17.09.2008.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № МКБР-010/5 від 17.09.2008.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

За положеннями статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Згідно із частиною третьою статті 559 ЦК України порука припиняється в разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що в разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Як наслідок, на поручителів може бути покладено обовязок щодо належного виконання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину та згоди поручителя відповідати за нового боржника.

Так згоду поручителі не надавали, що підтверджується змістом договорів поруки від 17 вересня 2008 року №МКБР-010/4 та №МКБР-010/5.

Вказана правова позиція щодо відповідальності поручителів, внаслідок смерті позичальника та обовязкової згоди поручителів відповідати перед новим боржником (що має бути зафіксована в договорі поруки) висловлена Верховним судом України в постанові від 3 червня 2015 року по справі №6-206цс15.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга стаття 251 та частина друга стаття 252 ЦК України).

Договорами поруки від 17 вересня 2008 року №МКБР-010/4 та №МКБР-010/5 не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цих договорів встановлено, що вони діють до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

Таким чином, у договорі поруки не встановлено строку її дії відповідно до статті 252 ЦК України , а тому підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений: строком повного погашення кредиту є14.09.2012 року.

У зв'язку з порушенням позичальником - ОСОБА_4 виконання зобов'язання за кредитним договором, банк, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, використав право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором.

Внаслідок чого, рішенням Барського районного суду від 11.11.2009 року (справа №2-871/09) з позичальника було стягнуто заборгованість за кредитним договором від №МКРБ-010 від 17.09.2008 року.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, банк, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й протягом шести місяців, починаючи з дати предявлення позову по справі Барського районного суду №2-871/09 був зобов'язаний пред'явити позов до поручителів.

Таким чином, якщо банк на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Саме про таке застосування норми частини четвертої статті 559 ЦК України йдеться в постановах Верховного Суду України від 21 січня 2015 року (№6-190цс14), від 27 січня 2016 року (№6-990цс15) та від 22 червня 2016 року (№6-368цс16).

Змінивши в 2009 році строк виконання основного зобов'язання, банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 9 липня 2014 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України.

Таким чином, банк не врахував, що на момент звернення до суду з зазначеним позовом порука припинилася, внаслідок дії норми частини четвертої статті 559 ЦК України.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 509, 523, 530, 559, 610, 612, 611, 629, 627, 590, 216 ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення, а неприсутніми особами в той же строк з дня отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги в Апеляційний суд Вінницької області через Барський районний суд Вінницької області.

Суддя: