Справа № 495/4026/17
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

29.05.2017 м. Білгород - Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярський О.О. розглянувши заяву Філліпс Лоуренц про забезпечення позову по справі за позовом Філліпс Лоуренц до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошей,

В С Т А Н О В И В:

Філліпс Лоуренц звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошей, а саме просить суд: стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Філліпс Лоуренц безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 999 999,00 гривень.

Одночасно з позовом Філліпс Лоуренц надав заяву про забезпечення позову, а саме просить: вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно в межах заявлених позовних вимог, яке належать ОСОБА_1.

Як вбачається з заяви, позивачем було перераховано на банківський рахунок відповідача грошові кошти у сумі 999 999,00 гривень з метою укладення договору дарування (пожертви) у майбутньому, як того вимагає законодавство, у письмовій формі та нотаріально посвідченого. Відповідач після отримання грошових коштів, зловживаючи довірою позивача, укладати будь-які письмові документи про отримання коштів відмовилась, уникає спілкування та зустрічей з позивачем, на письмову вимогу про повернення грошових коштів не реагує.

В обґрунтування вимог заяви позивач посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить виконання рішення суду, так як під час розгляду справи відповідачем можуть бути вчинені дії спрямовані на відчуження належного ОСОБА_1 нерухомого майна, що призведе до неможливості у майбутньому виконання рішення суду.

Дослідивши подану заяву та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно; заборона вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступних умов: наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового розгляду.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наголошує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Таким чином, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами та вживатися у разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимога позивача щодо накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 є неспівмірною із заявленими позовними вимогами, оскільки позивач не конкретизував майно, на яке слід накласти арешт, не надав доказів належності майна відповідачу, не вказав вартості майна, а отже неможливо визначити його вартісні показники, що може призвести до порушення принципу співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належать ОСОБА_1, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задовленні заяви Філліпс Лоуренц про забезпечення позову по справі №495/4026/17 за позовом Філліпс Лоуренц до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошей відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: