Категорія 54 Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Стадника І.М., Ковальчука О.В.,

При секретарі: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2017 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2017 року в цивільній справі за позовом

ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

встановила :

ОСОБА_3 звернувся в міський суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу .

В обґрунтування позову посилався на те, що з 05.01.1995 року по 06.10.2016 року він працював у відповідача на посаді водія. Наказом адміністрації відповідача за №4394-К від 06.10.2016 року його звільнено з роботи з посади водія автотранспортних засобів управління адміністративного обслуговування Київського регіону департаменту розвитку нерухомості та управління внутрішньобанківськими послугами на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважає, що його звільнено безпідставно з порушенням порядку, передбаченого ст.42 КЗпП України, оскільки при скороченні штату працівників із змінами в організації виробництва і праці він мав переважне право на залишення на роботі, у зв'язку з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Крім того, засідання профспілкового комітету, яким було надано згоду на його звільнення було проведено з порушенням вимог законодавства.

Посилаючись на зазначені обставини просив поновити його на роботі на посаді водія та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2017 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді водія автотранспортних засобів (м. Вінниця) управління адміністративного обслуговування Київського регіону департаменту розвитку нерухомості та управління внутрішньобанківськими послугами Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль».

Стягнуто з Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Вирішено питання про судові витрати по справі.

Рішення суду про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

Ухваленим в справі додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2017 року стягнуто з Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 10013,26 грн.

Рішення суду про стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 4201,96 грн. допущено до негайного виконання.

В апеляційних скаргах представник відповідача за довіреністю ОСОБА_4 просить рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2017 року та додаткове рішення цього ж суду від 12 квітня 2017 року скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити повністю, посилаючись на незаконність вказаних рішень, оскільки суд першої інстанції ухвалив їх з порушенням норм процесуального та матеріального права, при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду, зазначені в оскаржуваних рішеннях, не відповідають фактичним обставинам справи, а деякі обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, є недоведеними.

Представник відповідача ОСОБА_5, яка брала участь в судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції, вимоги апеляційних скарг підтримала на умовах, викладених у них, і просила задовольнити.

Позивач ОСОБА_3, повідомлений в установленому порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не зявився.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду в межах доводів апеляцій та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що позивач мав переважне право на залишення на роботі на посаді водія у порівняні з іншими пятьма водіями у з зв'язку з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, оскільки серед всіх працюючих на момент звільнення працівників він мав найбільший стаж роботи у відповідача (21 рік 9 місяців) та 31 рік спеціального стажу водія, є водієм 1 класу, що підтверджує його більш високий рівень кваліфікації та продуктивності праці, ніж у інших працівників. До то ж визначення рівня кваліфікації та продуктивності праці відбувалось лише для працівників з робочим місцем в місті Вінниця, при цьому доказів про те, що в містах Вінниці, Житомирі, Чернігові та Черкасах створені структурні одиниці цього Управління відповідач до суду не подав. З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту, оскільки фактично адміністрацією відповідача не проводилося звільнення у зв'язку із скороченням штату працівників водіїв, а тому відсутні правові підстави для розірвання трудового договору з позивачем з підстав п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Проте з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись, оскільки вони не відповідають обставинам справи і судом допущено порушення норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Таким чином в даній справі доведенню підлягає наявність порушення трудових прав позивача у звязку з його незаконним звільненням.

По справі встановлено, що наказом №1-К від 05.01.1995р. ОСОБА_3 був прийнятий на роботу на посаду водія Вінницької філії Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль», правонаступником якого є відповідач.

Згідно наказу №4394-К від 06.10.2016 року позивача було звільнено з посади водія автотранспортних засобів (м. Вінниця) Управління адміністративного обслуговування Київського регіону Департаменту розвитку нерухомості та управління внутрішньобанківськими послугами у звязку зі скороченням чисельності або штату працівників, п.1 ст. 40 КЗпП України, за згодою профспілкового комітету з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку.

Рішенням Спостережної ради Банку № СР-3/6 від 17.03.2016 року затверджено Положення про Управління адміністративного обслуговування Київського регіону Департаменту розвитку нерухомості та управління внутрішньобанківськими послугами (далі - Управління).

Відповідно до п.2 вищевказаного Положення метою створення Управління є господарське забезпечення якісного та ефективного - функціонування структурних підрозділів та працівників Київської регіональної дирекції, зокрема відділень Банку, що знаходяться в м. Києві, Київський та Вінницький, Житомирській, Черкаській та Чернігівській областях.

Пунктом 1.4 цього Положення визначено, що штатний розпис Управління затверджується Постановою Правління Банку.

Постановою Правління Банку від 29.07.2016 року № П-139/1 «Про затвердження нових штатних розписів Центрального офісу та дирекцій банку» (надалі - Постанова № П-139/1) було затверджено Штатний розпис Управління станом на 01.08.2016 року.

Відповідно до Штатного розпису до складу Управління входить чотири організаційні одиниці, що створені в містах Житомирі, Вінниці, Черкасах, Чернігові, які мають назву, що відповідає назві міста.

Так, відповідно до Постанови № П-139/1 у Банку мали місце зміни в організації виробництва та праці, а саме, скорочення чисельності або штату працівників (т.1 а.с.76).

З Додатку 1 до Постанови № П-139/1, вбачається, що згідно Штатного розпису в організаційній одиниці Управління з назвою «м. Вінниця» станом на 01.08.2016р. було передбачено 3 штатні одиниці посад водіїв автотранспортних засобів у м. Вінниця (т.1 а.с.79). На даних посадах фактично працювали 3 працівника, а саме: водій автотранспортних засобів - ОСОБА_3; водій автотранспортних засобів - ОСОБА_6; водій автотранспортних засобів - ОСОБА_7

Як вбачається з Додатку 2 до Постанови № П-139/1 в Управлінні, після затвердження нового штатного розпису, передбачено лише 1 штатну посаду водія автотранспортних засобів в організаційній одиниці Управління «м. Вінниця», оскільки дві посади водія вказаної організаційної одиниці підлягали скороченню (т.1а.с.80). Отже, відповідно до Постанови № П-139/1 у Банку відбулися зміни в організації виробництва і праці а саме, скорочення штату працівників Управління.

Крім того, як вбачається з Додатку 2 до Постанови № П-139/1 скороченню підлягали також інші посади в межах інших організаційних одиниць Управління.

Таким чином, доданий до матеріалів справи Штатний розпис Управління містить нумерацію посад, яка є окремою для кожної організаційної одиниці в межах Управління з назвами «м. Вінниця», «м. Житомир», «м. Черкаси», «м. Чернігів».

Враховуючи викладене, працівник, що займає посаду водія автотранспортних засобів організаційної одиниці «м. Вінниця» Управління здійснює свої функції виключно у межах Вінницької області та м. Вінниці та обслуговує виключно відділення Банку, які розташовані в м. Вінниці та Вінницькій області.

На виконання Постанови № П-139/1 29.07.2016 року видано наказ № 3095-к «Про попередження про наступне звільнення за скороченням штату працівників». Наказом № 3095-к встановлено, що Департамент по роботі з персоналом Банку повинен ознайомити з цим наказом працівників, які займають посади, що підлягають скороченню під підпис з зазначенням ними дати їх ознайомлення та у разі наявності вакантних посад, одночасно пропонувати цим працівникам іншу роботу за відповідними професіями чи спеціальностями згідно з вимогами чинного законодавства

Позивач 03.08.2016р. був ознайомлений з наказом № 3095-к, що підтверджується його підписом на Додатку № 1 до наказу. Крім позивача із вказаним наказом було ознайомлено також інших працівників Управління посади яких підлягали скороченню, в тому числі двох водіїв Управління - ОСОБА_7 та ОСОБА_6 В подальшому останнього наказом № 3243-к від 08 серпня 2016 року було звільнено з посади за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України (т.1 а.с.81,82).

Згідно з штатним розписом станом на 1 жовтня 2016 року, затвердженим Постановою Правління АТ «ОСОБА_2 Аваль» №П-183/2 від 30.09.2016р. в організаційній одиниці Управління з назвою «м. Вінниця» передбачено 1 штатну одиницю посади водія автотранспортних засобів у м. Вінниця (т.1 а.с.191)

Таким чином, на 1 вакантну посаду водія претендували позивач та ОСОБА_7.

За результатами проведеної Департаментом персоналу Банку порівняльної оцінки кваліфікації, продуктивності праці водіїв автотранспортних засобів ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було встановлено, що ОСОБА_7 має вищу кваліфікацію та продуктивність праці ніж ОСОБА_3, а також він має дві додаткові переваги для залишення на роботі по частині другій ст.41 КЗпП України, оскільки на його утриманні є двоє утриманців (п.1 ч.2 ст.42 КЗпП України), а також він має тривалий безперервний стаж роботи у Банку 15 років (п.3 ч.2 ст.42 КЗпП України).

ОСОБА_3 з переваг передбачених частиною 2 ст.42 КЗпП України має лише одну перевагу, а саме: тривалий безперервний стаж роботи у Банку 21 рік 9 місяців (п.3 ч.2 ст.42 КЗпП України).

Виходячи з коментаря до ст.42 КЗпП України: якщо працівник користується переважним правом на залишення на роботі на підставі трьох (двох) пунктів частини другої ст. 42 КЗпП України, то він може бути визнаний таким, що має переважне право на залишення на роботі перед працівником, що користується таким правом за двома чи одним пунктом. При визначенні кола працівників, які мають переважне право на залишення на роботі за критерієм наявності двох і більше утриманців, необхідно враховувати, що чоловік, у якого двоє і більше дітей, повинен вважатися таким, що має двох утриманців, хоча він і проживає разом з працездатною дружиною, і на кожного з подружжя, таким чином, припадає лише по одному утриманцю (якщо їх поділити). До категорії утриманців належать особи, для яких заробіток працівника, щодо якого ставиться питання про наявність переважного права на залишення на роботі, є основним джерелом існування.

Відповідно до частини першої ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Частиною 2 ст. 42 КЗпП України визначений перелік обставин, які дають перевагу в залишенні на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації працівників.

Отже, при вивільненні працівників, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають категорії працівників, перелічені у ч. 2 ст. 42 КЗпП України.

Виходячи із вставлених по справі обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що звільнення ОСОБА_3 із займаної посади з 06 жовтня 2016 року проведено Банком у відповідності до вимог чинного законодавства на підставі п. 1 ст.40 КЗпП України.

За таких обставин всі заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, тому не підлягають до задоволення.

Пунктами 3, 4 статті 309 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є незаконними і такими, що підлягають до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2017 року та додаткове рішення цього ж суду від 12 квітня 2017 року скасувати й ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_8

Судді: (підпис) ОСОБА_9

(підпис) ОСОБА_10

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.