Справа № 539/421/17
28 квітня 2017 року Лубенський міськрайонний суд
В складі: головуючого судді - Гудкова С. В.
за участю секретаря - Яценко Л.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1, третя особа Лубенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про звільнення майна з-під арешту,
Позивач ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, третя особа Лубенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свій позов тим, що 13.08.2008 року ОСОБА_1 уклала з ВАТ «Сведбанк» Кредитний договір №1601/0808/88-151, за умовами якого Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші платежі.
В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 13.08.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» було укладено Іпотечний договір, згідно якого ОСОБА_1 передає в іпотеку Іпотекодержателю житловий будинок АДРЕСА_1.
28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», згідно Договору факторингу №15, свої права вимоги за зобов'язаннями позичальника за кредитним договором.
При зверненні позивачем 20.01.2017 року до нотаріуса стало відомо, що на нерухоме майно, яке предметом іпотеки накладено арешт актом опису та арешту майна ВП №31181792 від 19.06.2012 року Лубенським міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.
Позивач прохає суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1, який перебуває під арештом на підставі акту опису й арешту майна ВП №31181792 від 19.06.2012 року, видана Лубенським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Також прохає стягнути з відповідача судові витрати.
В судове засідання представник позивача не заявився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, вимоги заяви підтримує, прохає задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_1, будучи повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, проігнорувавши виклик до суду.
Представник третьої особи Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі.
Частиною 1 ст.224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
28.04.2017 року суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Так, судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором №1601/0808/88-151 від 13.08.2008 року, згідно якого ВАТ «Сведбанк» було надано відповідачці ОСОБА_1 кредитні кошти (а.с.4-6), 13.08.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» було укладено Іпотечний договір, згідно якого ОСОБА_1 передає в іпотеку Іпотекодержателю житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.7-9). Договір Іпотеки було посвідчено нотаріусом та зареєстровано в реєстрі під №2933.
28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», згідно Договору факторингу №15, свої права вимоги за зобов'язаннями позичальника за кредитним договором.
19.06.2012 року державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в межах виконавчого провадження ВП №31181792 було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 та зареєстровано заборону на його відчуження.
Вищевказаний арешт, накладений державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області є обтяженням, яке має нижчий пріоритет, адже це публічне обтяження було зареєстроване пізніше, ніж обтяження, яке було зареєстровано на підставі договору іпотеки.
Про порушене право ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» дізналось 20.01.2017 року при зверненні до нотаріуса.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконаннярішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. При цьому за приписами ст. 59вказаного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення цього майна з під арешту.
Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1 - 4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
У силу положень ст. 54 зазначеного Закону, звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.
Згідно із ч. 4 цієї норми заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: 1) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ч. 3 ст. 54 цього самого Закону). Указані норми безпосередньо стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями.
Таким чином, виходячи із суті іпотеки, відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 54 Закону.
Наявність безпідставного накладеного обтяження нерухомого майна, належного позивачеві, порушує його права, що дає підстави для їх судового захисту.
Оскільки позивач позбавлений можливості розпоряджатися іпотечним майном через накладення арешту, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Питання по судовому збору вирішити відповідно до ст.88 ЦПК України (а.с.3).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 8, 10, 11, 60, 80, 209, 212-215, 218, 224-228, 233 ЦПК України, ст.ст.15,16,257,319,321,391 ЦК України,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1, третя особа Лубенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.
Звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1, який перебуває під арештом на підставі акту опису й арешту майна ВП №31181792 від 19.06.2012 року, видана Лубенським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі десяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його оголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Гудков С. В.