Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/1124/17 Головуючий у 1-й інст. Міхненко С. Д.
Категорія 20 Доповідач Талько О. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Григорусь Н.Й.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 28 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Малинської міської ради Малинського району Житомирської області про визнання договору частково недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 21 липня 2012 року між територіальною громадою міста в особі Малинської міської ради та ним укладений договір купівлі-продажу окремого індивідуально визначеного майна, у тому числі будівлі (споруди, приміщення), що підлягає продажу за конкурсом. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Малинського нотаріального округу ОСОБА_2

Відповідно до п.1.1 договору, територіальна громада зобовязувалась передати йому у власність банно-пральний комбінат, який знаходиться за адресою: м.Малин, вул.Б.Хмельницького, 17.

Умовами договору також передбачено, що кошти за придбане майно повинні бути сплачені наступним чином: перший внесок не менше 150000 грн. до 1 грудня 2012 року, наступні платежі розстрочити на три поточні роки рівними частинами.

У відповідності до п.7.1 договору, в разі порушення покупцем строку оплати за обєкт приватизації, вказаного у п.2.1 договору, він сплачує пеню із суми недоїмки, яка нараховується в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня за кожен день затримки розрахунку. Також пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі, якщо покупець не сплатить встановлену вартість у строки відповідно до умов цього договору, він сплачує неустойку в розмірі 20% від вартості обєкта приватизації. При цьому продавець порушує питання про розірвання даного договору.

Позивач зазначає, що таким чином, на нього покладена подвійна відповідальність за порушення строків розрахунку, що суперечить ст.61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а також не узгоджується з правовою позицією, яка міститься у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003цс15).

З огляду на вищезазначене, просив визнати недійсним пункт 7.2 договору.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 28 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Вказує, що не відмовлявся від виконання вищевказаного договору, однак покладення на нього подвійної відповідальності порушує його права.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких належних та допустимих доказів для визнання п.7.2 договору недійсним позивачем не надано та обставини, на які він посилається (подвійне притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення) можуть бути підставою для оспорювання суми заборгованості за цією угодою.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком.

В судовому засіданні встановлено, що 21 липня 2012 року між територіальною громадою міста в особі Малинської міської ради та позивачем укладений договір купівлі-продажу окремого індивідуально визначеного майна, у тому числі будівлі (споруди, приміщення), що підлягає продажу за конкурсом, відповідно до якого останній прибав банно-пральний комбінат, який знаходиться за адресою: м. Малин, вул. Б.Хмельницького, № 17. Зазначена угода посвідчена приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу ОСОБА_2 21 липня 2012 року та зареєстрована в реєстрі за №1637.

Ціна даного нерухомого майна визначена сторонами у розмірі 561000 грн.

Згідно д п.2.1 договору розрахунок за придбаний обєкт здійснюється таким чином: перший внесок не менший ніж 150000 грн. до 1 грудня 2012 року; наступні платежі розстрочити на три поточні роки рівними частинами з урахуванням індексу інфляції, з правом дострокового виконання зобовязання.

Відповідно до п.7.1 договору у разі порушення покупцем строку оплати за обєкт приватизації, який вказаний у п.2.1 цього договору, він сплачує пеню із суми недоїмки, яка нараховується в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожен день затримки розрахунку.

Окрім того, п.7.2 договору передбачено, що у разі, якщо покупець не сплатить встановлену вартість у строки відповідно до умов цього договору, він сплачує неустойку в розмірі 20 відсотків від вартості обєкта приватизації. При цьому продавець порушує питання про розірвання цього договору.

Згідно зі ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Частиною 1 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зміст ст. 217 ЦК України свідчить про те, що недійсними можуть бути визнані окремі частини договору, що не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Отже, пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року ( справа №6-2003цс15).

У спірному договорі за порушення покупцем строку сплати коштів передбачено подвійну відповідальність: у вигляді пені та неустойки, що не узгоджується з положеннями ст.61 Конституції України.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Посилання на ту обставину, що подвійне притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення є підставою для оспорювання суми заборгованості за договором, є необгрунтованим, оскільки позивач, обравши передбачений законодавством спосіб захисту порушених прав, звернувся до суду з даним позовом.

Таким чином, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового, - про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 28 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним п.7.2 договору купівлі-продажу окремого індивідуально визначеного майна, у тому числі будівлі (споруди, приміщення), що підлягає продажу за конкурсом, укладеного 21 липня 2012 року між територіальною громадою міста Малина в особі Малинської міської ради та ОСОБА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу ОСОБА_2 21 липня 2012 року та зареєстрований в реєстрі за №1637.

Стягнути з Малинської міської ради на користь ОСОБА_1 1344 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуюча Судді: