Справа № 379/1305/16-ц Головуючий у І інстанції Василенко О. М.
Провадження № 22-ц/780/2537/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 19.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Білоконь О.В., Голуб С.А.,

за участю секретаря - Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_2» на рішення Таращанського районного суду Київської області від 02 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_2», третя особа: Таращанське відділення Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_2» (далі ПАТ «Креді ОСОБА_2»), третя особа: Таращанське відділення Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просив зобовязати відповідача подати до органу Державної фіскальної служби України уточнюючий розрахунок форми №1ДФ в частині віднесення суми прощеного (анульованого) боргу у сумі 5 723 926 грн. 37 коп. до податкового розрахунку за ознакою доходу «127» (інші доходи).

В обґрунтування позову ОСОБА_3 послався на те, що 27 травня 2008 року між ним та АТ «ІНДЕКС БАНК», правонаступником якого є ПАТ «Креді ОСОБА_2» було укладено кредитний договір №73/08-ю, відповідно до умов якого ПАТ «Креді ОСОБА_2» надав йому валютний кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в межах максимального ліміту 800 000 доларів США. 07 липня 2015 року між ним та ПАТ «Креді ОСОБА_2» було укладено договір про внесення змін та доповнень №9 до вказаного вище кредитного договору, відповідно до умов якого, ним було повністю погашено основну суму кредиту і банком, як кредитором, було прийнято рішення про прощення йому частини суми основного боргу по кредиту у розмірі 5 723 926 грн. 37 коп. Вважає, що прощена банком частина суми основного боргу по кредиту не є його додатковим благом, як платника податку, та не підлягає включенню до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, а тому на його думку банк повинен був визначити та відобразити в податковому розрахунку суму доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року № 4, під ознакою доходу «127» (інші доходи). Однак, на думку позивача, відповідач неправильно застосував норми Податкового кодексу України, а також безпідставно визначив та подав до органу Державної фіскальної служби України розрахунок форми №1ДФ в частині віднесення сум прощеного (анульованого) боргу за договором про прощення до податкового розрахунку за ознакою доходу «126», що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 07 жовтня 2016 року за №10449/м. 22 березня 2016 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою в десятиденний термін подати до органу державної фіскальної служби уточнюючий розрахунок форми №1ДФ в частині віднесення сум прощеного (анульованого) боргу за договором про прощення до податкового розрахунку за ознакою доходу «127» (інші доходи), однак відповідач залишив її без задоволення. З урахуванням наведеного, позивач просив його позов задовольнити.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 02 березня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Зобовязано ПАТ «Креді ОСОБА_2» подати до органу Державної фіскальної служби України уточнюючий розрахунок форми №1ДФ в частині віднесення суми прощеного (анульованого) боргу ОСОБА_3 у сумі 5 723 926 грн. 37 коп. до податкового розрахунку за ознакою доходу «127» (інші доходи).

В апеляційній скарзі ПАТ «Креді ОСОБА_2»просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, які зявилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

При апеляційному розгляді справи встановлено, що у травні 2016 року позивач ОСОБА_4 звертався до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПАТ «Креді ОСОБА_2», третя особа: Таращанське відділення Білоцерківської обласної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Київській області, в якому просив суд: зобовязати відповідача подати до органу Державної фіскальної служби уточнюючий розрахунок форми №1ДФ в частині віднесення суми прощеного (анульованого) боргу у сумі 5 723 926 грн. 37 коп. до податкового розрахунку за ознакою доходу «127» (інші доходи). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27 травня 2008 року між ним та AT «Індекс Банк», правонаступником якого є відповідач було укладено кредитний договір № 73/08-ю, відповідно до якого банк надав позивачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання валютний кредит, у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в межах максимального ліміту 800 000 доларів США, а позивач зобовязаний був використати його з цільовим призначенням та повернути кредит в повному обсязі. 07 липня 2015 року між сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень № 9 до вищезазначеного кредитного договору, відповідно до умов якого, позивачем було здійснено погашення заборгованості по основній сумі кредиту, і відповідачем, як кредитором було прийнято рішення про прощення позивачу частини суми боргу по кредиту у розмірі 5 723 926 грн. 37 коп. Позивачу стало відомо, що при прощенні йому боргу відповідачем, останнім, на думку позивача, неправильно було застосовано норми Податкового кодексу України, а також визначено та подано до органів ДФС України розрахунок форми № 1ДФ в частині віднесення сум прощеного (анульованого) боргу з вищезазначеним договором про прощення до податкового розрахунку за ознакою доходу «126», у звязку з чим порушуються права позивача.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Креді ОСОБА_2», третя особа: Таращанське відділення Білоцерківської обласної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області про зобовязання вчинити певні дії відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року залишене без змін.

Тобто, при апеляційному розгляді справи встановлено, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається у даній справі між тими самими сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав.

Внаслідок встановленого, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання про скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі.

Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв'язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

За змістом ч.2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.

Підстави закриття провадження у цивільній справі визначені у ст. 205 ЦПК України.

Зокрема, у п. 2 ч.1 ст. 205 ЦПК України зазначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яка кореспондується з положеннями частини другої статті 223 ЦПК України.

Закриття провадження у справі у цьому випадку можливе лише за умови, що вже існує рішення суду, яке набрало законної сили, і це рішення ухвалено за наслідками розгляду спору (позову), який розглядається між тими самими сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав.

Таким чином, необхідність застосування п.2 ч.1 ст.205 ЦПК обумовлена, зокрема, неприпустимістю розгляду судами одного і того ж спору двічі.

Повноваження апеляційного суду на скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі визначені, крім наведених норм процесуального права, ч.1 ст. 310 ЦПК України, якою передбачено, що рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених статтею 205 цього Кодексу.

Отже, закриття провадження у справі у даному випадку відповідає нормам процесуального права, оскільки встановлено, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається у даній справі між тими самими сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.205, ч.1 ст.310 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.205, 223, 303, 307, 310, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_2» задовольнити частково.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 02 березня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_2», третя особа: Таращанське відділення Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про зобовязання вчинити дії -закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді