Справа № 166/1514/16-ц Провадження № 22-ц/773/1066/17 Головуючий у 1 інстанції: Лозицький С.О.
Категорія: 27 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря Черняк О. В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 09 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (скорочено ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 24 травня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачем своєчасно не погашено заборгованість за кредитом, відсотками, іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка становить 19579,58 грн. і складається з наступного: 1196,14 грн. заборгованість за кредитом, 13874,89 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 3100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штраф 500,00 грн. (фіксована частина) та 908,55 грн. (процентна складова). Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 09 березня 2017 року позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 956,01 (девятсот пятдесят шість) грн. 01 коп. У решті позову відмовлено. Вирішено питання щодо судового збору.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила скаргу задовольнити.

Інші особи в судове засідання не зявились.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід частково задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги банку в частині стягнення заборгованості за кредитом (тіла кредиту) є обґрунтованими, що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитом, пені, комісії та штрафних санкцій, то вони не підлягають до задоволення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що саме подані банком Умови та Правила є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме ці умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву, та, відповідно, брав на себе зобовязання зі сплати неустойки.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Судом першої інстанції із матеріалів справи встановлені наступні обставини.

24 травня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 4). Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» встановлено пільговий період щодо прострочення заборгованості до 55 днів при умові погашення заборгованості до 25 числа місяця (а.с. 5).

Як убачається зі змісту анкети-заяви від 24 травня 2011 року, відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» (а.с. 4) погодилася з тим, що анкета-заява разом із памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить договір між нею та банком про надання банківських послуг. Також відповідач ознайомилась та згідна з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, зобовязується виконувати Умови та правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частина 1 ст. 638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивачем до своєї позовної заяви додано витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 (а.с.7-30). Відповідно до п. 2.1.1.2.1 вказаних Умов та правил надання банківських послуг для надання послуг банк видає клієнту карту, її вид визначений в памятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, вказана в заяві. Пунктом 2.1.1.2.11. Умов та правил надання банківських послуг визначено, що карта діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні карти, включно.

Позивачем надано в суд апеляційної інстанції виписку по картці/рахунку 065950 і додаткових рахунках договору. Згідно з наданим позивачем розрахунком, виконаним станом на 30.10.2016 р. заборгованість відповідача перед позивачем за тілом кредиту становить 1196,14 грн. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування заборгованості. Разом з тим сума відсотків за прострочене зобов'язання становитиме за період з 26.09.2013 року (з дня прострочення з урахуванням пільгового періоду, за який відсотки не нараховуються) 1036,17 грн., виходячи з наступного розрахунку:

26.09.2013 р. тіло 1181,87 х 30% (відсоткова ставка) / 360 (кількість днів у році) х 2 (кількість днів) = 1,97 грн.

28.09.2013 р. 30.09.2013 р. тіло 1196,87 х х 30% (відсоткова ставка) / 360 (кількість днів у році) х 4 (кількість днів) = 3,98 грн.

02.10.2013 р. тіло 803,98 х 30% (відсоткова ставка) / 360 (кількість днів у році) х 2 (кількість днів) = 1,34 грн.

04.10.2013 р. тіло 858,98 х 30% (відсоткова ставка) / 360 (кількість днів у році) х 1 (кількість днів) = 0,72 грн.

05.10.2013 р. тіло 873,87 х 30% (відсоткова ставка) / 360 (кількість днів у році) х 3 (кількість днів) = 2,18 грн.

08.10.2013 р. тіло 933,91 х 30% (відсоткова ставка) / 360 (кількість днів у році) х 3 (кількість днів) = 2,33 грн.

11.10.2013 р. тіло 943,91 х 30% (відсоткова ставка) / 360 (кількість днів у році) х 8 (кількість днів) = 6,29 грн.

19.10.2013 р. тіло 953,91 х 30% (відсоткова ставка) / 360 (кількість днів у році) х 2 (кількість днів) = 1,59 грн.

21.10.2013 р. тіло 853,91 х 30% (відсоткова ставка) / 360 (кількість днів у році) х 3 (кількість днів) = 2,13 грн.

24.10.2013 р. 31.10.2013р. тіло 859,91 х 30% (відсоткова ставка) / 360 (кількість днів у році) х 8 (кількість днів) = 6,46 грн.

02.11.2013 р. тіло 1079,91 х 30% (відсоткова ставка) / 360 (кількість днів у році) х 2 (кількість днів) = 1,80 грн.

04.11.2013 р. тіло 1089,91 х 30% (відсоткова ставка) / 360 (кількість днів у році) х 4 (кількість днів) = 3,63 грн.

08.11.2013 р. тіло 1174,91 х 30% (відсоткова ставка) / 360 (кількість днів у році) х 21 (кількість днів) = 20,56 грн.

29.11.2013 р. тіло 1138,00 х 30% (відсоткова ставка) / 360 (кількість днів у році) х 30 (кількість днів) = 28,45 грн.

29.12.2013 р. тіло 1138,00 х 30% (відсоткова ставка) / 360 (кількість днів у році) х 2 (кількість днів) = 1,90 грн.

31.12.2013 р. тіло 1085,39 х 30% (відсоткова ставка) / 360 (кількість днів у році) х 17 (кількість днів) = 15,38 грн.

17.01.2014 р. тіло 1036,14 х 30% (відсоткова ставка) / 360 (кількість днів у році) х 5 (кількість днів) = 4,32 грн.

22.01.2014 р. тіло 1141,14 х 30% (відсоткова ставка) / 360 (кількість днів у році) х 6 (кількість днів) = 5,71 грн.

28.01.2014 р. 31.10.2016 р. тіло 1196,14 х 30% (відсоткова ставка) / 360 (кількість днів у році) х 1008 (кількість днів) = 1004,76 грн.

Разом: 1036,17 грн.

Крім заборгованості по тілу кредиту та відсотках, банк просив стягнути пеню у розмірі 3100 грн., а також штрафи у фіксованій частині 500 грн. та у процентній частині 908,55 грн.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» № 543/96-ВР передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло в 2013 році, а до суду він звернувся лише 22 грудня 2016 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня предявлення позову згідно наступного розрахунку: розмір пені, який був установлений в договорі становить 100 грн. на місяць 100 грн. х 12 міс. = 1200 грн.

Таким чином розмір заборгованості, що підлягає стягненню, становить:

1196,14 (тіло кредиту) + 1036,17 (відсотки) + 1200 (пеня) = 3432,31 грн.

Що стосується штрафу, заборгованість за яким зазначена у розрахунку банку, то у цій частині позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності олного виду за одне й те саме правопорушення.

Статтею 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, зокрема, строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості в сумі 956,01 грн. без урахування умов договору щодо відсотків та пені, при цьому було неправильно визначено заборгованість по тілу кредиту, який був укладений між сторонами, а тому рішення суду через невідповідність висновків суду обставинам справи та нормам матеріального права підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «ПриватБанк» задовольнити часково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2017 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1196 (одна тисяча сто девяносто шість) грн. 14 коп., 1036 (одна тисяча тридцять шість) грн. 17 коп. заборгованості зі сплати відсотків, 1200 (одна тисяча двісті) грн. пені, а всього 3432 (три тисячі чотириста тридцять дві) грн. 31 коп.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1344 (одну тисячу триста сорок чотири) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді