233 № 233/3073/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.

за участю: секретаря Вареніченко В.А.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Костянтинівка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Із вказаним позовом звернулась ОСОБА_1, в якому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 посилаючись на те, що спадщину не прийняла вчасно з поважних причин , оскільки на момент смерті проживала з померлим, здійснювала догляд за ним, та вважала, що прийняла спадщину. Проте хоча фактично проживала з померлим, була зареєстрована за іншою адресою.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити. В судовому засіданні позивачу були роз'яснені його процесуальні права та обов'язки, в тому числі право змінити предмет або підставу позову до початку розгляду судом справи по суті.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27 січня 2013 року у м. Костянтинівка помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, актовий запис № 108 від 28 січня 2013 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського мiськрайонного управління юстиції у Донецькій області.

За життя ОСОБА_2 на підставі розпорядження виконкому Костянтинівської міської Ради народних депутатів від 05 грудня 1994 року № 2126 року набув право власності на квартиру АДРЕСА_1, про що отримав свідоцтво про право власності на житло, яке було зареєстроване у Костянтинівському бюро технічної інвентаризації у книзі №104 р№209. Копії вказаних документів були долучені до матеріалів справи.

Відповідно до листа та витягу зі спадкового реєстру від 05 липня 2017 року, сформованого Костянтинівською державною нотаріальною конторою спадкова справа після смерті ОСОБА_2 в спадковому реєстрі відсутня. Згідно із довідки КП «Служба єдиного замовника» №1 на час смерті ОСОБА_2 мав зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_2 Крім нього за вказаною адресою ніхто зареєстрований не був.

Позивач у справі ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_2, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського мiськрайонного управління юстиції у Донецькій області. 28.12.1987 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб із ОСОБА_4, про що відділом ЗАГС Костянтинівського міськвиконкому складено актовий запис №1073 від 28.12.1987 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_3, виданого 28.12.1987 року. 09.10.2010 року зареєстровано розірвання вказаного шлюбу, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського мiськрайонного управління юстиції у Донецькій області складено актовий запис №185 та видане свідоцтво 1-НО №195986, копія якого долучена до матеріалів справи. Після реєстрації розірвання шлюбу позивачу присвоєне прізвище ОСОБА_4.

Відповідно до паспорту громадянина України ОСОБА_1 до 23.08.2011 року мала зареєстроване місце проживання у АДРЕСА_3. Проте з того часу своє місце проживання не реєструвала.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст.1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1, ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1, посилаючись на поважні причини пропуску строку вказує на те, що фактично прийняла спадщину, проте, оскільки не мала зареєстрованого місця проживання разом із спадкодавцем пропустила строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщину.

Щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, зокрема, в спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 надав судам наступні роз'яснення.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

У випадках, якщо встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК, суди не повинні задовольняти вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Оскільки судом встановлено, що позивач поважними причинами пропуску строку вважає факт прийняття ним спадщини на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України та на час смерті спадкодавця не мав зареєстрованого місця проживання, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позовних вимог про визначення додаткового строку у один місяць для прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 та роз'яснити, що за фактичних обставин, позивачу слід звернутися із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження до Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя