З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі : головуючого - судді Верніка В.М.,
із участю : секретаря - Росовської О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,
ОСОБА_1 13.03.2017 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який був розірваний 09.06.2005 року, від даного шлюбу сторони мають трьох дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, які наразі проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні, однак на сьогоднішній день неповнолітнім є лише молодший син ОСОБА_5. З 21.06.2016 року по 04.07.2016 року вона знаходилась на лікуванні в Центральній районній лікарні з приводу хірургічного втручання і з тієї пори вона себе погано почуває та не має можливості працевлаштуватись, так як важка фізична праця викликає біль. Джерелом доходів є допомога, яку вона отримує в УПСЗН, інших доходів у неї немає. На даний час вона з відповідачем перебувають у конфліктних відносинах, домовленості щодо спільного утримання сина, вони не досягли та він не приймає участі у його утриманні. Повідомила, що протягом двох років з січня 2015 року вони проживають окремо і добровільно відповідач не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання їхнього неповнолітнього сина, хоча обов'язок його утримувати є рівним обов'язком обох батьків. Повідомила, що відповідач офіційно працює водієм на Жмеринському молокозаводі, отримує заробітну плату в середньому 4000 гривень на місяць (залежно від сезону), має земельну ділянку (пай), за яку отримує орендну плату, аліменти нікому не сплачує, тому вона просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту припинення сумісного проживання, тобто з січня 2015 року і до повноліття сина.
В судове засідання позивач ОСОБА_2, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з'явилася, подавши попередньо до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримавши заявлені вимоги в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем його реєстрації згідно адресної довідки (а.с.25), вдруге не з'явився в судове засідання, причин своєї повторної неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову до суду не представив.
Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як згідно вимог ч.3 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд доходить наступного.
Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно вимог ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки.
У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Так, згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 (а.с.3) 21.07.1995 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, який згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_4 (а.с.4) 09.06.2005 року розірвано.
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 (а.с.5) вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання якого позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача.
Згідно довідки №9 від 02.03.2017 року Квартального комітету "Привокзальний" (а.с.10) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, разом з синами: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, які знаходяться на її утриманні.
Відповідно копії державного акту на право приватної аласності на землю НОМЕР_6 (а.с.14) иа копії договору оренди землі від 05.06.2008 року №137 (а.с.15-19) відповідач ОСОБА_2 є орендодавцем належної йому земельної ділянки площею 3,12 га, с.Андріївки Носиковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області.
Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені у відповідності до вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються.
На підставі наведених доказів в судовому засіданні встановлено наявність визначених матеріальним законом зобов'язань відповідача ОСОБА_2 щодо надання утримання своїй неповнолітній дитині ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, вказане позивачем невиконання у добровільному порядку яких відповідачем ні в який спосіб не спростовано.
Також останнім не заявлено та недоведено суду обставин стосовно своєї непрацездатності, незадовільного стану власного здоров'я чи наявності на його утриманні інших осіб.
За таких підстав вимоги позивача стосовно необхідності стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини є достатньо аргументованими та відповідають матеріальному закону, передусім, положенням Конвенції про права дитини, що є складовою національного законодавства, передбачаючи пріоритет судового захисту відповідних прав неповнолітніх осіб, тобто визначення необхідності першочергового забезпечення відповідачем належного та достатнього утримання своєї неповнолітньої дитини, що з урахуванням спільного обов'язку батьків, визначатимуть відповідну частку відповідача у наданні утримання неповнолітній дитині в межах встановленого законом обмеження відрахування заробітку на сплату аліментів, надто з огляду на наявність на утриманні позивача загалом двох неповнолітнвіх дітей, та за відсутності будь-яких заперечень відповідача, незаявлення та недоведення останнім обставин стосовно незадовільного стану власного здоров'я чи наявності на його утриманні інших осіб, з урахуванням чого даний позов підлягає задоволенню щодо присудження заявленого розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Разом з тим, судом не вбачається належного представлення позивачем доказів щодо вжиття нею певних заходів для одержання аліментів з відповідача за минулий до пред'явлення даного позову період з січня 2015 року та неможливості їх одержання внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, лише за умов чого законом передбачено можливість присудження аліментів на дитину за минулий період в межах трирічного строку. До таких доказів суд не відносить надану позивачем ОСОБА_1 виписку з її медичної картки (а.с.8,9), що визначає лише факт її тимчасової непрацездатності у зв'язку із операбельним лікуванням захворювання з 07.06.2016 року по 14.06.2016 року, та з 21.06.2016 року по 4.07.2016 року, проте не визначає застосування нею саме заходів для одержання аліментів з відповідача ОСОБА_2, надто за заявлений період з січня 2015 року, визнання обставин чого останнім суду не підтверджено, що не звільняє позивача відповідного обов'язку їх доказування. Відтак, за недоведеності у встановленому порядку позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача за минулий період підлягають залишенню без задоволення із визначенням початку їх стягнення у загальному порядку з вказаної дати пред'явлення даного позову, тобто з 13.03.2017 року.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню.
Згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо вимог майнового характеру, від сплати якого звільнений позивач за відповідним предметом спору.
Враховуючи викладене, керуючись ст.5, 8, 10, 60, 88, 169, 174, 209, 210, 212-214, 224-226, 367 ЦПК України, ст.3, 27 Конвенції про права дитини, Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року "Про ратифікацію Конвенції про права дитини", ст.180, 181, 182, 184, 191 СК України, суд -
Позов задоволити частково.
У задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за попередній період з січня 2015 року - відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах одного місяця, а саме: з 13.03.2017 року по 13.04.2017 року, - допустити до негайного виконання.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строків на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Вернік В.М.