У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка діє через представника ОСОБА_5, на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаною скаргою, посилаючись на те, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2011 року задоволено її позов до ТОВ фірми «Консоль ЛТД» про визнання договору недійсним, повернення безпідставно отриманих коштів та відшкодування шкоди та стягнуто із відповідача на користь позивача, на відшкодування матеріальних збитків 3 985 642 грн, на відшкодування завданої моральної шкоди 10 000 грн шляхом звернення стягнення на майно боржника

На виконання цього рішення суду, яке набрало законної сили 01 липня 2011 року, головним державним виконавцем відділу примусового виконання ГУЮ у Дніпропетровській області 12 вересня 2011 року відкрито виконавче провадження.

20 вересня 2012 року виконавче провадження зупинено з тих підстав, що ухвалою господарського суду АР Крим від 16 липня 2012 року відкрито провадження у справі про визнання ТОВ фірми «Консоль ЛТД» банкрутом. У зв'язку з окупацією Російською Федерацією частини території України - АР Криму та неможливістю, із цих підстав, роботи судів, а отже і прийняття рішення про визнання ТОВ фірми «Консоль ЛТД» банкрутом, на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2014 року, виконавче провадження 20 червня 2014 року відновлено. За наслідками виконавчий дій, 05 грудня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Підставами для закінчення вказано відсутність майна боржника, на яке може бути накладено стягнення.

17 лютого 2015 року, на підставі вимог ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем виконавче провадження відновлено. 12 березня 2015 року, на підстава вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», господарським судом Київської області винесено ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ фірма «Консоль ЛТД» і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Із цих підстав, 02 вересня 2015 року державним виконавцем виконавче провадження зупинено.

Уточнивши свої вимоги, заявник просила суд зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області поновити виконавче провадження від 12 вересня 2011 року серії ВП № 28684153 та негайно виконати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2011 року по справі № 2-4833/11 про стягнення з ТОВ фірми «Консоль ЛТД» на користь ОСОБА_4 3 985 642 гривні та 10 000 гривень моральної шкоди, шляхом звернення стягнення на майно боржника (а. с. 218).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року, у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, яка діє через представника ОСОБА_5, просить ухвали суду першої та апеляційної інстанції скасувати, постановити нове рішення, яким скаргу задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі і отриманих від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах.

Частиною 2 ст. 39 вищевказаного Закону передбачено, що виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених п. 3, 4, 6 -10 і 12-14 ч. 1 ст. 37 цього Закону - до закінчення строку дії зазначених обставин.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив з того, що рішення, яким присуджено стягнення з ТОВ фірми «Консоль ЛТД» на користь ОСОБА_4 грошей на відшкодування завданої їй шкоди, є рішенням яким вирішено майновий спір, а тому підстави для поновлення державним виконавцем виконавчого провадження до закінчення дії мораторію, що запроваджений рішенням господарського суду Київської області від 12 березня 2015 року, відсутні. За відсутності підстав для поновлення державним виконавцем виконавчого провадження, відсутні також підстави для задоволення скарги.

Крім того, суд дійшов обґрунтованого висновку проте, що дії державного виконавця проведені на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом, та іншими нормативно-правовими актами, не суперечать вимогам п. 8 ч. 1 ст. 37, ч. 2 ст. Закону України «Про виконавче провадження», роз'ясненням п. 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних судових ухвал, зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться за межами компетенції суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє через представника ОСОБА_5, відхилити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Судді: Т.О. Писана
І.М. Завгородня
В.М. Коротун