Справа № 603/207/17
Провадження №2/603/100/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2017 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі : Швець Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, в якому просить постановити рішення, яким визнати за нею право на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 03.03.2012 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11.07.1997 року померла бабуся позивача ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить право на земельну частку (пай) у господарстві спілки селян «Україна» згідно зареєстрованого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0152833 за №84. Вказану спадщину прийняв син померлої ОСОБА_3, який вступив в управління спадковим майном. 19.04.1999 року померла матір позивача ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить право на земельну частку (пай) у господарстві спілки селян «Україна» згідно зареєстрованого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0152771 за №22.Вказану спадщину прийняв чоловік померлої (батько позивача) ОСОБА_3, вступивши в управління спадковим майном. 03.03.2012 року ОСОБА_3 помер, після смерті якого відкрилась спадщина на вказане майно. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги дочкою ОСОБА_3, спадщину прийняла, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем, проте при зверненні до нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_3 за життя не оформив спадкових прав після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, хоча повідомлялася належним чином про дату час та місце розгляду справи. Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільськоїради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного:

ОСОБА_4 померла 11.07.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №219250, виданим 03.02.2017 року Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №8.

Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0152833 від 02.12.1996 року ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай) в господарстві спілки селян «Україна» розміром 1,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Вказаний сертифікат зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №84, що підтверджується витягом №29-1912-0.61-97/2-17, наданим 10.02.2017 року Відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області про грошову оцінку земельної ділянки (паю).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй майно, яку прийняв син померлої ОСОБА_3, який проживав на час смерті із ОСОБА_4, що підтверджується довідкою №311, виданою ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району Тернопільської області 06.10.2016 року.

Факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження №7 від 03.02.2017 року, згідно якого батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Судом встановлено, що у написанні імені спадкодавця існують розбіжності, а саме у свідоцтві про народження позивача спадкодавець зазначена як «Ступяк Анна Василівна», а у свідоцтві про смерть «Ступяк Ганна Василівна».

Таким чином, у відповідності зі ст.549 ЦК УРСР (в ред.1963р.), ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, фактично вступивши в управління спадковим майном, оскільки проживав разом із спадкодавцем.

19.04.1999 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №131405, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції 22.12.2011 року.

Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0152771 від 02.12.1996 року ОСОБА_5 належить право на земельну частку (пай) в господарстві спілки селян «Україна» розміром 1,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Вказаний сертифікат зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №22, що підтверджується витягом №29-1912-0.61-97/2-17, наданим 10.02.2017 року Відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області про грошову оцінку земельної ділянки (паю).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне їй майно, яку прийняв чоловік померлої ОСОБА_3, фактично вступивши в управління спадковим майном, оскільки проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою №310, виданою ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району Тернопільської області 06.10.2016 року.

Те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-АГ №220914 від 24.11.1970 року, актовий запис №15.

03.03.2012 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №141632, виданим 10.08.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_3 Монастириською державною нотаріальною конторою 10.08.2012 року заведено спадкову справу №208 до майна спадкодавця ОСОБА_3, що вбачається з даних витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №31336476 від 10.08.2012 року.

21.05.2013 року ОСОБА_1 Монастириською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема на житловий будинок з надвірними будівлями №12 по вул. Вербська в с. Затишне Монастириського району Тернопільської області.

Позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) О.В. є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є дочкою ОСОБА_3 (копія свідоцтва про народження серії І-ИД №266994 від 25.11.1972 року, актовий запис №29). Спадщину після смерті ОСОБА_3 позивач прийняла, оскільки проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою №66 від 16.03.2017 року, виданою ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району Тернопільської області.

У звязку з тим, що ОСОБА_3 за життя не оформив спадкових прав після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину (лист приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу №98/01-16 від 03.02.2017 року).

Інших спадкоємців, які претендували б на спадкове майно, немає. ОСОБА_8, спадкоємець за законом першої черги, відмовився від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, про що подав заяву, засвідчену секретарем виконавчого комітету Старокривотульської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області. Зазначену заяву суд не бере до уваги, оскільки, згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, а саме, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Однак, вищевказана заява ОСОБА_8 свідчить про те, що йому відомо про заявлені вимоги ОСОБА_1 щодо яких останній не заперечує.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст. 549 ЦКУРСР (1963р.), ст.ст. 1218, 1223, 1225, 1268 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги задоволити. Визнати за ОСОБА_1 право на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 03.03.2012 року, а саме:

- право на земельну частку (пай) у господарстві спілки селян «Україна» згідно зареєстрованого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0152833 за №84.

- право на земельну частку (пай) у господарстві спілки селян «Україна» згідно зареєстрованого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0152771 за №22.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_9