Справа № 372/1265/17
Провадження 2-916/17
ухвала

Іменем України

02 червня 2017 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді Болобана В.Г.,

за участі секретаря Рудніцької О.В.,

розглянувши в приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, провадження по справі відкрито ухвалою судді від 01.06.2017 року.

02.06.2017 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Заяву обґрунтовує тим, що до Обухівського районного суду Київської області подано вищезазначену позовну, в якій позивач просить про поділ спільного майна подружжя, а в телефонній розмові відповідач ОСОБА_2 повідомив їй, що має намір відчужити їхню квартиру, що зареєстрована за ним та зобовязує її звільнити вказану квартиру.

Відповідно до статті 151 ЦПКУкраїни суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до статті 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії.

Статтею 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання щодо доцільності забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006р., роз'яснено про те, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Предметом спору між сторонами (відповідно до позовної заяви) є квартира АДРЕСА_2. Тоді як стосовно об'єкта нерухомого майна:квартири АДРЕСА_1 (яка зазначена в заяві) спору майнового характеру між сторонами не існує. Окрім того, доказів реєстрації вказаної квартири на праві власності за відповідачем, позивач не надав.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 04.05.2017 р., відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги існування спору між сторонами, предмет та ціну позову, суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки такий вид забезпечення позову, про застосування якого просить позивач, може привести до обмеження можливості третіх осіб належним чином користуватися своїм майном, а саме: квартирою, що за відповідачем не зареєстрована та на яку позивач просить накласти арешт.

Посилання у заяві про забезпечення позову на те, що позивач має припущення, що існує ймовірність відчуження квартири АДРЕСА_1, є нічим не підтвердженими та необґрунтованими, а підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, окрім того доказів належності квартири на праві власності відповідачу до суду позивач не надав.

Зважаючи на викладені обставини, судвважає необхідним в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, зважаючи на її недоведеність.

Керуючись статтями 151-153, 210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Обухівській районний суд шляхом подання апеляційної скарги на протязі п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Болобан В.Г.