РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2017 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 850 грн щомісячно, починаючи від дня подання позову до суду і до повноліття дитини, а також додаткові витрати, що викликані особливими обставинами, у розмірі 385 грн щомісячно, починаючи від дня подання заяви до суду і до повноліття дитини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що з 01 жовтня 2006 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Рівненського міського суду від 01 березня 2016 року її шлюб з відповідачем був розірваний, син ОСОБА_5 залишений на проживання з нею. Відповідач у добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання сина їй не надає. Оскільки відповідач на даний не має постійного заробітку, аліменти просить стягнути у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі половини встановленого законодавством розміру прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат, позивач посилається на те, що син ОСОБА_5 розвиває свої здібності та навчається у Школі розвитку розумових здібностей «СОРОБАНК» та у школі іноземних мов «АЯКС». Щомісячні витрати на оплату навчання становлять 770 грн, а тому вона і ставить питання про стягнення з відповідача на свою користь в інтересах дитини половини вказаних витрат, що становить 385 грн.

Позивач ОСОБА_2 подала суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутність. ОСОБА_6 вимоги підтримала повністю і просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У своїй заяві вказує на те, що займається вихованням і утриманням дитини, піклується про неї та матеріально її утримує. Згоден платити 500 грн в місяць, оскільки вважає, що ці гроші все одно підуть на потреби позивача, а не дитини.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що сторони з 01 жовтня 2006 року перебували у шлюбі, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Рівненського міського суду від 01 березня 2016 року шлюб позивача з відповідачем був розірваний, син ОСОБА_5 залишений на проживання з позивачем.

Судом також встановлено, що на теперішній час малолітній син сторін ОСОБА_4 проживає разом з матірю. Відповідач належної матеріальної допомоги позивачу на утримання сина не надає, а тому суд вважає необхідним, з метою забезпечення права дитини на матеріальне утримання, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина.

Згідно статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначено у частині третій статті 181 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно статті 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», з 01 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1689 гривень на одну особу в розрахунку на місяць, з 01 травня 2017 року 1777 гривень, а з 01 грудня 2017 року 1860 гривень.

Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2).

Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4)

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обовязку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обовязком батьків, тобто матері та батька.

За наведених обставин, враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обовязків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сімї, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 850 грн щомісячно, що становить половину встановленого прожиткового мінімуму, визнаючи вказаний розмір аліментів справедливим та розумним.

Наявність інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (незадовільний стан здоровя відповідача, наявність у нього інших, крім сина ОСОБА_5, утриманців, тощо), судом не встановлена. При цьому, посилання відповідача на те, що на його утриманні перебуває мати, яка є пенсіонеркою, суд до уваги не приймає, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаної обставини відповідач суду не надав.

Відповідно до вимог статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В обґрунтування необхідності стягнення додаткових витрат на сина ОСОБА_5 позивач посилається на те, що дитина навчається у школі розвитку розумових здібностей «СОРОБАНК» та у школі іноземних мов «АЯКС», а щомісячні витрати на оплату вказаного навчання становлять 770 грн, що підтверджується наданими позивачем належними доказами, а саме, договором, довідкою та фінансовими документами (квитанціями до прибуткових касових ордерів).

Відповідач не надав суду заперечень щодо вказаних обставин, а саме, щодо додаткових витрат, викликаних розвитком здібностей дитини.

За таких обставин суд визнає доведеними і позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача половини вказаних додаткових витрат.

На пiдставi ст.ст.180,182,184,185,191 Сiмейного кодексу України, кеpуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212,214,215,223,292,294,367 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

ОСОБА_6 Віталіївни задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 850 (вісімсот пятдесят) гривень щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 серпня 2016 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 385 (триста вісімдесят пять) гривень щомісячно, починаючи з 03 квітня 2017 року і до повноліття дитини.

Рiшення в частинi стягнення алiментiв у межах суми платежу за один місяць пiдлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 в доход держави 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок судових витрат по справі, що складаються з судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.П.Куцоконь