Провадження № 2/641/608/2017 Справа № 641/9/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Боговського Д.Є.

за участю секретаря - Бєлової Т.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «СК «Український страховий стандарт» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5043,84 грн., безпідставно набуті ним в якості страхового відшкодування, відшкодувати судові витрати.

До суду надійшла заява представника позивача ПАТ «СК «Український страховий стандарт» Андрієнко Ю.А. про розгляд справи за її відсутності із зазначенням щодо підтримання позовних вимог в повному обсязі та винесення рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Вітко Я.О. у судовому засіданні заперечували проти заявлених вимог в повному обсязі, просили відмовити у позові, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не отримував від страхової компанії жодної вимоги про відшкодування шкоди, наведений розрахунок шкоди не зрозумілий Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що в нього була правова підстава для отримання страхового відшкодування, оскільки він здійснив добровільне страхування свого транспортного засобу, а тому страховою компанією мають висуватися вимоги лише до особи, визнаної винною у дорожньо-транспортній пригоді.

Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

02 липня 2014 року між ПАТ «СК «Український страховий стандарт» та ОСОБА_1 укладено Договір № 012-2101-0719 добровільного страхування транспортного засобу - «Geely Emgrand 7», строк дії якого визначено з 03.07.2014 по 02.07.2015, встановлені страхова сума - 152900,00 грн. та страховий платіж - 10213,72 грн.

20 лютого 2015 року на перехресті проспекту Московський та вулиці Межлаука в м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Geely», д.н. НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Daewoo», д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4

23 лютого 2015 року страхувальник ОСОБА_1 оформив повідомлення про настання випадку, який має ознаки страхового.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.03.2015 у справі № 645/1592/15п водія ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

На дату скоєння ДТП 20.02.2015 цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу - «Daewoo», д.н. НОМЕР_3, застрахована ПАТ «СК «Перша».

На замовлення ПАТ «СК «Український страховий стандарт» проведена оцінка транспортного засобу «Geely Emgrand 7», д.н. НОМЕР_4; згідно звіту № 11/03/15 про оцінку колісного транспортного засобу, виконаного ФОП «ОСОБА_5, вартість матеріального збитку складає 16201,25 грн.

ОСОБА_1 звернувся до ІП «АІС-Харків» з метою визначення вартості відновлювального ремонту, згідно рахунку-фактури № U від 09.04.2015 вартість відновлювального ремонту становить 18516,51 грн.

При цьому, ПАТ «СК «Український страховий стандарт» своїм листом від 17.04.2015 за адресу директора ІП «АІС-Харків» повідомило, про гарантування оплати в розмірі 7569,78 грн. та необхідність оплати франшизи та інших вирахувань в розмірі 10946,73 грн. особисто страхувальником ОСОБА_1

ОСОБА_1 звернувся із відповідною заявою до ПАТ «СК «Перша» із вимогою про виплату страхового відшкодування, платіжним дорученням № 15307 від 03.06.2015 ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування в розмірі 13165,31 грн.

ПАТ «СК «Український страховий стандарт» складено страховий акт № 5137 від 17.07.2015, яким визначено розмір страхового відшкодування в сумі 7569,78 грн., платіжним дорученням № 795 від 21.07.2015 перераховано за заявою ОСОБА_1 від 19.03.2015 на рахунок ІП «АІС-Харків».

Позивач вважає, що ОСОБА_1 безпідставно отримав від страхової компанії грошові кошти в якості страхового відшкодування в розмірі 5043,84 грн., посилаючись на положення ст.. 1212 ЦК України та ст.. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, статтею 1212 ЦК України визначені загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, а саме особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Статтею 38 Закону України ««Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено можливість подання регресного позову страховика.

Так, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов:

- до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування);

- до підприємства, установи, організації, що відповідає за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини;

- до особи, яка заподіяла шкоду навмисно.

Аналізуючи викладені положення законодавства в їх сукупності, суд не вбачає підстав для їх застосування при вирішенні питання про стягнення з ОСОБА_1 сплаченого йому за договором добровільного страхування страхового відшкодування, оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 як водій забезпеченого транспортного засобу керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; або без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; або він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); або якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; або він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; або страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування).

Водночас суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 отримав грошові кошти від ПАТ «СК «Український страховий стандарт» в якості страхового відшкодування без достатньої правової підстави, а тому має повернути їх частину.

Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені ПАТ «СК «Український страховий стандарт» необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подачі у 10-ти денний термін апеляційної скарги або в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Д. Є. Боговський