Провадження № 22-ц/780/4715/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 04.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

04 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Верланова С.М., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

встановила:

у жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 2008 року шлюб між сторонами, який було зареєстровано 28 квітня 2004 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції у Київській області було розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1

Дитина проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні.

Позивач зазначає, що їхній спільній дитині з відповідачем повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

ОСОБА_2 не в змозі надати самостійно матеріальну допомогу.

Просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментні платежі щомісячно в сумі 2 000 грн., до повноліття дитини.

Після уточнення позовних вимог просила стягнути з ОСОБА_3 аліментні платежі щомісяця в сумі 3 000 грн., а також стягнути з відповідача аліментів в сумі 3 000 грн. - щомісяця, за минулий час, а саме за останні три роки.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1 000 грн. щомісяця, починаючи з 31.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, індексуючи розмір аліментів відповідно до закону.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що спільній дитині сторін по справі повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Стверджує, що такий належний рівень не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Також, зазначає, що позивач інших утриманців немає, є працездатним, його стан здоровя дозволяє працювати, а тому він може сплачувати вищезазначений розмір аліментів. Вважає, що відповідач зможе сплачувати аліменти на рівні 3 000 грн., оскільки є приватним підприємцем.

Просила скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 квітня 2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 2008 року було розірвано.

Під час шлюбу в них народився син ОСОБА_4, що підтверджується копіє свідоцтва про народження останнього.

Також встановлено, що ОСОБА_6 проживає та прописаний разом з позивачем, згідно довідки від 26.10.2016 року.

Відповідно довідки від 20.10.2016 року ОСОБА_4 навчається на курсах вивчення англійської мови. Згідно довідки Білоцерківської центральної районної лікарні від 26.10.2016 року ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря з 2014 року.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що сторони не досягли між собою згоди щодо способу виконання батьком свого обов'язку, а доказів того, що стан здоровя та матеріальне становище відповідача чи наявність інших обставин, що перешкоджають йому платити аліменти матеріали справи не містять.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

За правилами ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року розяснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч.1 ст.183 та ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину стягуються у відповідній частці від заробітку (доходу) батьків. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За правилами ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.57, ч.1 ст.58, ч.2 ст.59 та ч.4 ст.60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, розмір аліментів визначений судом першої інстанції відповідає вимогам закону.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

В ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», у 2017 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня 2017 року - 1544 грн., з 01 травня - 1624 грн., з 1 грудня - 1700 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 01 січня 2017 року - 1355 грн., з 01 травня - 1426 грн., з 1 грудня - 1492 грн.; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 грн., з 1 травня - 1777 грн., з 1 грудня - 1860 грн.

Таким чином, розмір аліментів визначений судом першої інстанції відповідає вимогам закону.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді