Справа № 465/6678/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М.
Провадження № 22-ц/783/4233/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.

за участі секретаря: Куцика І.Б.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, за участі третіх осіб - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Лаврик Тетяни Ярославівни, Організації торговельно-виробничих процесів «ЯрМарх» у формі товариства з обмеженою відповідальністю про визнання недійсним договору дарування 23% частки у статутному фонді Організації торговельно-виробничих процесів «ЯрМарх» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, укладеного 14 грудня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Лаврик Т.Я. та зареєстрованого в реєстрі за №12188, як такий, що був укладений внаслідок помилки щодо обставин, які мають істотне значення,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є одним із співзасновників організації торгівельно-виробничих процесів «ЯрМарх» у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

З моменту утворення та реєстрації Товариства - 22 грудня 1994 року і до сьогоднішнього дня є його учасником.

До 2003 року був власником частки у статутному фонді Товариства у розмірі 50%, а після смерті матері ОСОБА_8 - розмір належної йому частки у статутному фонді збільшився до 74,25%.

14 грудня 2012 року між ним та ОСОБА_6 (його дочкою) було укладено договір дарування 23% належної йому частки у статутному капіталі товариства.

Позивач вважав, що після укладення договору дарування від 14 грудня 2012 року ОСОБА_6 не буде долучатися до управлінням Товариства, а виключно отримуватиме дивіденди від його господарської діяльності.

Після укладення договору дарування, він, протягом 2013, 2014 та більшої частини 2015 року, як і раніше, здійснював повне керівництво Товариством. Проте, 20 жовтня 2015 року рішенням зборів учасників його було звільнено з посади директора. Цим же рішенням зборів учасників директором Товариства було призначено ОСОБА_6

Під час отримання правової допомоги від адвокатів восени 2015 року він усвідомив свою помилку що після укладення договору дарування від 14 грудня 2012 року істотно зменшиться обсяг його прав щодо управління Товариством.

З урахуванням зазначених обставин позивач на підставі ст.ст.202,203,229,230,233 ЦК України просив:

визнати недійсним договір дарування 23% частки в статутному фонді Організації торговельно-виробничих процесів «ЯрМарх» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, укладеного 14 грудня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. та зареєстрований в реєстрі за №12188, як такий, що був укладений внаслідок помилки щодо обставин, які мають істотне значення (а.с.2-5).

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17 травня 2017 року поновлено позивачу строк звернення до суду за цим позовом.

Позов задоволено.

Визнано недійсним договір дарування 23% частки в статутному фонді Організації торговельно-виробничих процесів «ЯрМарх» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, укладеного 14 грудня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. та зареєстрований в реєстрі за №12188, як такий, що був укладений внаслідок помилки щодо обставин, які мають істотне значення.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_6

В апеляційній скарзі посилається на те, висновок суду першої інстанції про помилку ОСОБА_4, щодо обставин та суті укладеного договору, дарування від 14 грудня 2012 року є надуманим та необґрунтованим.

Укладаючи оспорюваний договір дарування від 14 грудня 2012 року ОСОБА_4 добровільно надав згоду на зменшення пропорційно до подарованої частки кількості голосів в управлінням справами Товариства.

Після укладення договору дарування позивач особисто підписував протокол зборів учасників ОТВП «ЯрМарх» №12/12-14/1 від 14 грудня 2012 року у якому було затверджено перерозподіл часток учасників у статутному фонді Товариства та нову редакцію Статуту.

Зазначає, що відступлення ОСОБА_4 23% частки у статутному капіталі ОТВП «ЯрМарх» її - ОСОБА_6, є підставою для переходу корпоративних прав на подаровану частку, що включає в себе перехід правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською діяльністю товариства, отримання певної частки прибутку (дивідендів).

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 травня 2017 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що при укладенні договору дарування 23% частки у статутному фонді Організації торгівельно-виробничих процесів «ЯрМарх» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю від 14 грудня 2012 року позивач ОСОБА_4 помилявся щодо обставин та суті укладеного правочину, що не відповідало його внутрішній волі.

З таким висновком суду погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

За змістом норми ст.167 Господарського кодексу України корпоративні права - це право особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов»язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.718 ЦК України дарунком можуть бути речі в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Дарунком можуть бути майнові права, яким дарувальник володіє або які можуть виникати у нього в майбутньому.

Згідно ч.ч.1,3 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення.

З урахуванням положень ст.177 ЦК України корпоративні права (частка у статутному капіталі) є особливим видом майнових прав, які мають вартісну оцінку, тобто відносяться до об»єктів цивільного обороту нарівні з іншим майном. Тому право власності на такі майнові права можуть набуватися і на підставі правочинів (ст.328 ЦК України).

Перехід права на частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю врегульовано ст.147 ЦК України та ст. 53 Закону України «Про господарські товариства».

Учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства.

Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

На цій підставі можуть бути визнані недійсними правочини, вчинені під впливом помилки (стаття 229 ЦК України).

У відповідності до статті 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов»язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Як роз»яснино у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Судом та матеріалами справи установлено, що 14 грудня 2012 року між ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_6 (обдарованою) було укладено договір дарування 23% частки в статутному фонді ОТВП «ЯрМарх ТзОВ, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. та зареєстрований в реєстрі 12188 (надалі Договір).

Відповідно до п.1 Договору, ОСОБА_4 передає в дар, а ОСОБА_6 приймає в дар належну йому частку в розмірі 23% частки у статутному капіталі ОТВП «ЯрМарх» ТзОВ.

У п.4 Договору зазначено, що з моменту укладення цього Договору, Дарувальник втрачає усі права і обов»язки щодо Організації торгівельно-виробничих процесів «ЯрМарх», у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, що були обумовлені його статусом учасника цього товариства.

Згідно п.6 Договору, він набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення. З моменту укладення цього договору до обдарованого переходять усі права та обов»язки, передбачені законом та статутом ОТВП «ЯрМарх» ТзОВ.

Отже, на підставі договору дарування від 14 грудня 2012 року ОСОБА_6 набула право власності на частку в статутному капіталі ОТВП «ЯрМарх» ТзОВ, що включає в себе перехід корпоративних прав на подаровану частку, та правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською діяльністю товариства, а також отримання певної частки прибутку (дивідендів).

Крім того, укладенню договору дарування від 14 грудня 2012 року передувала заява дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_9 у нотаріальну контору про згоду на продаж 24,25% у статутному капіталі ОТВП «ЯрМарх» ТзОВ та дарування 23% у статутному капіталі зазначеного Товариства.

У заяві ОСОБА_9 ствердила, що продаж та дарування часток здійснюється в їхніх інтересах та на умовах, які вони вважають вигідними. Також ОСОБА_9 ствердила, що діяла добровільно, знаходиться в ясній пам»яті, розуміючи значення своїх дій і не помиляється у відношенні майбутнього правочину (а.с.59).

Цією заявою ОСОБА_9 виразила взаємну волю на продаж її чоловіком 24,25% у статутному капіталі ОТВП «ЯрМарх» ТзОВ ОСОБА_10 (а.с.137) та дарування 23% у статутному капіталі даного Товариства ОСОБА_6

Після укладення договорів купівлі-продажу та дарування від 14 грудня 2012 року учасниками ОТВП «ЯрМарх» ТзОВ, того ж дня, протоколом №12/12-14/1 затверджено нові частки у статутному капіталі наступним чином:

ОСОБА_4 - 27% статутного капіталу;

ОСОБА_11 - 24,25% статутного капіталу;

ОСОБА_6 - 23% статутного капіталу;

ОСОБА_10 - 25,75% статутного капіталу.

Таким чином, внаслідок відчуження ОСОБА_4 47,25 % частки у статутному капіталі ОТВП «ЯрМарх» ТзОВ, його частка у Товаристві з 74,25% зменшилася до 27%, що очевидно було відомо позивачу. Останній продовжував виконувати обов»язки директора Товариства володіючи 27% частки у статутному капіталі доки не був усунутий з посади рішенням зборів оформленим протоколом №15/10-20/1 від 20 жовтня 2015 року.

Із письмових пояснень приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. установлено, що під час укладення договору дарування 23% частки у статутному капіталі ОТВП «ЯрМарх» ТзОВ від 14 грудня 2012 року Дарувальник та Обдарована стверджували, що цей правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;їх волевиявлення є вільним і відповідає їх внутрішній волі; договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, не є наслідком помилки, обману, насильства, погрози, зловмисної угоди, або збігу тяжких обставин; сторони ствердили, що не обмежені укладати договір, немає обставин, що перешкоджають усвідомленню ними суті цього договору (а.с.55).

Системний аналіз вищезазначених доказів дає підстави для висновку про те, що волевиявлення ОСОБА_4 при укладенні договору дарування 23% частки в статутному фонді ОТВП «ЯРМарх ТзОВ ОСОБА_6 від 14 грудня 2012 року було вільним і відповідало його внутрішній волі, правочин був вчинений у формі встановленій законом і був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним.

ОСОБА_4 на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним не довів, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона мала істотне значення.

Питання визнання недійсним договору дарування 23% частки в статутному фонді Організації торговельно-виробничих процесів «ЯрМарх» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, укладеного 14 грудня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 стало актуальним для ОСОБА_4вже після звільнення його з посади директора Товариства (20 жовтня 2015 року), а також після того, як рішенням Господарського суду Львівської області від 01 березня 2016 року йому (ОСОБА_4.) було відмовлено у позові до Організації торговельно-виробничих процесів «ЯрМарх» ТзОВ, про визнання недійсним рішення загальних зборів Товариства від 14 грудня 2012 року, закріпленого у протоколі №12/12-14/1 (перерозподіл частки між учасниками) та визнання недійсним Статуту Товариства від 18 грудня 2012 року, а рішенням Господарського суду Львівської області від 12 квітня 2016 року визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ОТВП «ЯрМарх», що оформлені протоколом №1-2015 від 06 серпня 2015 року про заснування ТзОВ «Акцент-С» та внесення до його статутного капіталу майна ОТВП «ЯрМарх» ТзОВ.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що при укладенні договору дарування 23% частки у статутному фонді Організації торгівельно-виробничих процесів «Ярмарх» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю від 14 грудня 2012 року позивач ОСОБА_4 помилявся щодо обставин та суті укладеного правочину, і це не відповідало його внутрішній волі не знайшов свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням зазначених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 травня 2017 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Керуючись ст.303,п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст..ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 травня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування 23% частки у статутному фонді Організації торговельно-виробничих процесів «ЯрМарх» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, укладеного 14 грудня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Лаврик Т.Я. та зареєстрованого в реєстрі за №12188, як такий, що був укладений внаслідок помилки щодо обставин, які мають істотне значення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 606 (шістсот шість) гривень судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : /підпис/ Савуляк Р.В.

Судді: /підписи/ Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.

Згідно оригіналу:

Судове рішення набрало законної сили: 14.09.2017 р.

Суддя: Савуляк Р.В.

Дата оформлення копії: 27.09.2017 р.

Помічник судді: Юзьв'як М.Ю.