БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/1853/17, cправа № 361/2398/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» травня 2017 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі - Харченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до філії - головного управління по м. Києву та Київської області публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про перерахунок заробітної плати, нарахування премії та видачу довідки про доходи,

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить зобов'язати філію - головного управління по м. Києву та Київській області здійснити

їй перерахунок заробітної плати із відображенням її в особовому рахунку, нарахувати та включити у довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в

м. Чорнобиль у період з 28 квітня 1986 року по 30 квітня 1986 року одноразову премію у розмірі 400 крб., та виплачену заробітну плату в сумі 84,60 крб., що у загальному складає 484 крб. 60 коп. та надати довідку для пред'явлення в Пенсійний фонд з урахуванням вказаних виплат; визначити розмір її заробітної плати в сумі - 484 крб. 60 коп., одержаної за роботу в зоні відчуження в м. Чорнобиль у період з 28 квітня 1986 року по 30 квітня

1986 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), інвалідом ІІ групи, має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У період з 28 квітня 1986 року по

30 квітня 1986 року позивач приймала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС м. Чорнобиль, працювала на посаді бухгалтера в Чорнобильській Центральній ощадкасі. За роботу в населених пунктах зони відчуження за період з 28 квітня 1986 року по 30 квітня 1986 року позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата за роботу в зоні відчуження в сумі 84,60 крб.

У зв'язку з прийняттям постанови КМ України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу стало відомо, що розрахунок та виплата заробітної плати за період праці в зоні ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 році були зроблені невірно, без врахування вимог Законів Уряду, з яких знято гриф "таємно", та "для службового користування", що регламентували порядок оплати праці у 30-ти км зоні відчуження.

Підпунктом 3 пункту 1 Постанови РМ УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (порядок виплати премії визначено Розпорядженням РМ СРСР

№ 1512-р від 24 червня 1986 року) запроваджувалася одноразова премія за рахунок коштів, що виділялись Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР і розпорядження Міненерго СРСР для заохочення працівників підприємств, незалежно від їх відомчого підпорядкування. Розмір премії, що виплачувалась одному працівнику, не повинен був перевищувати 400 крб.

Позивач вважає, що довідка про заробітну плату одержану в зоні відчуження повинна бути складена із урахуванням нормативно правових актів, розсекречених після 1986 року, оскільки її право на заробітну плату у підвищеному розмірі за період роботи у зоні відчуження гарантоване державою шляхом визнання вказаних документів. Всього за роботу у зоні відчуження в м. Чорнобиль у період з 28 квітня 1986 року по 30 квітня 1986 року повинна бути виплачена у загальному розмірі 484,60 крб., що складається із заробітної плати 84,60 крб. та 400 крб. премії. З підстав перерахунку заробітної плати, нарахування премії та видачу довідки про доходи змушена звернутися до суду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, у позовній заяві просила суд розглянути дану справу у її відсутність.

Представник відповідача Калюжний С.С. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з огляду на безпідставність.

Вислухавши заперечення відповідача дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорія 1, про що свідчить посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та інвалідом ІІ групи.

У період з 15 листопада 1984 року по 08 грудня 1986 року ОСОБА_1 працювала на посаді старшого бухгалтера наступного контролю в Чорнобильській центральній ощадкасі, про що свідчать дані трудової книжки.

Відповідно до наказу № 30 від 30 квітня 1986 року, ОСОБА_1 відряджена до

м. Поліське у Центрощадкасу по обслуговуванню евакуйованого населення м. Прип'ять з питань ощадної справи. За роботу в зоні відчуження позивачу виплачена заробітна плата в сумі 84,60 крб., про що свідчить довідка № 166 від 15 березня 2002 року, видана відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України».

Згідно із частиною першою статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Обчислення пенсій відповідно до Закону здійснюється на підставі довідок про заробітну плату, які відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видаються установами та організаціями на підставі первинних документів (особових рахунків, відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату). Підставою для проведення розрахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження являються первинні документи про нараховану заробітну плату та фактичну тривалість роботи безпосередньо в зоні відчуження.

Відомості про встановлення умов і розмірів оплати праці та умов їхнього запровадження по конкретних особах повинні мати, а отже й надавати, виключно підприємства, де працювали ці особи, або їхні правонаступники. Інші підприємства, органи державної влади, тощо не можуть надавати довідок про заробіток по конкретних особах, які не працювали і не працюють у цих підприємствах, органах державної влади.

Відповідно до підпункту 3 пункту 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (порядок виплати премії визначено Розпорядженням РМ СРСР № 1512-р від 24 червня1986 року) запроваджувалась одноразова премія за рахунок коштів, що виділялись Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР і розпорядження Міненерго СРСР для заохочення працівників підприємств, незалежно від їх відомчого підпорядкування. Розмір премії, що виплачувалась одному працівнику, не повинен був перевищувати 400 крб.

Вказана постанова Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року

№ 207-7 єдиний документ, яким регламентовано порядок виплати премії, за роботу в зоні відчуження, а тому повинна бути врахована.

Згідно зі статтею 3 ЗУ «Про правонаступництво» від 12 вересня 1991 року, Закони УРСР і інші нормативні акти діють на території України, оскільки вони не суперечать Законам України, прийнятим після проголошення незалежності, у зв'язку з чим зазначені нормативні акти є діючими, що також підтверджується листом Міністерства праці України № 18-д 1452/5 від 23 жовтня 2000 року.

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29 жовтня 1992 року № 09-3751, якщо підприємством було невірно нарахована заробітна плата за роботу в зоні відчуження, то підприємство на підставі первинних документів має провести перерахунок заробітної плати згідно із законодавством, розраховану таким чином заробітну плату не індексують і не виплачують, а лише враховують при обчисленні пенсії.

Сам механізм перерахунку заробітної плати відображений у листі Мінпраці, Мінчорнобиля та Мінфіну України від 29 жовтня 1992 року №09-3751/1032/3к/13-412/308 та передбачає, що в разі, якщо робота в зоні відчуження оплачена невірно, без врахування урядових рішень, то повинен бути здійснений перерахунок заробітної плати згідно законодавства.

Вказані нормативні акти містять спеціальні норми права по відношенню до використаних відповідачем загальних, і, отже, згідно із визначенням конкуренції загальної та спеціальної норм права, підлягають застосуванню при перерахунку заробітної плати.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої 30 червня 1961 року, Україна прийняла на себе зобов'язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року

№8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1 й 12 Закону України «Про оплату праці» право працівника на належну заробітну плату кореспондує обов'язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат.

Правилами статті 49 Кодексу законів про працю України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Відповідно до статті 70 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах, зокрема, свої законні інтереси.

У постанові Верховного суду України від 24 листопада 2015 року справа

№ 539/3949/14-а в аспекті неоднакового застосування норм права колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що довідка про заробітну плату одержану в зоні відчуження повинна бути складена з урахуванням нормативно-правових актів, розсекречених після 1986 року, оскільки право позивача на заробітну плату у підвищеному розмірі за період його роботи у зоні відчуження гарантоване державою шляхом видання вказаних документів.

З наведених положень вбачається, що відповідача слід зобов'язати видати ОСОБА_1 довідку про доходи за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС із 28 по 30 квітня 1986 року, із включенням у неї одноразової премії у розмірі - 400 крб. 00 коп., й визначити загальний розмір заробітної плати за цей період - 484 крб. 60 коп.

Щодо решти позовних вимог, то суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні з огляду на безпідставність.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити частково.

Зобов'язати філію - головне управління по м. Києву та Київської області публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» видати ОСОБА_1 довідку про доходи за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС із 28 по 30 квітня 1986 року, із включенням у неї одноразової премії у розмірі - 400 (чотириста) карбованців 00 копійок, й визначити загальний розмір заробітної плати за цей період - 484 (чотириста вісімдесят чотири) карбованців 60 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин