Справа №263/6392/17
Провадження №2/263/1663/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Киян Д.В. при секретарі Коростовцевій Я.В., за відсутністю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно. В позові зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_5 Після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі й у вигляді 1/4 частки квартири АДРЕСА_1. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08.09.2015 року задоволено позов позивача та визнано за нею право власності на зазначену частку квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина, у тому числі й у вигляді 1/4 частки квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_5 та її сім'ї на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. Позивачка та брати є єдиними спадкоємцями за законом. За життя, 20.03.2015 року, батька позивача ОСОБА_6 заповів позивачу все його майно, яке належить йому на праві власності. В передбачений законом строк позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса від 14.02.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з огляду на відсутність правовстановлюючого документу на квартиру, а саме свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 18.11.2003 року. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталися. У зв'язку з вищенаведеним, позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_6

Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідачі у судовому засіданні присутні не були з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заяв про розгляд справи у відсутності відповідачів чи про відкладення розгляду справи від відповідачів до суду не надходило.

За таких обставин, з урахуванням думки позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив заочно розглянути справу у відсутності відповідачів за наявними в справі доказами.

Дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно довідки № 982 від 23.03.2016 року, наданої Маріупольським бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 18.11.2003 року, зареєстрованому в Маріупольському БТІ 03.12.2003 року за № р-3726591.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 45287452 від 08.10.2015 року, за ОСОБА_1 за реєстровано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, на підставі рішення суду № 263/8608/15-ц від 08.09.2015 року.

Згідно із довідкою № 01-18-1675 від 21.12.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1.

Згідно з актовим записом № 1729 від 11.08.2016 року, вчиненим Жовтневим районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, зареєстровано смерть ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності - бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацією держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність.

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 23.11.1976 року вбачається, що укладено шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, після реєстрації шлюбу останній присвоєне прізвище ОСОБА_5.

Як вбачається із свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 матір'ю останньої записано ОСОБА_5, батьком - ОСОБА_6

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 03.07.2015 року вбачається, що укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8, після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище ОСОБА_1.

Згідно із ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась із заявою про отримання спадщини за заповітом після смерті свого батька - ОСОБА_5

Згідно заповіту від 20.03.2015 року, ОСОБА_6 заповів все майно, яке належить йому на праві власності, позивачу ОСОБА_1 Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Пахниць Н.В.

Судом встановлено, що сини померлого із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися.

Позивач в позовній заяві зазначає, що правовстановлюючі документи на спірну квартиру наразі знаходяться у ОСОБА_3, але він категорично відмовляється їх надати. Відповідач ОСОБА_3 не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальних послуг, не вів із спадкодавцем сумісного побуту, його речей у квартирі немає.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.02.2017 року, виданою приватним нотаріусом Н.В. Пахниць було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 через відсутність правовстановлюючих документів.

Враховуючи той факт, що на теперішній час позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріуса, суд вважає необхідним захистити права позивачки та визнати за нею в судовому порядку право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 213, 215, 224-226 ЦПК України,ст.328,392, 1261,1268 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1, загальною площею 79,8 кв.м, житловою площею 49,3 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем по справі заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Д.В. Киян