Справа № 355/342/17
Провадження № 2/355/252/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Литвиненко О.Л.

секретаря Лунгул Т.А.

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Баришівка справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання обєкта спільною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частину нерухомості.

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 14.07.1991 року зареєстровано шлюб між сторонами по справі. 03.04.1993 року ОСОБА_6 передано в дар житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Корніївка по вул. Кірова, 35 Баришівського району Київської області. У 2008 році здійснено прибудову до будинку площею 40,6 кв.м., перебудовано та обладнано його усіма необхідними зручностями для проживання, збудовано три навіси, розпочато встановлення огорожі та воріт з хвірткою. Позивач вважає, що вказані будівельні роботи було проведено за спільні кошти сторін. 24.04.2010 року ОСОБА_4 продав свій власний житловий будинок в с. Корніївка по вул. Войкова, 8, кошти від продажу якого витрачено на ремонт будинку по вулиці Кірова, 35. 26.03.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Однак сторони продовжують проживати в спірному будинку. В заявленому позові просить суд визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Корніївка по вул. Кірова, 35 Баришівського району Київської області об»єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. Березанська (бувша Кірова) в с. Корніївка Баришівського району Київської області.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заявлений в повному обсязі та пояснив суду, що 14.07.1991 року зареєстровано шлюб між сторонами по справі. У 2010 році він продав власний будинок в с. Корніївка. За кошти від продажу його будинку здійснено ремонтні роботи будинку в с. Корніївка по вул. Кірова, 35 Баришівського району Київської області, а саме: обгородили двір, прибудували веранду, провели до будинку газ та воду, встановили огорожу, перебудували дах, встановили металопластикові вікна. В 2014 році йому стало відомо, що шлюб між сторонами розірвано. Просив суд позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила суду, що позивач ОСОБА_4 проживає та зареєстрований по вул. Березанська (бувша Кірова) в с. Корніївка Баришівського району Київської області. В 2014 році позивачу стало відомо , що шлюб між сторонами розірвано. У 2010 році ОСОБА_4 продав будинок та дві земельні ділянки, кошти від продажу яких було вкладено в ремонтні роботи спірного будинку. На момент отримання в дар спірного будинку його загальна площа становила 76,7 кв.м., на даний час загальна площа будинку становить 92,3 кв.м. Здійснено прибудову до будинку, перебудовано та обладнано його усіма необхідними зручностями для проживання, збудовано три навіси, встановлено огорожі та ворота з хвірткою. Просить суд позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав заявлений позов в повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила проти позову та пояснила суду, що 14.07.1991 року між сторонами по справі укладено шлюб. В 1993 році відповідачка стала власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Корніївка по вул. Кірова, 35 Баришівського району Київської області. Вказаний будинок подарувала відповідачці її мати. В 1997 році рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано. До 2004 року сторони вели спільний бюджет. Кошти від продажу будинку ОСОБА_4 пішли на його потреби, поточний ремонт будинку, де сторони проживали, та на навчання спільного сина. У 2008 році вона за власні кошти збудовала прибудову до будинку, яка до даного часу в експлуатацію не введена і документально не оформлена. Просила суд відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти позову та пояснила суду, що в 1993 році мати відповідачки подарувала їй житловий будинок по вул. Кірова, 35 в с. Корніївка Баришівського району Київської області. За період перебування сторін у шлюбі не проводилось значних поліпшень житлового будинку. Рішенням суду від 28.03.1997 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати в одному будинку, однак вели роздільне господарство та не мали спільного бюджету. У 2008 році за кошти відповідачки було збудовано прибудову до будинку, яка до даного часу в експлуатацію не введена, тому вважається самовільно побудованою. Просила суд відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, представників позивача, відповідачки, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 14.07.1991 року укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (після реєстрації шлюбу прізвище дружини Парій), який зареєстрований Виконавчим комітетом Паришківської сільської ради Баришівського району Київської області (актовий запис №8). Рішенням Баришівського районного суду Київської області № 2-204 від 28.03.1997 року шлюб між сторонами розірвано. 26.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Баришівського районного управління юстиції у Київській області зареєстровано розірвання шлюбу (актовий запис № 12), що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 6 від 08.02.2017 року.

03.04.1994 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 укладено договір дарування, який посвідчений секретарем виконкому Паришівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 2 , згідно якого ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_5 прийняла в дар жилий будинок в с. Корніївка Баришівського району Київської області. На підставі даного договору 13.03.2008 року Баришівським БТІ прийнято рішення про реєстрації права власності, згідно якого ОСОБА_6 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Кірова, 35 в с. Корніївка Баришівського району Київської області, що підтверджується витягом про реєстрації права власності на нерухоме майно № 180777894 від 13.03.2008 року.

24.04.2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 1051, згідно якого продавець ОСОБА_4 зобов»язується продати та передати у власність покупця ОСОБА_8 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Войкова, 8 в с. Корніївка Баришівського району Київської області., а покупець зобов»язується прийняти майно і сплатити з нього обговорену грошову суму.

24.04.2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 1055, згідно якого продавець ОСОБА_4 зобов»язується продати та передати у власність покупця ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,249, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Войкова, 8 в с. Корніївка Баришівського району Київської області., а покупець зобов»язується прийняти майно і сплатити з нього обговорену грошову суму.

24.04.2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 1055, згідно якого продавець ОСОБА_4 зобов»язується продати та передати у власність покупця ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,388 для ведення особистого селянського господарства по вул. Войкова, 8 в с. Корніївка Баришівського району Київської області., а покупець зобов»язується прийняти майно і сплатити з нього обговорену грошову суму.

Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з"ясувати джерело і час його придбання. поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок ОСОБА_5 подарований її матір»ю ОСОБА_7 03.04.1994 року, тобто в період шлюбу з позивачем ОСОБА_4. Тому є особистою власністю відповідачки.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з»ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об»єкту в стані що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення, при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначена ринкова вартість квартири не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об»єкту.

Згідно зі статтею 22 КпШС України, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (аналогічні положення містить стаття 60 СК України).

Частиною першою статті 25 КпШС України визначено, що якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя (аналогічні положення містить стаття 62 СК України).

Визначаючи правовий статус житла як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, кошти, що належали одній зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Позивачем ОСОБА_4 суду не надано доказів того, що затрачено значні його особисті кошти на проведення ремонту житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. Березанська (бувша Кірова) в с. Корніївка Баришівського району Київської області, внаслідок чого істотно збільшилася вартість будинку. Суду не надано доказів, що кошти від продажу належного ОСОБА_4 будинку та земельних ділянок, які належали позивачу було витрачено на ремонтні роботи спірного будинку та його добудову, були використані в інтересах сім»ї, так в період продажу даного будинку сторони перебували у розірваному шлюбі і як підтвердив сам позивач, що частину коштів від продажу будинку він віддав своїй сестрі.

Позивачу по справі судом розяснювалось право заявити клопотання про призначення судову будівельно-технічну експертизу Від проведення експертизи позивач ОСОБА_4 відмовився, просив не розглядати його клопотання про призначення експертизи, про що в матеріалах справи мається відповідна заява.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне дослідити будівельно-технічні документи, які містяться в матеріалах справи.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 35 по вул. Березанська (бувша Кірова) в с. Корніївка від 27.03.2017 року до будинку добудовано приміщення площею 8,3 кв.м., 7,1 кв.м., 8,8 кв.м., яке є самочинно збудованим. Оскільки прибудова у встановленому порядку в експлуатацію не прийнята, то право власності на неї не виникло.

Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Корніївка по вул. Кірова, 35 Баришівського району Київської області є особистою приватною власністю відповідачки ОСОБА_5, оскільки набуте нею за час шлюбу, але на підставі договору дарування. Позивач ОСОБА_4 суду не надав докази того, що за спільні кошти подружжя було здійснено прибудову до будинку і спірний будинок істотно збільшився у площі та вартості.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовної вимоги про визнання житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Корніївка по вул. Кірова, 35 Баришівського району Київської області об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Оскільки суд не знайшов підстав для визнання спірного будинку об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому відсутні підстави визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. Березанська (бувша Кірова) в с. Корніївка Баришівського району Київської області.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовної вимоги про визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. Березанська (бувша Кірова) в с. Корніївка Баришівського району Київської області.

Встановлені судом обставини підтверджуються:

-копією паспорта ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії СК № 183148;

-копією ідентифікаційного номеру ОСОБА_4 № НОМЕР_1;

-копією паспорта ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, серії СТ № 482019;

-копією дублікату ідентифікаційного номера ОСОБА_5 № НОМЕР_2;

-копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 6 від 08.02.2017 року, згідно якого 14.07.1991 року укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (після реєстрації шлюбу прізвище дружини Парій), який зареєстрований Виконавчим комітетом Паришківської сільської ради Баришівського району Київської області (актовий запис №8), рішенням Баришівського районного суду Київської області № 2-204 від 28.03.1997 року шлюб між сторонами розірвано, 26.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Баришівського районного управління юстиції у Київській області зареєстровано розірвання шлюбу (актовий запис № 12);

-копією договору дарування від 03.04.1994 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, який посвідчений секретарем виконкому Паришівської сільської ради , зареєстрований в реєстрі за № 2 , згідно якого ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_5 прийняла в дар жилий будинок в с. Корніївка Баришівського району Київської області;

-копією витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно № 180777894 від 13.03.2008 року, згідно якого ОСОБА_6 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Кірова, 35 в с. Корніївка Баришівського району Київської області;

-копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 24.04.2010 року , укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_8, посвідченого приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 1051, згідно якого продавець ОСОБА_4 зобов»язується продати та передати у власність покупця ОСОБА_8 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Войкова, 8 в с. Корніївка Баришівського району Київської області., а покупець зобов»язується прийняти майно і сплатити з нього обговорену грошову суму;

-копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.04.2010 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_8, посвідченого приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 1055, згідно якого продавець ОСОБА_4 зобов»язується продати та передати у власність покупця ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,249, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Войкова, 8 в с. Корніївка Баришівського району Київської області., а покупець зобов»язується прийняти майно і сплатити з нього обговорену грошову суму;

-копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.04.2010 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_8, посвідченого приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 1055, згідно якого продавець ОСОБА_4 зобов»язується продати та передати у власність покупця ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,388 для ведення особистого селянського господарства по вул. Войкова, 8 в с. Корніївка Баришівського району Київської області., а покупець зобов»язується прийняти майно і сплатити з нього обговорену грошову суму;

-копію технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 35 по вул. Березанська (бувша Кірова) в с. Корніївка;

-іншими матеріалами справи.

За даних обставин заявлений позов не підлягає до задоволення.

Керуючись 15, 30, 62, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст. ст. 331, 372 ЦК України, ст. ст. 57, 60, 61 СК України суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання обєкта спільною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частину нерухомості.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_10