Справа №478/2586/16-ц 18.05.2017
Провадження №22-ц/784/799/17
Єдиний унікальний номер судової справи: 478/2586/16-ц Суддя першої інстанції Томашевський О.О.
Провадження № 22-ц/784/799/17 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Категорія - 31
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Тищенком Л.С.,

за участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, і стягнення витрат на правову допомогу, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_4, представника ОСОБА_3, на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

20 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з пізніше уточненим позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, та стягнення витрат на правову допомогу, понесених ним, як під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, так і даного позову в порядку цивільного судочинства.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 8 березня 2015 року на території садиби № 32 по вул. Черняховського у с. Новолазарівці Казанківського району Миколаївської області під час святкування з односельчанами Міжнародного жіночого дня, між ним і відповідачем виник конфлікт, який переріс у бійку, під час якої відповідач заподіяв йому тілесні ушкодження середньої тяжкості. Через отримані ушкодження він тривалий час перебував на стаціонарному і амбулаторному лікуванні.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень та фізичного болю йому була спричинена моральна шкода, повязана з його душевними стражданнями, та матеріальна шкода. Крім того, ним були витрачені значні кошти на оплату послуг адвоката, як під час кримінального, так і цивільного провадження.

Посилаючись на викладене, позивач в заяві від 16 січня 2017 року остаточно просив суд стягнути з відповідача 25 832 грн. на відшкодування матеріальних збитків, 100 000 грн. ? на компенсацію моральної шкоди та 19 700 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2017 року та додатковим рішенням того ж суду від 10 квітня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 8457 грн. 12 коп. на відшкодування матеріальних збитків і 20 000 грн. для компенсації моральної шкоди. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 443 грн. 60 коп. судового збору. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просив ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити позивачу у відшкодуванні матеріальної шкоди, а розмір компенсації моральної шкоди зменшити до 1000 грн. При цьому, в іншій частині він рішення не оскаржував і посилався на те, що докази, на яких ґрунтується висновок місцевого суду, добуті з порушенням закону, а суд не врахував поведінки позивача під час бійки та майновий стан відповідача.

У своїй апеляційній скарзі позивач, через свого представника, посилався на порушення місцевим судом норм процесуального права і просив основне рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що обидві апеляції в частині стягнення витрат на правову допомогу під час розгляду кримінальної справи, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 17 березня 2016 року, ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначено йому покарання у вигляді виправних робіт строком на один рік з відрахуванням в дохід держави 10% із суми заробітку, а також частково задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Однак, ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року вказаний вирок місцевого суду та названу ухвалу апеляційного суду, в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_3 про стягнення матеріальної і моральної шкоди та витрат на правову допомогу, скасовано з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Між тим, ст.ст. 79, 88, 89 ЦПК України визначені види судових витрат і порядок їх розподілу судом. Зокрема, встановлено, що до витрат, повязаних з розглядом цивільної справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу, понесені сторонами під час розгляду такої справи.

Водночас, ст. 124 КПК України визначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, до яких п. 1 ч. 1 ст. 118 цього ж Кодексу відносить і витрати на правову. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, Верховний Суд України, не приймаючи рішення про новий судовий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл процесуальних витрат.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

У п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України також виписано, що у мотивувальній частині вироку зазначається, в тому числі, і рішення щодо процесуальних витрат.

Крім того, п. 3 ч. 1 ст. 442 КПК України також передбачено, що ухвала суду касаційної інстанції складається, в тому числі, із резолютивної частини із зазначенням розподілу процесуальних витрат.

Отже, якщо потерпілим понесені витрати на правову допомогу в звязку з реалізацією своїх процесуальних прав під час розгляду іншої кримінальної, а не цивільної справи, то вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом. Їх не можна визнавати збитками чи шкодою в розумінні положень цивільного законодавства України й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому цивільному провадженні.

Саме така правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 3 лютого 2010 року (справа № 6-15773св09), яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування всіма судами України.

Між тим, під час розгляду цивільного позову ОСОБА_3 просив суд стягнути з ОСОБА_2 19 700 грн. витрат на правову допомогу, понесених ним, як під час розгляду зазначеної вище кримінальної справи, так і даного позову в порядку цивільного судочинства, з яких 14 500 грн. це процесуальні витрати повязані з розглядом кримінальної справи (а.с.59).

З матеріалів кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, вбачається, що під час її розгляду вирішувався і цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Тоді ж ОСОБА_3 заявлялись вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу під час розгляду кримінальної справи у розмірі 12 000 грн. (т. 1 справи 478/968/15-к а.с.107).

Під час розгляду позову в порядку цивільного судочинства позивач вже просив суд стягнути з ОСОБА_2 14 500 грн. витрат на правову допомогу, понесених ним під час усього кримінального провадження, а також 5200 грн. таких же витрат, понесених ним під час розгляду даної цивільної справи.

Проте, вимога про стягнення з відповідача 14 500 грн., витрачених ним на правову допомогу під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2 по 1 ст. 122 КК України у всіх судових інстанціях, виходячи з викладених вище норм процесуального права, повинна була вирішуватись в порядку кримінального, а не цивільного судочинства.

Однак, місцевий суд, розглядаючи дану цивільну справу, не звернув належної уваги на вказані обставини справи та вимоги зазначених процесуальних законів, а тому ухвалив рішення, яке в цій частині не можна визнати законним.

У зв'язку з чим, оскаржене рішення в частині позовних вимог про стягнення 14 500 грн. витрат на правову допомогу під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, відповідно до п.1 ч.1 ст. 205 та ч. 1 ст. 310 ЦПК України, підлягає скасуванню із закриттям в цій частині провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 310, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4, представника ОСОБА_3, щодо вирішення питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 14 500 грн. витрат на правову допомогу, понесених під час розгляду кримінальної справи, задовольнити частково.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення 14 500 грн. витрат на правову допомогу під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, скасувати, а провадження по даній цивільній справі в цій частині закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.І. Козаченко

Судді: Л.М. Прокопчук

ОСОБА_5