Дата документу 03.05.2017
Справа № 320/8161/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«03» травня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Редько О.В., при секретарі Мазуріній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районного споживчого товариства, ОСОБА_3 сільської ради Мелітопольського району Запорізької області та ОСОБА_4 обєднання церков ОСОБА_5 християн-баптистів Запорізької області, треті особи Мелітопольська районна державна адміністрація Запорізької області та комунальне підприємство Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання свідоцтва на право власності частково недійсним та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 районного споживчого товариства, ОСОБА_3 сільської ради Мелітопольського району Запорізької області та ОСОБА_4 обєднання церков ОСОБА_5 християн-баптистів Запорізької області, треті особи Мелітопольська районна державна адміністрація Запорізької області та комунальне підприємство Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання свідоцтва на право власності частково недійсним та зобовязання вчинити певні дії.

Посилається на те, що вона - ОСОБА_1 (дівоче прізвище Михайлова) В.В., на законних підставах проживає та зареєстрована у житловому приміщенні за адресою: Запорізька область Мелітопольський район с. Терпіння вул. Таврійська (стара назва Леніна) № 22 з 1992 року про що сільським головою Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району видано довідку з місця проживання від 18 лютого 2016 року.

Раніше за цією адресою проживала її рідна бабуся ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, вона була вселена у вказане житлове приміщення на законних підставах разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 та батьком позивачки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Бабуся та батько були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Таврійська ), 22.

Факт родинних відносин з батьком та бабусею підтверджується копіями свідоцтв про народження та шлюбу, копією довідки про укладення шлюбу з яких видно її походження від вказаних осіб, перехід її дівочого прізвища на шлюбне Сигачова, а потім шлюбне ОСОБА_1.

Дід та баба позивачки - ОСОБА_7 та ОСОБА_6 останній час свого життя мешкали у Російській Федерації, куди виїхали у 1992 році, де й померли, дід помер 10 серпня 1995 року згідно свідоцтва про смерть №І-ПВ 584125, а баба 04 липня 2011 року, згідно свідоцтва про її смерть №І-ПВ 615686. За життя вони отримали у РФ громадянство.

Батько позивачки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 22 липня 2005 року у м. Мелітополі Запорізької області, що також підтверджується свідоцтвом про його смерть від 26 липня 2016 року, копія додається.

Після смерті батька позивачка залишилась сама проживати в вказаному житловому приміщенні, а саме: частині будівлі з вбудованими житловими приміщеннями (кв.№2) кількістю 2 житлові кімнати загальною площею 52 ,7 кв.м, житловою площею 23.7 кв. м. за вищезазначеною адресою. Іншого житла в позивачки немає.

Будучи зареєстрованою та проживаючі у вказаній квартирі, позивачка сплачую комунальні платежі за послуги що надаються постачальниками електроенергії, газу, води, та що підтверджується відповідними квитанціями про сплату де зазначена позивачку як споживач.

Між позивачкою та КП «Терпіннівське» ОСОБА_3 сільської ради укладено договір про надання послуг, про що видано розрахункову книжку оплати за комунальні послуги.

У цій же будівлі, де розташована квартира в якій позивачка проживає, за адресою: Запорізька область Мелітопольський район с. Терпіння вул. Таврійська (стара назва Леніна ) № 22, знаходиться нежитлове приміщення, площею 101, 6 кв.м, основна його площа 87,1 кв.м у якому здійснює релігійну діяльність відповідач № 3: Обласне Обєднання Церков ОСОБА_5 Баптистів Запорізької Області.

Про факт придбання Об єднанням Церков ОСОБА_5 Християн- Баптистів в цілому будівлі по вул.. Таврійській (Леніна ), 22 у с. Терпіння у минулому магазину «Культтовари» у ОСОБА_2 районного споживчого товариства вказаного приміщення позивачка дізналася у 2015 році, коли здійснила спробу оформити право власності на квартиру по вул. Таврійській (Леніна ), 22 у с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області.

Наприкінці 2015 року позивачка здійснила спробу оформити право власності на житлове приміщення у якому проживає, для чого остання звернулася до ОСОБА_2 районної державної адміністрації, а потім до ОСОБА_3 сільської ради Мелітопольського району.

На її заяву щодо вирішення питання про передачу у її власність згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» житлового приміщення, по вул. Леніна 22 у с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області третя особа по справі: Мелітопольська районна державна адміністрація 12 січня 2016 року надала відповідь у якій враховуючі вищезазначені обставини, порадила з вказаним питанням звертатися їй до Терпіннівської сільської ради або до суду.

На її заяву щодо вирішення питання про передачу у її власність згідно закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» житлового приміщення, по вул. Леніна 22 у с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області у якому позивачка постійно проживає та зареєстрована з 02.11.1992 року відповідач № 2 - Терпіннівська сільська рада, представляючи інтереси громади, надала відповідь у якій зазначила що будівля, в якій знаходиться її квартира, продана ОСОБА_2 Районним Споживчим Товариством Об єднанню Церкви ОСОБА_9 Баптистів Запорізької області у 1998 році, порадили звернутися до нотаріуса або до суду для оформлення спадщини після бабусі ОСОБА_6.

23 вересня 2016 року Терпіннівська сільська рада на її повторну заяву надала відповідь у якій фактично відмовила у вирішені питання посилаючись що на обліку у неї не перебуває вказане житлове приміщення, вказане житло не зареєстроване у Державному реєстрі, а також знову вказує що будівля в якій знаходиться квартира продана Об єднанню Церкви ОСОБА_5 Баптистів. Однак, при цьому як уповноважена особа, сільський голова видає довідки про осіб які зареєстровані за вказаною адресою, як у житловому приміщенні та проживають.

Позивачка на обґрунтування обставин зазнає, що у 1998 році Мелітопольське Районне Споживче Товариство отримало у власність будівлю, при цьому, на думку позивачки, незаконно оформивши свідоцтво про право власності на підставі рішення Виконавчого комітету ОСОБА_2 районної ради народних депутатів № 13 від 14.01.1988 року «Про реєстрацію житлового фонду» не на частину будівлі по вул. Леніна 22 у с. Терпіння , а на будівлю в цілому, незважаючи на те, що в іншій частині будівлі за вказаною адресою знаходиться вбудоване житлове приміщення у якому зареєстровані та проживають родина ОСОБА_6.

Відповідно до відповіді КП ММБТІ від 09 лютого 2016 року № 210 право власності на частину будівлі А-1 загальною площею 102.6 м.кв, по вул. Леніна у с. Терпіння зареєстровано за Обєднанням церков ОСОБА_5 Баптистів. Обстеженням фахівця БТІ від 11.04.2014 року було встановлено, що в іншій частині будівлі А-1 за вказаною адресою розташоване житлове приміщення право власності на яке станом на 01.01.2013 року не зареєстроване.

Відповідно до відповіді КП ММБТІ від 24 грудня 2016 року № 4674 на адвокатський запит : загальна площа усієї будівлі А-1 у с. Терпінні по вул. Таврійській 22, складає 154,3 кв. м., загальна площа нежитлового приміщення 101,6 кв. м, основна 87,1 кв.м., загальна площа двокімнатної квартири № 2 складає 52,7 кв. м., жила площа 23,7 кв. м.

15 вересня 2016 року за замовленням позивача виготовлено технічний паспорт на квартиру № 2 вбудованого житлового приміщення будівлі № 22 по вул.. Леніна 22 у с. Терпіння. У квартирі загальною площею 52 ,7 кв.м, житловою площею 23.7 кв. є 2 житлові кімнати., кухня, санвузол, передпокій, коридор. Згідно даних технічного паспорту на домоволодіння по вул.. Таврійській 22 у с. Терпіння житлове приміщення (квартира № 2) датується 1967 роком побудови, що виключає його побудову у 2000 роках та інше а також підтверджує існування зазначеного приміщення станом на1998 рік продажу вказаної будівлі в цілому.

Відповідно до відповіді КП ММБТІ від 10 вересня 2016 року № 2479 на адвокатський запит, під час оформлення права власності ОСОБА_2 районним споживчим товариством на нежитлове приміщення фігурували дані про технічні характеристики приміщення із зазначенням загальної площі нежитлового приміщення 102.6 кв.м. до якого площа квартири не включалась, оскільки загальна площа будівлі як зазначалось складає 154,3 кв. м.

В матеріалах інвентарної справи КП МБТІ наявна заява (копія якої додана до матеріалів позовної заяви) Голови правління ОСОБА_2 Районного Споживчого Товариства ОСОБА_10 від 27 липня 1998 року у якій він звертається до начальника МБТІ ОСОБА_11 з проханням видати довідку характеристику на частину приміщення, зайнятого під колишній магазин «Культовари» у с. Терпіння по вул. Леніна 22. Вказаний факт свідчить про те що відповідач у особі ОСОБА_2 Районного Споживчого Товариства, виявивши невідповідність правовстановлюючих документів наявним обставинам справи не виправив їх, а свідомо порушив закон та відчужив майно яке не належить йому на законних підставах, уклавши у подальшому угоду купівлі продажу з відповідачем № 3 не частини приміщення, як того вимагали обєктивні обставини, а будівлі в цілому.

Так, відповідно до свідоцтва про право власності від 16 червня 1998 року, виданого ОСОБА_2 районному споживчому товариству будівля по вул.. Леніна 22 у с. Терпіння в цілому належала ОСОБА_2 районному споживчому товариству.

На підставі угоди купівлі продажу будівлі в цілому від 07 липня 1998 року, укладеної між продавцем ОСОБА_2 районним споживчим товариством та покупцем ОСОБА_4 Обєднанням церков ОСОБА_5 Баптистів право власності на вказану будівлю перейшло відповідачу № 3.

Право власності на вказану будівлю було зареєстровано КП МБТІ про що видано реєстраційне свідоцтво від 08 серпня 1998 року де також зазначено що будівля по вул.. Леніна 22 у с. Терпіння в цілому належить ОСОБА_4 Об єднанню церков ОСОБА_5 Баптистів.

Перед укладенням угоди купівлі продажу було проведено технічну інвентаризацію приміщення, за наслідками якої видано довідку - характеристику нежитлового приміщення № 689 від 22.07.1998 року (колишня будівля магазину Культовари загальна площа - 102 кв.м.) про свідчать матеріали інвентарної справи № НОМЕР_1 МБТІ по домоволодінню 22 вул. Таврійська с. Терпіння, також долучена до матеріалів справи копія довідки характеристики № 689 від 22.07.1998 року із зазначенням площі, яка відчужувалась - 102 кв.м.)

На підставі рішення Виконавчого комітету ОСОБА_2 районної ради народних депутатів № 13 від 14.01.1988 року «Про реєстрацію житлового фонду» у власність передавалось нерухоме майно а саме житлові будинки (а не нежитлові приміщення) по селам Мелітопольського району згідно списків (світлокопія сторінки 23) за додатками доданими до рішення № 13 від 14.01.1988 року, бабусі позивачки ОСОБА_6 було передано житлове приміщення за тією ж адресою.

Однак, бабуся, постійно проживаючі у вказаному вбудованому житловому приміщенні до кінця 1992 року, своєчасно не отримала свідоцтво про право власності та не зареєструвала своє право власності на житлове приміщення по вул. Леніна 22 у с. Терпіння належним чином у КП ММБТІ. Бабуся зареєструвала лише своє місце проживання за цією адресою, а також за її згодою були зареєстровані всі мешканці родини : син, онучка.

Згідно оновлених списків приватних домоволодінь по Терпіннівській сільській ради Мелітопольського району переданих до КП ММБТІ є запис про прізвище власника будинку, по вул. Леніна № 22 де зазначено: власник ОСОБА_6 та будівля магазину.

Позивачка вважає, що Мелітопольське Районне Споживче Товариство незаконно отримало свідоцтво про право власності на всю будівлю в цілому, оскільки на підставі вищезгаданого рішення виконкому ОСОБА_2 районної ради № 13 від 14.01.1988 року «Про реєстрацію житлового фонду», по-перше, оформлювалось у власність та реєструвалось лише житлове приміщення, а по-друге, на підставі того ж рішення виконкому ОСОБА_2 районної ради частина житлового приміщення передавалась бабусі позивачки ОСОБА_6

Отже, оскільки ОСОБА_6 за своє життя не отримала свідоцтво про право власності на житло то вищевказане житлове приміщення будівлі повинно було залишитись на балансі територіальної громади в особі сільської ради, а твердження сільського голови щодо відсутності на обліку вищезазначеного нерухомого майна свідчить про незаконність дій уповноваженої особи та про халатність з боку посадових осіб відповідальних за збереження нерухомого майна перебуваючого у власності територіальної громади.

Позивачка вважає, що тими обставинами що відчужена була вся будівля в цілому, порушені її житлові права та майнове право на отримання та оформлення мною у власність тієї частки приміщення, вказаної будівлі, яке є житловим, у якому позивачка має право проживати, тому вважає за необхідне просити суд визнати частково недійсним свідоцтво про право власності від 16 червня 1998 року, видане ОСОБА_2 районному споживчому товариству про те що будівля по вул. Леніна 22 у с. Терпіння дійсно належить ОСОБА_2 районному споживчому товариству у частині зазначення «що в цілому складається з одного будинку», вказавши що відповідачу належала частина будівлі по вул.. (Леніна) Таврійській у с. Терпіння у якій розташоване нежитлове приміщення площею 102 кв .м. (колишня будівля магазину «Культтовари»).

У звязку з частковою недійсністю правовстановлюючого документу відповідача на вищезазначене майно, у звязку з укладенням угоди купівлі продажу від 07 липня 1998 року, необхідно вважати частково недійсним і реєстраційне свідоцтво від 08 серпня 1998 року про те що теперішньому власнику «належить будівля колишнього магазину «Культовари» в цілому» з належними йому побудовами по вул. Таврійській 22 у с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області, зазначити що теперішньому власнику належить частина нежитлового приміщення будівлі по вул. Таврійській 22 у с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області .

В судове засідання сторони та їх представники не зявилися.

Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися.

У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Від представника позивача до суду надійшла письмова заява з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Від представника відповідача ОСОБА_4 обєднання церков ОСОБА_5 християн-баптистів Запорізької області надійшла письмова заява з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Від представника відповідача ОСОБА_3 сільської ради Мелітопольського району Запорізької області надійшла письмова заява з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Від представника відповідача ОСОБА_2 районного споживчого товариства надійшли письмові заперечення, згідно яких позовні вимоги не визнають, вважають їх необґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню, оскільки вказана будівля ніколи не була житловим приміщенням, так як не відповідає ні технічним, ні санітарним, ні пожежним нормам для постійного чи тимчасового проживання людей. Крім того, вищевказана будівля не зареєстроване як житлове приміщення. Також представник відповідачу у своїх письмових запереченнях зазначає, що на час відчуження їм не було відомо про реєстрацію позивача та членів його сімї у спірній будівлі, а тому твердження щодо продажу лише частини будівлі ОСОБА_4 обєднанню церков ОСОБА_5 християн-баптистів Запорізької області не відповідає дійсності. Також представник відповідача вважає, що позивачем було пропущено строк позовної давності.

Від представників третіх осіб надійшли письмові заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність. Заперечень не надано.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районного споживчого товариства, ОСОБА_3 сільської ради Мелітопольського району Запорізької області та ОСОБА_4 обєднання церков ОСОБА_5 християн-баптистів Запорізької області, треті особи Мелітопольська районна державна адміністрація Запорізької області та комунальне підприємство Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання свідоцтва на право власності частково недійсним та зобовязання вчинити певні дії підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно ст. 43, ч.1, ч.3 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду. Розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.9 ЖК України, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у їх власність на інших підставах, передбачених законом.

Так, вирішення питання щодо приватизації житлових приміщень відноситься до компетенції територіальної громади.

У відповідності до ч. 5 ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування» в інтересах громади сільською радою (органом місцевого самоврядування) має бути надано згоду на оформлення житлового приміщення комунальної власності громади на житлову частину будівлі у приватну власність.

Пунктом 11 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено право сільських, селищних, міських рад приймати рішення про передачу іншим органам повноважень щодо утримання майна, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади.

Відповідно до підпункту 10 пункту «б» статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до делегованих державою повноважень виконавчих органів ради віднесено облік та реєстрація відповідно до Закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Позивачка по справі являється онучкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, а також донькою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2,що підтверджується копіями свідоцтв про народження та шлюбу, копією довідки про укладення шлюбу з яких видно її походження від вказаних осіб, перехід її дівочого прізвища на шлюбне Сигачова, а потім шлюбне ОСОБА_1./а.с.8-13/

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - померли, дід позивачки помер 10 серпня 1995 року згідно свідоцтва про смерть №І-ПВ 584125, а баба позивачки померла 04 липня 2011 року, згідно свідоцтва про її смерть №І-ПВ 615686. /а.с.14-15/

Батько позивачки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 22 липня 2005 року у м. Мелітополі Запорізької області, що також підтверджується свідоцтвом про його смерть від 26 липня 2016 року./а.с.16/

Після смерті батька позивачка залишилась сама проживати в вказаному житловому приміщенні, а саме: частині будівлі з вбудованими житловими приміщеннями (кв.№2) кількістю 2 житлові кімнати загальною площею 52 ,7 кв.м, житловою площею 23.7 кв. м. за вищезазначеною адресою, що підтверджується довідкою з місця проживання./а.с.23-25/.

Також вищевказаними довідками підтверджується те, що позивачка разом з членами своєї родини зареєстрована за вищевказаною адресою.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 16 червня 1998 року, виданого ОСОБА_2 районному споживчому товариству будівля по вул. Леніна 22 у с. Терпіння в цілому належала ОСОБА_2 районному споживчому товариству./а.с.17/

На підставі угоди купівлі продажу будівлі в цілому від 07 липня 1998 року, укладеної між продавцем ОСОБА_2 районним споживчим товариством та покупцем ОСОБА_4 Обєднанням церков ОСОБА_5 Баптистів право власності на вказану будівлю перейшло відповідачу № 3./а.с.43-/

Право власності на вказану будівлю було зареєстровано КП МБТІ про що видано реєстраційне свідоцтво від 08 серпня 1998 року де також зазначено що будівля по вул.. Леніна 22 у с. Терпіння в цілому належить ОСОБА_4 Об єднанню церков ОСОБА_5 Баптистів./а.с.18/

На підставі рішення Виконавчого комітету ОСОБА_2 районної ради народних депутатів № 13 від 14.01.1988 року «Про реєстрацію житлового фонду» у власність передавалось нерухоме майно а саме житлові будинки (а не нежитлові приміщення) по селам Мелітопольського району згідно списків (світлокопія сторінки 23) за додатками доданими до рішення № 13 від 14.01.1988 року, бабусі позивачки ОСОБА_6 було передано житлове приміщення за тією ж адресою./а.с.41/

Згідно оновлених списків приватних домоволодінь по Терпіннівській сільській ради Мелітопольського району переданих до КП ММБТІ є запис про прізвище власника будинку, по вул. Леніна № 22 де зазначено: власник ОСОБА_6 та будівля магазину./а.с.42/

Отже вищевикладене свідчить про те, що були порушені житлові права та майнове право позивачки на отримання та оформлення нею у власність тієї частки приміщення, вказаної будівлі, яке є житловим, у якому позивачка має право проживати, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 законні та обґрунтовані, а тому вважає за необхідне визнати частково недійсним свідоцтво про право власності від 16 червня 1998 року, видане ОСОБА_2 районному споживчому товариству про те що будівля по вул. Леніна 22 у с. Терпіння дійсно належить ОСОБА_2 районному споживчому товариству у частині зазначення «що в цілому складається з одного будинку», вказавши що відповідачу належала частина будівлі по вул.. (Леніна) Таврійській у с. Терпіння у якій розташоване нежитлове приміщення площею 102 кв .м. (колишня будівля магазину «Культтовари»).

Щодо спливу строків позовної давності, на яку посилався представник ОСОБА_2 районного споживчого товариства слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Пунктом 11 Пленуму Верховного Суду України №14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року передбачено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

З досліджених доказів судом встановлено, що позивачці стало відомо про порушення відповідачами її прав на частину будівлі у грудні 2014 року, під час виготовлення збору та підготовки необхідних документів для реєстрації права власності, а тому на думку суду позивачем не пропущено строк позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_12 Валеріївни до ОСОБА_2 районного споживчого товариства, ОСОБА_3 сільської ради Мелітопольського району Запорізької області та ОСОБА_4 обєднання церков ОСОБА_5 християн-баптистів Запорізької області, треті особи Мелітопольська районна державна адміністрація Запорізької області та комунальне підприємство Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання свідоцтва на право власності частково недійсним та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати Свідоцтво про право власності від 16 червня 1998 року видане ОСОБА_2 Районному споживчому товариству частково недійсним у частині зазначення що «приміщення в цілому складається з одного будинку належить ОСОБА_2 Районному споживчому товариству» вказавши замість того що ОСОБА_2 Районному споживчому товариству належала частина будівлі по вул.. (стара назва Леніна) Таврійській у с. Терпіння у якій розташоване нежитлове приміщення площею 102,6 кв .м., та визнати частково недійсним реєстраційне свідоцтво видане ОСОБА_4 Об єднанню церков ОСОБА_5 Баптистів Запорізької області 08 серпня 1998 року в частині зазначення що «належить будівля колишнього магазину «Культтовари» в цілому з належними йому побудовами » замість цього вказати що «належить частина нежитлового приміщення площею 102,6 кв .м будівлі по вул. Таврійській 22 у с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області.

Зобовязати Терпіннівську сільську раду Мелітопольського району Запорізької області взяти на облік територіальної громади у комунальну власність нерухоме майно: вбудоване житлове приміщення загальною площею52,7 кв.м., житловою площею 23.7 кв.м., (квартиру № 2) будівлі № 22 по вул.. Таврійській (стара назва Леніна) у с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: