АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 662/1028/16-ц Головуючий в І інстанції Тимченко О.В.
Провадження №22-ц/791/1665/17 Доповідач: Ігнатенко П.Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоІгнатенко П.Я.
Суддів:Воронцової Л.П.
Полікарпової О.М.
СекретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 29 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що у квітні 2011 року ОСОБА_5 позичив у нього грошові кошти в сумі 107674,00 грн. строком повернення 30 квітня 2012 року. На підтвердження факту отримання коштів за договором відповідачем складено відповідну розписку. Згідно розписки від 15 березня 2013 року ОСОБА_5 повернув лише 5000,00 грн., строк повернення боргу продовжено до 01.09.2013 року.

Оскільки відповідач умови договору позики належним чином не виконав, борг у визначені сторонами строки не повернув, в порядку ст.1046-1050 ЦК України позивач, після уточнення вимог, просив стягнути з ОСОБА_5 на свою користь борг в сумі 102674,00 грн., інфляційні витрати в період 01.09.2013 року по 01.06.2016 року в сумі 76800,15 грн., 3 % річних в період з 01.09.2013 року по 22.08.2016 року у розмірі 9174,28 грн., а всього - 188648,43 грн.

Заочним рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 29 листопада 2016 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму боргу у розмірі 102674,00 грн., інфляційні витрати в період 01.09.2013 року по 01.06.2016 року в сумі 76800,15 грн., 3 % річних в період з 01.09.2013 року по 22.08.2016 року у розмірі 9174,28 грн., загальна сума: 188648,43 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1973,65 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_7, діюча в інтересах ОСОБА_6 просить не брати до уваги доводи викладені в ній та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В ході апеляційного розгляду адвокат Зайцев М.П., який діє в інтересах ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції скасувати у зв'язку з пропуском строку позовної давності. При цьому пояснив, що ОСОБА_5 не був присутній під час ухвалення рішення по суті, а тому не мав можливості заявити клопотання про застосування строків позовної давності.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін. Зазначила, що застосування строку позовної давності на стадії апеляційного розгляду суперечить вимогам законодавства. Окрім того, строк позовної давності переривався частковим виконанням зобов'язання та продовженням строку повернення коштів до 01 вересня 2013 року, а отже позивач звернувся до суду з позов в межах трирічного строку.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2011 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 107674,00 грн. до 30 квітня 2012 року, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.4).

За наведених обставин суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність між сторонами позикових зобов'язань. Наявність у позивача розписки свідчить про невиконання зобов'язань відповідачем в повному обсязі. Ці висновки відповідач не спростував належними і допустимими доказами.

Враховуючи, що зобов'язання за договором позики ОСОБА_5 належним чином, у визначений сторонами строк не виконано, кошти за договором позики у повному обсязі ним не повернуті, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позову та стягнення на користь ОСОБА_6 боргу в сумі 102674,00 грн., інфляційних витрат в період 01.09.2013 року по 01.06.2016 року в сумі 76800,15 грн., 3 % річних в період з 01.09.2013 року по 22.08.2016 року у розмірі 9174,28 грн., а всього - 188648,43 грн.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до норм цивільного процесуального законодавства та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги щодо застосування наслідків пропуску строку позовної давності з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції, у випадках, передбачених законом, може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка його законності та обґрунтованості і враховуючи те, що ст.267 ЦК України є нормою матеріального права, суд апеляційної інстанції не вправі розглядати питання про застосування наслідків закінчення строків позовної давності порушене відповідачем в доводах апеляційної скарги.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року №6-2307цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Інші доводи апеляційної скарги, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що висновки суду не спростовують. Оспорення в ході апеляційного розгляду представником відповідача переривання строку позовної давності на висновки суду не впливає, оскільки судом правильно встановлено наявність невиконаних зобов'язань за договором. При цьому в суді першої інтонації відповідач та його представник до перерозподілу справи іншому судді приймали участь у розгляді справи, однак в передбаченому законом порядку, заяву про застосування строків позовної давності не подавали. Подана в суді апеляційної інстанції така заява не має юридичного значення та не підлягає до задоволення.

Таким чином, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

Оскільки порушень норм матеріального та процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, рішення законне та обґрунтоване і має бути залишене без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, - відхилити.

Заочне рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 29 листопада 2016 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова