Справа № 639/5424/17
Провадження № 2-о/639/137/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі судового засідання Макушенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Станично-Луганський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області про встановлення факту смерті,

встановив:

Заявник звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Станично-Луганський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилається на те, що вона є донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 24.08.2017 в м. Луганськ Луганської області. Причина смерті дифузний дрібновогнищевий кардіосклероз.

Заявник вказує, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті.

На підставі вищевикладеного заявник вимушена звернутися до суду з відповідною заявою в порядку окремого провадження з метою встановлення факту смерті свого батька ОСОБА_2, що необхідно їй для отримання свідоцтва про смерть та права на отримання спадщини.

Заявник ОСОБА_1 просила розглядати справу без її участі, про що зазначила у своїй заяві.

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи представник заінтересованої особи Станично-Луганського районного у відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без присутності заінтересованої особи, покладаючись на розсуд суду згідно вимог чинного законодавства.

Суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Зі свідоцтва серії ІІ-ФГ № 220090 про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, вбачається, що її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕД № 305070, ОСОБА_3 23.12.1995 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, після укладення якого їй присвоєно прізвище «Павленко» (а.с. 9).

24.08.2017 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер у м. Луганськ Луганської області від дифузного дрібновогнищевого кардіосклерозу і факт його смерті відображено в наданому заявником медичному свідоцтві про смерть № 1090 форми № 106/в від 25.08.2017 (а.с. 13).

Ці обставини щодо смерті та поховання ОСОБА_2 підтверджуються фототаблицею про місце поховання з зазначенням прізвища, імя та по-батькові ОСОБА_2, із зазначенням на могилі дати його народження та дати смерті (а.с. 17), які повністю відповідають документам, що посвідчують його особу (а.с. 10-12). Тобто, відомості про смерть ОСОБА_2 в м. Луганськ Луганської області, викладені у лікарському свідоцтві про смерть № 1090 форми № 106/в від 25.08.2017, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України).

Статтею 257-1 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Пунктом 18 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав розяснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» від 15.04.2014 № 1207-VII, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи (особи) створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків.

Згідно з п. 1, п. 3 Наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, до закінчення антитерористичної операції в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення". Тимчасово призупинити проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення". Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України № 252-VIII від 17.03.2015 (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року.

Згідно з переліком у додатку 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р, місто Луганськ Луганської області віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Станично-Луганським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 12.09.2017 ОСОБА_1 відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2, оскільки заявником для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 15).

Тобто, орган реєстрації актів цивільного стану обґрунтовано прийшов до висновку про те, що свідоцтво серії І-ВВ № 043540, видане Ленінським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, про смерть ОСОБА_2, який помер 24.08.2017 у м. Луганськ Луганської області на тимчасово окупованій території України, не створює правових наслідків.

Але факт смерті ОСОБА_2 саме 24.08.2017 у м. Луганськ Луганської області, Україна, та його поховання там же, знайшов підтвердження в судовому засіданні наданими заявником та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Отже, оскільки заявник не має можливості надати до Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області документи, передбачені законодавством України та які необхідні їй для отримання свідоцтва про смерть, суд приходить до висновку, що з метою захисту законних прав та інтересів громадянки України ОСОБА_1 необхідно встановити факт смерті її батька ОСОБА_2, померлого 24.08.2017 у м. Луганськ Луганської області.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню і на підставі п. 8 ст. 367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у справі про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215, 235, 256, 257-1, 258, 259 ЦПК України, п. 1, 13 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», т. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Станично-Луганський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, чоловічої статі, визнавши датою його смерті 24.08.2017 та місцем смерті - Україна, Луганська область, місто Луганськ, причина смерті «дифузний дрібновогнищевий кардіосклероз».

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Суддя С.М. Гаврилюк