Справа № 308/464/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі - Струтинська Н.Ю.

за участі :

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 07.12.1995 р. між нею та відповідачем ОСОБА_3 укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області, актовий запис за № 853. У шлюбі у сторін народилися дві доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через зловживання відповідачем алкогольними напоями у звязку з чим шлюбні відносини між ними припинені. Вказує на те, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. У звязку з чим позивач вважає, що шлюб носить формальний характер, оскільки жодних обовязків у сторін, як подружжя не існує.

Окрім того, позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_3 , жодної участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, ухиляється від їх утримання, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Дана обставина негативно позначається на житті родини, та не дозволяє в повному обсязі забезпечити дітей найнеобхіднішим. На даний час їх доньки знаходиться повністю на її утриманні.

З посиланням на викладене позивач просить суд: шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрований 07.12.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області, актовий запис за № 853- розірвати; стягнути з відповідача - ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі на утримання доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 5000 тисяч гривень на обох дітей щомісячно до досягнення ними повноліття.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові, надала суду пояснення аналогічні викладеним. Зазначила, що основною причиною розірвання шлюбу є зловживання відповідачем алкогольними напоями, не надання ним допомоги на утримання сімї. Вказує на те, що з 1996 року вона проживає окремо від чоловіка, а з 2014 року спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Вказала, що відповідач надає допомогу тільки на утримання однієї дитини.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що бажає проживати з дружиною. В наступне судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв.

Заслухавши пояснення позивача, заперечення відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 07.12.1995 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області, за актовим записом № 853, що стверджується свідоцтвом про одруження, приєднаним до матеріалів справи.

У даному шлюбі у сторін народилися дві доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується відповідними свідоцтвами про народження, копії яких приєднані до матеріалів справи.

Майновий спір між сторонами відсутній.

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.

Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах

добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та

принцип свободи розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Основною причиною припинення сімейних відносин є зловживання відповідачем алкогольними напоями.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Не надав бажаних результатів і наданий судом подружжю строк для примирення.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 носить формальний характер.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сімя розпалася остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу.

Задовольняючи позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово „союз",підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно ст. 56 ч.3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч.4 цієї ж статті передбачає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

Окрім того на думку суду, обґрунтованими є і вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ненадання матеріальної допомоги на утримання дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого іа нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 2 статті 182 СК України зазначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний бюджет України на 2017 рік затверджено на 2017 рік прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01 травня 2017 року - 1426 грн.; на дітей вікoм від 6 до 18 років з 01 травня 2017 року - 1777 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України, зокрема відсутність у відповідача постійного заробітку і постійного офіційного місця роботи , отримання відповідачем пенсії, відсутність на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Проте, як встановлено судом, відповідач в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дітей не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 Сімейного кодексу України між сторонами на даний час не укладено.

Відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при вирішенні справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", №3 від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом та максимальний розмір аліментів, що підлягатимуть стягненню з боржника, не може перевищувати 50% заробітної плати цієї особи.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей підлягають до часткового задоволення, а саме слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в сумі 2000, 00 грн. на двох дітей щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки стягнення аліментів в розмірі 5000,00 гривень щомісячно на утримання дітей, може покласти відповідача в скрутне матеріальне становище та залишити його без засобів для існування.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Оскільки з позовом позивач звернулася 17.01.2017 року аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з цієї дати.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір за подання заяви про розірвання шлюбу у розмірі 640,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог тому суд вважає, що оскільки позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, відповідно до Закону України "Про судовий збір", то із ОСОБА_3 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України , ст.ст. 75,84,180-182,191 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що зареєстрований 07.12.1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області про що було зроблено актовий запис №853 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання неповнолітних доньок - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. на двох дітей щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 17.01.2017 р. і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити до негайного виконання рішення суду у межах стягнення суми платежу за один місяць.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 судовий збір у cумі 640,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1