Провадження № 2/389/859/16
ЄУН № 389/2402/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого-судді Берднікової Г.В.

при секретарі Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 10 вересня 2010 року в сумі 11748 грн. 02 коп., обгрунтувавши вимоги наступним чином.

Так, 10 вересня 2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 (яка у звязку з реєстрацією шлюбу в подальшому набула прізвище - ОСОБА_2 і згодом у зв'язку з розірванням шлюбу повернула прізвище ОСОБА_1), укладено кредитний договір без номеру, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Договір складається з підписаної відповідачем заяви, «Умов та правил надання банківських послуг» та Тарифів банку, які викладені на банківському сайті, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Позивач взяті на себе зобовязання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі та порядку встановленому договором.

Відповідач у порушення умов договору зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 15 червня 2016 року у неї виникла заборгованість у сумі 11748 грн. 02 коп., з яких: 12083 грн. 21 коп. тіло кредиту; 1775 грн. 42 коп. нараховано відсотків за користування кредитом; 3305 грн. 17 коп. нараховано пені за прострочене зобов'язання; 850 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована складова); 535 грн. 62 коп. штраф (процентна складова). З них 7301,40 грн. внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконанння своїх зобов'язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушення законних прав та інтересів ПАТ КБ «Приватбанк».

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності (а.с. 52).

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що 16 серпня 2015 року банком підвищено ліміт в односторонньому порядку і одразу ж несанкціоновано знято кошти. Перед цим вона отримала телефоний дзвінок від невідомої особи, яка представилась представником ПАТ КБ "Приватбанк". За цим фактом Знам'янським МВ УМВС України було відкрито кримінальне провадження. Просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши у судовому засіданні матеріали даної цивільної справи, оглянувши матеріали кримінального провадження №0001497 за фактом шахрайства щодо ОСОБА_1, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України у кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правовідносини щодо надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до статті 2 Закону, банківським кредитом визнається будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання сплати процентів та інших зборів з такої суми.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За загальним правилом договірне зобов'язання повинне виконуватись відповідно до тих умов, які сторони визначили при укладенні договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з п. 21 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами).

Судом встановлено, що 10 вересня 2010 року ОСОБА_1 (яка в подальшому у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінювала прізвище на ОСОБА_2, після реєстрації розірвання шлюбу повернула дошлюбне прізвище ОСОБА_1) підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої вона погодилася з тим, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

Наведене свідчить, що 10 вересня 2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір без номеру, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру встановленого банком кредитного ліміту, відповідно до п.2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно з умовами договору банк нараховує відсотки за користування кредиту в розмірі встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 365/366 календарних днів на рік (п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою).

Відповідно до п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно з п.2.1.1.12.2.1 клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно з п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, на суму 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нанраховується в день нарахування відсотків за кредитом.

При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

Відповідно до п.2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором.

Відповідно до п.1.1.7.11 «Умов та правил надання банківських послуг», договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий самий строк.

Згідно з п.1.17.31 Термін позовної давності щодо вимог банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку складає 50 років.

Судом встановлено, що позивач взяті на себе зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі та порядку встановленому договором, що не заперечувалося відповідачем. Крім того, банком, відповідачу згідно з Умовами та правилами, неодноразово збільшувався кредитний ліміт, востаннє - 16 серпня 2015 року.

За вказаним кредитним договором відповідачу було видано дві картки 10 вересня 2010 року терміном дії до серпня 2014 року та 20 серпня 2014 року терміном дії до серпня 2018 року.

При цьому, згідно з розрахунками заборгованості за договором б/н від 10 вересня 2010 року, відповідач у порушення умов договору взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконувала неналежним чином, у зв'язку з чим станом на 15 червня 2016 року у неї виникла заборгованість у сумі 11748 грн. 02 коп., з яких: 12082 грн. 21 коп тіло кредиту; 1775 грн.42 коп. нараховано відсотків за користування кредитом; 3305 грн. 17 коп. нараховано пені за прострочене зобов'язання, 850 грн. нараховано пені за несовоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована складова); 535 грн. 62 коп. штраф (процентна складова). З них 7301 грн. 40 коп. внесено коштів на погашення заборгваності з 01 червня 2015 року (дата зміни облікових правил банка).

Судом також встановлено, що 17 серпня 2015 року ОСОБА_1 зверталася до Знам'янського МВ УМВС України в Кіровоградській області з заявою щодо заволодіння її грошовими коштами з кредитної картки ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 2588 грн. близько 17:14 години 16 серпня 2015 року шляхом зловживання її довірою по мобільному телефону. Крім того, остання зверталася до служби безпеки Кіровоградського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» з приводу несанкціонованого списання 16 серпня 2015 року близько 17:14 години, коштів з її карткового рахунку.

За вказаним фактом шахрайства щодо ОСОБА_2 Знам'янським МВ УМВС України в Кіровоградській області 17 серпня 2015 року розпочате кримінальне провадження №0001497 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Наразі за даним фактом досудове розслідування триває.

З протоколу допиту потерпілої ОСОБА_2, що міститься у матеріалах кримінального провадження, вбачається, що 16 серпня 2015 року близько 17:14 на мобільний телефон відповідача надійшло СМС повідомлення з «ПриватБанку» про те, що їй збільшено кредит (ліміт) на кредитній картці з 3000 грн. до 5000 грн. Відразу ж після отримання вказаного СМС повідомлення їй зателефонував невідомий чоловік, який представився представником «Приватбанку», назвав своє ім'я та по батькові, та повідомив, що у банку неполадки з системою, тож у зв'язку з безпекою потрібно заблокувати її картку. Після чого невідомий чоловік назвав останні чотири цифри її картки, що вона і підтвердила. Потім він попросив назвати цифри з іншої сторони картки, але у зв'язку з тим, що вона не знала, що це за цифри, і не зрозуміла, які саме цифри необхідно назвати, таку інформацію вона не надала.

В подальшму невідомий чоловік надіслав їй СМС повідомлення з цифрами і вона підтвердила йому, що дійсно така комбінація цифр присутня на кредитній картці (з іншої сторони). Через деякий час, їй почали надходити СМС повідомлення про зняття з її кредитної картки грошових коштів на загальну суму 2588 грн. Вона відразу ж зателефонувала на номер, який їй до цього телефонував, але він був відключений.

З листа директора Кіровоградського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» надісланого на адресу суду вбачається, що 31 березня 2017 року за зверненням клієнта ОСОБА_2 щодо несанкціонованого списання коштів з її карткового рахунку, службою безпеки Кіровоградського РУ проведено службову перевірку. За результатами перевірки встановлено, що переказ коштів був здійснений шляхом створення платежу клієнтом в ПК Приват 24. При даній процедурі клієнт під своїм логіном і паролем заходить в ПК Приват 24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього в банк надходить платіжне доручення, яке надійшло до банку і було здійснено перерахування коштів.

Аналіз ситуації, що склалася показав, що зняттю коштів з картки ОСОБА_2, передувало розголошення нею конфіденційної інформації третій особі, що і дало можливість здійснити несанкціоновані перекази. Тобто, клієнтом були порушені умови і правила надання банківських послуг, операція була здійснена з коректним введенням логіна і пароля для входу та пароля трансферу в Приват24, отже у відшкодуванні заподіяної шкоди ОСОБА_2 відмовлено. Про результати перевірки клієнта повідомлено відповідним листом від 18 квітня 2017 року.

Згідно зі ст.55 Закону «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб'єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно з п.1.27 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Відповідно до п.14.12 ст.14 Закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов'язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Крім того, у розділі 1.1.2 Права та обов'язки клієнта «Умов та правил надання банківських послуг», зазначено, що клієнт зобов'язаний отримати депозитну картку (у випадку якщо відкриття картки передбачено умовами відкриття депозитного рахунка) і повідомити банк, якщо така картка втрачена, не була видана вчасно або за отриманою через SMS інформацію з рахунка здійснені операції без участі клієнта, з урахуванням нормативів часу, встановлених для такого повідомлення у цьому розділі. Вживати заходів щодо запобігання втраті (викраденню) карток, або інформації, нанесеної на картку, або їхньому незаконному використанню. Інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати картки, або отримання повідомлення про їх незаконне використання. У випадку заперечення власником картки операцій, здійснених з використанням карток, власник зобовязаний протягом тридцяти днів з моменту утримання грошових коштів з рахунка звернутися в Банк і заявити про операції, що оскаржуються, і про причини заперечення, подати письмову заяву. У випадку, якщо держателю картки відомі факти про незаконне використання картки, держатель картки зобовязаний у триденний термін після усної заяви про втрату картки, надати банку докладний виклад обставин втрати картки. Негайно повідомляти банк шляхом дзвінка до колл-центру інформацію, що стала відома клієнту, про несанкціоновані транзакції за його рахунками.

У розділі 1.1.5 Відповідальність сторін «Умов та правил надання банківських послуг» зазначено, що сторони несуть відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків відповідно до законодавства України та умов Публічного договору, договору. Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, картку, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS - повідомлені ПІН коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі або проведених клієнтом операцій стане відомою іншим особам внаслідок не сумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах звязку під час використання цих каналів. Клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки /рахунку/ на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах банку через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват 24 з використанням передбачених цими умовами засобів його ідентифікації та аутендифікації.

Згідно з розділом 2.1.1.5 Обовязки клієнта, останній зобовязаний не передавати картки, піни третім особам, не використовувати картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим договором або що суперечить чинному законодавству. Інформувати банк, а також правоохоронні органи за фактом втрати картки, ПІНу, або отримання звістки про їх незаконне використання. У випадку, якщо держателю картки відомі факти про незаконне використання картки, держатель картки зобоязаний у триденний термін після усної заяви про втрату картки, стікера PayPass, ПІНа надати в банк докладний виклад обставин втрати карти, стікера PayPass, ПІНу і відомі факти про їх незаконне використання.

У розділі 2.1.1.7.3 Відповідальність сторін вказано, що у разі якщо держатель дає згоду на проведення операцій з картками або нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесеними на карті даними. Держатель картки несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення власника картки в банк та блокування картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою.

Згідно з пунктом 2.1.1.9, держатель зобовязується не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію, - не передавати картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження розкрадання картки; - нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів; операціями по зміні ПІНу. Відповідальність за всі операці, вироблені в межах лімітів, збільшених розпорядженням клієнта (як письмо мовою, так і факсимільному або усним зверненням до Служби допомоги банку) за картками, привязаними до карткового рахунку клієнта, покладається на клієнта. Власник картки зобовязаний вживати всіх можливих заходів для запобігання втрати картки /ПІНу/ постійного пароля/ одноразових паролів.

У разі виникнення у держателя картки проблемних ситуацій йому слід звернутися до Банку (п.2.1.1.13.3).

Відповідно до розділу 2.1.3 Вимоги безпеки, держатель зобовязується:- не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію; не передавати картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання картки; - нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів; операціями по зміні ПІНу.

Банк має право встановлювати ліміти на здійснення операцій по картці з повідомленням власника у звіті щодо рахунку картки через інформаційні стенди підрозділів банку та офіційний сайт Банку.

Власник картки зобовязаний уживати усіх можливих заходів для запобігання втраті картки /ПІНа/постійного пароля/одноразових паролів. У разі втрати картки/ПІНу/постійного пароля/ одноразових паролів або виникнення у держателя підозр, що картка /ПІН/постійний пароль/одноразовий пароль могли бути втрачені, або виникнення ризику їх несанкціонованого використання, держатель повинен негайно звернутися в банк.

Згідно з п.2.1.4.7 клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами.

У випадку заперечування держателем операцій, здійснених з використанням карт або інформації, нанесеної на картки, держатель надає протягом тридцяти пяти днів з моменту утримання грошових коштів письмову заяву банку із зазначенням оспорюваних операцій і причин оскарження (у разі якщо вирішення питання передбачає розгляд письмової заяви). Банк надає держателю відповідь протягом тридцяти днів з моменту звернення.

Верховний Суд України у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 виклав правову позицію, в якій відзначив, що за відсутності обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно дійти висновку про відсутність вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

В свою чергу, даним судом встановлено, що переказ коштів з картки відповідача 16 серпня 2015 року було проведено з правильним введенням даних її картки, зокрема коду безпеки, що знаходиться на зворотній стороні кредитної картки. Отже, відповідач своїми діями сприяла розголошенню конфідеційної інформації третій особі, що і дало можливість здійснити несанкціоновані перекази, оскільки підтвердила невідомій їй особі код безпеки, зазначений на зворотній стороні карти, про що зазначила в показаннях наданих слідчому (матеріали кримінального провадження №0001497) і не заперечувала в судовому засіданні. До того ж відповідач в цілому не дотримала порядку встановленого Умовами та правилами надання банківських послуг щодо повідомлення банку про оспорювані операції.

Наявність вини відповідача як підстави цивільно-правової відповідальності, у знятті сторонньою особою з її карткового рахунку грошових коштів є підставою для стягнення коштів з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Разом з цим, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у справі №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015року.

Як зазначалося вище, Умовами кредитування передбачено нарахування наступних видів неустойки за порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором: пені за несвоєчасне погашення заборгованості пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочки кредиту; пені (2) =1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочки за кредитом чи процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн.), а також нарахування штрафів при порушення строків платежу більш ніж на 120 днів (а.с. 11).

Такі умови вказують, що передбачені договором пеня і штраф застосовуються одночасно за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором (за несвоєчасне погашення заборгованості), що свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільної відповідальності за одне і те саме порушення.

Отже, позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача суми кредитної заборгованості за виключенням 850 грн. нарахованої пені за несовоєчасність сплати боргу, а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована складова); 535 грн. 62 коп. штраф (процентна складова), тобто загалом в розмірі 9862,40 грн. (11748,02 грн. - 850 грн. - 500 грн. - 535,62 грн.).

Також у відповідності до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь банку підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1156 грн. 83 коп. (11748,02 грн. 100%, 9862,40 грн. 83,95%; 1378 грн. (ставка судового збору) 100%, 83,95% - 1156,83 грн.).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3,10,11,60,61,88,212-215 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 9862,40 грн. та судовий збір у розмірі 1156,83 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В. Берднікова