Справа № 283/688/16-ц
Провадження №2/283/11/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2017 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Даниленко Л.Г.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

ПАТ «Банк національний кредит» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-218ю/2014/2-1 від 11.09.2014 року в розмірі 451507 гривень 70 копійок, що виникла станом на 25.01.2016 року і складається з:

- заборгованості по кредиту в розмірі 266600 гривень,

- заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 46627 гривень 82 копійки,

- пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 17172 гривні 38 копійок,

- пені за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитом в розмірі 5406 гривень 40 копійок,

- 3% від простроченої суми кредиту в розмірі 1368 гривень 46 копійок,

- 3% від простроченої суми відсотків за користування кредитом в розмірі 363 гривні 98 копійок,

- інфляційних виплат за час прострочки сплати заборгованості по кредиту в розмірі 7763 гривні 21 копійка,

- інфляційних виплат за час прострочки сплати відсотків по кредиту в розмірі 1205 гривень 45 копійок,

- штрафу за прострочку сплату кредиту в розмірі 15000 гривень,

- штрафу за прострочку сплати процентів в розмірі 90000 гривень.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що 11.09.2014 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії за яким ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 290000 гривень із сплатою коштів за користування кредитом в розмірі 22% річних. Дана процентна ставка діяла до 10.09.2015 року, а після цього переглядалась на умовах, зазначених в договорі. З 11.09.2015 року процентна ставка становила 24,34% річних. Кредит надавався строком на три роки та повинен був бути погашений до 10.09.2017 року. Погашення кредиту здійснювалось шляхом щомісячної сплати коштів, до 25 числа кожного місяця, в розмірі 8334 гривні.

ОСОБА_4 умови кредитного договору належним чином не виконував та не погашав заборгованість. Станом на 25.01.2016 року його заборгованість по кредиту становить 266600 гривень, а по відсотках 46627 гривень 82 копійки. Крім того йому нарахована пені за прострочення сплати кредиту і відсотків, штраф за прострочення сплати кредиту і відсотків, та, відповідно до ст. 625 ЦК України 3% вічних від простроченої суми кредиту і відсотків та інфляційні виплати за прострочення сплати кредиту і відсотків. Загальна сума заборгованості становить 451507 гривень 70 копійок. Оскільки відповідач поручилась в повному обсязі відповідати за невиконання ОСОБА_4 своїх зобов?язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії, то за таких обставин просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнала та пояснила, що вона дійсно поручилась відповідати перед позивачем за невиконання ОСОБА_4 своїх зобов?язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії, але позивач в процесі своєї ліквідації закрив відділення банку в м. Малині Житомирської області, в якому вона обслуговувалась, та не повідомив рахунки на які потрібно сплачувати заборгованість по кредиту. За таких обставин неможливо було сплачувати кредит та відсотки за його використання, а тому в позові необхідно відмовити у зв?язку з простроченням кредитора.

Представник третьої особи - ОСОБА_4 також вважає, що в позові необхідно відмовити, оскільки банк в процесі ліквідації змінив рахунки, не повідомивши про це позичальника. Крім того банк в односторонньому порядку змінив процентну ставку, не уклавши з позичальником додаткову угоду. До того ж за прострочення сплати кредиту не можу одночасно застосовуватись штраф та пеня.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.09.2014 року між ПАТ «Банк національний кредит» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-218ю/2014/2-1 за яким позивач зобов?язався надавати ОСОБА_4 кредит окремими частинами в межах максимального ліміту в розмірі 300000 гривень строком на три роки до 10.09.2017 року (а.с. Т.1, а.с. 9-13). ОСОБА_4 в свою чергу зобов?язався щомісячно, до 25 числа кожного місяця, сплачувати кошти на погашення кредиту в розмірі 8334 гривні та сплачувати кошти за користування кредитом в розмірі 22% річних. Дана процентна ставка діяла до 10.09.2015 року, а після цього переглядалась та визначалась за формулою:

Плаваюча процентна ставка = Маржа х UIRD, де:

Маржа 3% річних,

UIRD український індекс ставок за депозитами фізичних осіб індикативна ставка, що розраховується в системі Thomson Reuters на основі на основі номінальних ставок по строкових депозитах фізичних осіб у гривні на строк 12 місяців з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору, що діють в 20 найбільших українських банках за розміром депозитного портфелю фізичних осіб. Джерело інформації - офіційний сайт Національного банку України (http://www.bank.gov.ua). При цьому розмір процентної ставки при перерахунку не може бути більшим ніж 35% та меншим 18%.

Таким чином процента ставка з 11.09.2015 року становила 24,34% річних. Про дану процентну ставку ОСОБА_4 був повідомлений шляхом направлення та вручення йому відповідного листа (Т.1, а.с. 203-205).

Вищевказаним договором також встановлена відповідальність позичальника, а саме:

Згідно пункту 4.2. договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-218ю/2014/2-1 (Т.1, а.с. 12) у разі прострочення позичальником строків сплати процентів та комісій визначених цим договором та додатком № 1 до нього, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму заборгованості, що діяла у період невиконання зобов?язань за цим договором.

Згідно пункту 4.3. договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-218ю/2014/2-1 (Т.1, а.с. 12) у разі порушення позичальником вимог пунктів 3.3.2. 3.3.16. цього договору позичальник зобов?язаний сплатити штраф у розмірі 5% від суми максимального ліміту кредиту визначеного в пункті 1.1.1. цього договору (300000 гривень) за кожний випадок.

Вищевказаний договір свідчить про те, що між ПАТ «Банк національний кредит» та ОСОБА_4 склались договірні відносини з надання кредиту, які регулюються § 1 та §2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Також в частині 1 статті 1049 зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно виписки по особовому рахунку (Т.1, а.с. 17-32) ОСОБА_4 на підставі поданих ним заяв (а.с. 49-54) отримав кредит в розмірі 290000 гривень. Однак свої зобов?язання по сплаті кредиту ОСОБА_4 виконував не в повному обсязі та несвоєчасно. У зв?язку з цим, згідно розрахунку (Т.1, а.с. 33-36, Т.2, а.с. 4-6), він допустив заборгованість зі сплати кредиту в розмірі 266600 гривень та відсотків за користування кредитом в розмірі 46627 гривень 82 копійки.

За таких обставин позивач 25.01.2016 року направив відповідачу та ОСОБА_4 вимогу про повне дострокове погашення заборгованості по кредиту, відсотків за користування кредитом та неустойки на день сплати (Т.1, а.с. 55-60).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином позивач скористався наданим йому правом на дострокове повернення всієї суми несплаченого кредиту та інших належних йому платежів.

Стосовно твердження відповідача про те, що банк закрив відділення в якому вона обслуговувалась та не повідомив про рахунок для погашення заборгованості по кредиту, суд вважає вказати наступне.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Банк у стані тимчасової адміністрації та ліквідації у своїй діяльності керується Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенням «Про виведення неплатоспроможного банку з ринку», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 1581/21893 від 14.09.2012 р. (далі Положення).

Згідно із п.п. 2.17 п. 2 розділу V Положення (в редакції, чинній станом на момент виведення банку з ринку) уповноважена особа Фонду на ліквідацію банка з дня її призначення вживає таких заходів: здійснює відкриття накопичувального рахунку.

Відповідно до п.п. 3.2 п. 3 розділу V Положення з метою забезпечення процедури ліквідації уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку ініціює відкриття накопичувального рахунку неплатоспроможного банку у національній валюті та іноземній валюті (за необхідності) в територіальному управлінні НБУ або в Операційному управлінні НБУ.

За змістом п.п. 3.3 п. 3 розділу V Положення після відкриття накопичувального рахунку за розпорядженням уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку залишок коштів із кореспондентського рахунку банку перераховується на накопичувальний рахунок і вживаються заходи щодо закриття кореспондентського рахунку такого банку та виключення його з учасників системи електронних платежів (СЕП) у порядку, визначеному нормативно-правовим актом НБУ, що визначає порядок міжбанківського переказу грошей в Україні в національній валюті, а також повертаються кредиторам розрахункові документи, що не сплачені в строк з вини банку, що враховувалися на відповідному позабалансовому рахунку (якщо такий облік вівся в територіальному управлінні НБУ за договором з таким банком).

Змістом п.п 3.4 п. 3 розділу V Положення передбачено, що на накопичувальний рахунок банку зараховуються кошти такого банку і надходження на його користь. З цього рахунку проводяться розрахунки з кредиторами й оплата витрат на здійснення процедури ліквідації.

Частинами 1, 2 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено обов'язок Фонду не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розмістити інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, а також здійснити опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду в газетах «Урядовий кур'єр» та «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Разом з тим за змістом частини четвертої статті 613 ЦК України боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора, тобто у випадку, якщо кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають iз суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку ( частина перша цієї статті).

Якщо боржник доведе, що не виконав грошового зобов'язання через прострочення кредитора, він звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, оскільки порушення грошового зобов'язання у вигляді його прострочення боржником не настало i в такому разі вважається, що виконання зобов'язання відстрочено на час прострочення кредитора (частина друга статті 613 цього Кодексу).

Із наданих суду доказів вбачається, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.06.2015 року № 358 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 року № 114 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Банк національний кредит», згідно з яким з 08.06.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк національний кредит». Відомості про це були опубліковані на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fg.gov.ua) (Т1, а.с. 159) та офіційному сайті Національного банку Україги (http://www.bank.gov.ua) (Т.1, а.с. 160).

28.08.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 159 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з цим рішенням розпочато процедуру ліквідації банку в період з 31.08.2015 року по 30.08.2016 року (Т.1, а.с. 66), згідно з яким з 08.06.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк національний кредит».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1554 від 18.08.2016 року строку здійснення процедури ліквідації продовжено до 31.08.2018 року (Т.1, а.с. 208).

З початку запровадження процедури ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» на офіційному сайті ПАТ «Банк національний кредит» (http://www.bnk.ua) (Т.1, а.с. 208) та на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fg.gov.ua) (Т.1, а.с. 207) були опубліковані реквізити накопичувальних рахунків ПАТ «Банк національний кредит». Крім того рахунок, на який можна було б перерахувати заборгованість по кредиту, був вказаний в вимогах про погашення кредиту, що надіслані відповідачу та третій особі ОСОБА_4 (Т.1, а.с. 55-60).

Таким чином відповідач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 мали змогу погасити заборгованість по кредиту, але цього не зробили. Таким чином в діях позивача відсутнє прострочення кредитора, оскільки порушення строків погашення кредиту сталося з вини позичальника ОСОБА_5

Крім заборгованості з основної суми кредиту та заборгованості по відсотках банк нарахував і наступні платежі (Т.1, а.с. 33-48, Т.2, а.с. 4-16):

- пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 17172 гривні 38 копійок,

- пеню за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитом в розмірі 5406 гривень 40 копійок,

- 3% від простроченої суми кредиту в розмірі 1368 гривень 46 копійок,

- 3% від простроченої суми відсотків за користування кредитом в розмірі 363 гривні 98 копійок,

- інфляційні виплати за час прострочки сплати заборгованості по кредиту в розмірі 7763 гривні 21 копійка,

- інфляційні виплати за час прострочки сплати відсотків по кредиту в розмірі 1205 гривень 45 копійок,

- штраф за прострочку сплату кредиту в розмірі 15000 гривень,

- штраф за прострочку сплати процентів в розмірі 90000 гривень.

Однак суд вважає, що за прострочення сплати кредиту та відсотків підлягає стягненню тільки пеня, а штрафи стягненню не підлягають, виходячи з наступного.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами договору, а саме пунктом 4.2. (Т.1, а.с. 12) передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення

У той самий час, згідно з пунктом 4.3. договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: одне з них несвоєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

У зв?язку з цим суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення штрафу за прострочку сплату кредиту в розмірі 15000 гривень та штрафу за прострочку сплати процентів в розмірі 90000 гривень. Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України викладеній у цивільній справі № 6-2003цс15.

Також суд відмовляє і у стягненні інфляційних виплат за час прострочки сплати відсотків по кредиту в розмірі 1205 гривень 45 копійок, виходячи з таких положень.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Таким чином індекс інфляції нараховується тільки на суму позики, що зазначено у правовій позиції Верховного Суду України викладеній у цивільній справі №6-2129цс16.

Отже розмір заборгованості ОСОБА_4 перед банком за невиконання договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-218ю/2014/2-1 від 11.09.2014 року станом на 25.01.2016 року становить 342302 гривні 25 копійок і складається з:

- заборгованості по кредиту в розмірі 266600 гривень,

- заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 46627 гривень 82 копійки,

- пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 17172 гривні 38 копійок,

- пені за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитом в розмірі 5406 гривень 40 копійок,

- 3% від простроченої суми кредиту в розмірі 1368 гривень 46 копійок,

- 3% від простроченої суми відсотків за користування кредитом в розмірі 363 гривні 98 копійок,

- інфляційних виплат за час прострочки сплати заборгованості по кредиту в розмірі 7763 гривні 21 копійка.

Оскільки ОСОБА_3 на підставі договору поруки № 04-1406/1-4 від 11.09.2014 року (Т.1, а.с. 14-16) поручилась в повному обсязі відповідати за невиконання ОСОБА_4 своїх зобов?язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-218ю/2014/2-1 від 11.09.2014 року, то суд стягує з ОСОБА_3 заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-218ю/2014/2-1 від 11.09.2014 року, яка станом на 25.01.2016 року становить 342302 гривні 25 копійок і складається з:

- заборгованості по кредиту в розмірі 266600 гривень,

- заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 46627 гривень 82 копійки,

- пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 17172 гривні 38 копійок,

- пені за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитом в розмірі 5406 гривень 40 копійок,

- 3% від простроченої суми кредиту в розмірі 1368 гривень 46 копійок,

- 3% від простроченої суми відсотків за користування кредитом в розмірі 363 гривні 98 копійок,

- інфляційних виплат за час прострочки сплати заборгованості по кредиту в розмірі 7763 гривні 21 копійка.

В решті позову суд відмовляє за безпідставністю.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 3, 11, 60, 88, 179, 185, 192, 193, 196, 197, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. ст. 526, 530, 599, 610, 612, 613, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,-

ухвалив:

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» заборгованість за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-218ю/2014/2-1 від 11.09.2014 року в розмірі 342302 гривні 25 копійок, що виникла станом на 25.01.2016 року і складається з:

- заборгованості по кредиту в розмірі 266600 гривень,

- заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 46627 гривень 82 копійки,

- пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 17172 гривні 38 копійок,

- пені за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитом в розмірі 5406 гривень 40 копійок,

- 3% від простроченої суми кредиту в розмірі 1368 гривень 46 копійок,

- 3% від простроченої суми відсотків за користування кредитом в розмірі 363 гривні 98 копійок,

- інфляційних виплат за час прострочки сплати заборгованості по кредиту в розмірі 7763 гривні 21 копійка.

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» витрати на сплату судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 5134 гривні 54 копійки.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги до Малинського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_6