У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Токма

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Мирний» про зобовязання вчинити певні дії,

встановила:

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Мирний» про зобовязання вчинити певні дії, а саме: визнати дії щодо відмови в наданні інформації неправомірними та зобов'язати відповідача провести нарахування розміру та структури майнового паю відповідно до ст.18.3 Статуту станом на 01.01.2017 року з урахуванням результатів господарської діяльності за 2016 рік.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі(стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання позивачем вимог, передбачених ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, за положеннями якої, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позовні вимоги, які викладені в прохальній частині позову: визнати дії щодо відмови в наданні інформації неправомірними, зобов'язати відповідача провести нарахування розміру та структури майнового паю відповідно до ст.18.3 Статуту станом на 01.01.2017 року з урахуванням результатів господарської діяльності за 2016 рік, не передбачені ст. 16 ЦК України, як спосіб захисту порушеного права.

Тому позивачу слід конкретизувати позовні вимоги та викласти їх у в контексті ст.16 ЦПК України та ст.15 ЦК України.

В позовній заяві позивачу слід уточнити виклад обставин (предмет та підстави позову), якими він обґрунтовує свої позовні вимоги та самі позовні вимоги, а саме: уточнити способи захисту відповідно до якого він просить захистити його порушенні права та інтереси з урахуванням ч. 2 ст. 16 ЦК України якою визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, оскільки при предявленні позову має бути викладено, яке саме право а порушено; коли і в чому це виявилося; способи захисту, яких суд може вжити.

В частині позовних вимог визнання дії щодо відмови в наданні інформації неправомірними, позивач не конкретизує на який саме з органів розпорядника інформації необхідно покласти обовязки з надання інформації, та якої саме.

Крім того, до позовної заяви додана виписка із загальних зборів Пр № 1 від 05.03.2016 року, проте з наданої виписки та копії статуту сільськогосподарського виробничого кооперативу «Мирний» не вбачається обовязок надання позивачу саме загальними зборами запитуваної інформації; в доданих до позовної заяви матеріалах не міститься листа, відповіді або будь-якого іншого документа, який би підтверджував відмову уповноваженого органу сільськогосподарського виробничого кооперативу «Мирний» у наданні вищезазначеної інформації.

Позивачу слід надати до суду посилання на докази у підтвердження порушення відповідачем його прав, а саме посилання на конкретний документ згідно якого останнім було вмотивовано письмово відмовлено у наданні інформації щодо нарахування розміру та структури майнового паю відповідно до ст.18.3 Статуту станом на 01.01.2017 року з урахуванням результатів господарської діяльності за 2016 рік.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні конкретна суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості зясувати предмет спору та межі доказування.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положенням статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК ( 1618-15 ). У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У звязку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не виконано вимоги ст. 119 ЦПК України щодо підпису позовної заяви , а тому позовну заяву слід залишити без руху з наданням позивачу 5-ти денного строку на усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Мирний» про зобовязання вчинити певні дії залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в строк, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз'яснити позивачу, що у випадку не усунення відмічених вище недоліків заява вважатиметься не поданою та буде повернено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: