Справа № 458/274/17
РІШЕННЯ

17 жовтня 2017 року Турківський районний суд Львівської області в складі судді Строни Т.Г., за участю секретаря Сисан С.І., розглянувши в місті Турці Львівської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

встановив:

17.03.2017 року до суду із даним позовом звернувся ОСОБА_1.

Просить суд:

- визнати його батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;

-скасувати актовий запис в частині відомостей про батька ОСОБА_3;

-внести в актовий запис відомості про нього як про батька дитини, ОСОБА_3.

При цьому посилається на те, що народжена відповідачкою ОСОБА_2 01.04.2009 року ОСОБА_3 є його дочкою.

Вважає, що про це свідчить те, що:

- відповідачка ОСОБА_2 із 2008 року по 2012 рік проживала разом із ним однією сім'єю в с. Гуменець Пустомитівського району Львівської області, вели спільне господарство, мали спільні інтереси та спільний сімейний бюджет;

-ОСОБА_3 була охрещена в храмі Успіння Пресвятої Богородиці в с. Гуменець Пустомитівського району Львівської області;

-про те, що він є батьком ОСОБА_3, письмово посвідчили ОСОБА_4 та ОСОБА_5;

-син відповідачки, ОСОБА_6, з вересня 2008 року по вересень 2012 року відвідував Щирецьку дитячу музичну школу та ЗОШ.

Він любить свою доньку і бажає, щоби в документах він був правдиво записаний як батько.

В судове засідання позивач та його представник повторно не прибули, просять розглядати справу за їх відсутності, про що представник позивача подав суду відповідну заяву.

В судовому засіданні відповідачка позов не визнала і пояснила, що із позивачем у неї були певні стосунки, однак народжена нею 01.04.2009 року дочка, ОСОБА_3, не є дочкою позивача.

В с. Гуменець Пустомитівського району Львівської області вона із позивачем не проживала, доньку народила в м. Пустомити тому, що вона, бувши вагітною, їхала до рідної сестри у м. Львів, і у неї неподалік м. Пустомити передчасно розпочалися пологи. В церкві неподалік цього міста вона доньку охрестила невдовзі після народження, оскільки не хотіла повертатися додому із неохрещеною дитиною.

ОСОБА_5 вона ніколи не бачила і не знає, хто це такий. А ОСОБА_4 розказав їй, що його позивач погостив і попросив написати, що ОСОБА_3 є дочкою позивача, а тому на прохання позивача він написав таке свідчення.

Син ОСОБА_7 ходив до Щирецької школи, оскільки на той час проживав у її незаміжної сестри.

Щодо світлини, на якій вони із позивачем і донькою ОСОБА_3 разом, то вона зроблена тоді, коли позивач приїжджав у село Комарники, де вона постійно проживає і зареєстрована. Тоді у них були добрі стосунки, от вони і сфотографувалися разом.

Вона постійно зареєстрована і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, звідки не виїзджала, так як на її утриманні перебуває син ОСОБА_8, який є інвалідом із дитинства і потребує її постійної присутності вдома та постійного догляду. Вона категорично проти того, щоби позивач був визнаний батьком її доньки, так як він не є її батьком скільки років не визнавав і раптом надумав визнавати.

Просить у позові відмовити.

В судовому засіданні представниця відповідачки підтримала пояснення своєї довірительки.

Суд вислухав відповідачку, її представницю, дослідив докази, надані суду сторонами, і приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 в попередні роки існували певні стосунки.

01.04.2009 року в м. Пустомити Львівської області відповідачка народила доньку, ОСОБА_3, батько якої записаний зі слів матері відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України як ОСОБА_9.

Наведені вище обвставини визнані сторонами, а тому в силу ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України не підлягають доказуванню.

Відповідачка стверджує, що позивач не є батьком її доньки.

Тягар доказування за даним позовом закон покладає на позивача. Однак достовірних, незаперечних доказів того, хто є батьком народженої відповідачкою малолітньої ОСОБА_3, позивачем суду не надано.

Надані позивачем суду письмові докази стверджують лише те, що між сторонами існували певні стосунки, однак чи привели ці стосунки до народження дитини, на даний час судом не встановлено. Будь-яких клопотань для з'ясування достовірності цього факту або його спростування сторонами заявлено не було.

Відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно із ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповдно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України суд не має права без ініціативи і дозволу сторін самостійно збирати докази, які мають бути подані саме сторонами.

Відповідно до статті 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що судом достовірно не встановлено наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача, наведені вище вимоги Закону та встановлені судом обставини справи, суд приходить до переконання, що на даний час законні підстави для задоволення позову у суду відсутні.

На підставі наведеного вище та керуючись статтями 4,10,11,58,59,60,212-215 цивільного проесуального кодексу України, ст. 128 Сімейного кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Турківський районний суд Львівської області протягом 10 днів із дня його проголошення.

Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення даного рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів із дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 21.10.2017 року.

Суддя -