Справа № 754/6721/17
У Х В А Л А

Іменем України

24 травня 2017 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Грегуль О.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 і ОСОБА_2, заінтересовані особи: орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, «орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві», Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Київський міський будинок дитини «Берізка», про усиновлення дитини,

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернувшись до суду з вищевказаною заявою, просять постановити рішення про усиновлення ними дитини.

Вважаю, що заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Згідно з ч. 6 і ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, 6. У разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру. Судовий збір справляється з урахуванням загальної суми позову також у разі: подання позову одним позивачем до кількох відповідачів; об'єднання суддею в одне провадження кількох однорідних позовних вимог. 7. Розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Відповідно до п. 26 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», 26. Законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року№ 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)). Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду. Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

До заяви додано документ про сплату судового збору лише заявником: ОСОБА_1 у сумі: 320 грн..

У порушення ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до заяви не додано оригіналу документа про сплату судового збору заявницею ОСОБА_2.

Крім того, доданий до заяви документ про сплату судового збору ОСОБА_1, не відповідає вищевикладеним вимогам п. 26 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Також у порушення п. 3, п. 5 і п. 6 ЦПК України, зміст заяви не містить і в самій заяві про усиновлення дитини не викладено обставин і не зазначено доказів, які б свідчили про існування на території України суб'єкта владних повноважень із власним найменуванням, як вказано в заяві про усиновлення дитини, дослівно: «орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві».

Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За таких обставин, заява про усиновлення дитини підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 121, 253 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 і ОСОБА_2, заінтересовані особи: орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, «орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві», Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Київський міський будинок дитини «Берізка», про усиновлення дитини, залишити без руху та надати строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання заявниками даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: