АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Андрієнко А.М.

суддів Заришняк Г.М.

МараєвійН.Є.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання по справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Представник позивача, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» звернувся до суду із заявою, в якій просив поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчих листів, виданих у справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заяву обґрунтовував тим, що виконавчий лист було втрачено не з вини стягувача ( теперішнього кредитора), і після вирішення судом заяви стягувача про видачу дубліката виконавчого документу строк для предґявлення виконавчого листа до виконання сплинув, а тому заявник вимушений був звернутись до суду з вказаною заявою, оскільки рішення суду не виконано.

З огляду на вищенаведене заявник просив поновити строк для пред'явлення до виконання оригіналу виконавчого листа по цивільній справі №2-9670/2008, виданого 11.03.2009 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.05.2017 року поновлено строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа виданого Шевченківським районним судом м. Києва 11.03.2009 року в цивільній справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та ухвалити нову, якою в задоволені заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа відмовити. В скарзі посилався на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначив, що суд задовольняючи заяву, безпідставно взяв до уваги доводи стягувача, оскільки останні не свідчать про поважність причин пропуску строку пред'явлення виконавчого документу до виконання. Вказував, що суд не взяв до уваги того, що річний строк для звернення виконавчого листа до виконання сплив. Суд не дослідив чи був пропуск строку наслідком введення тимчасової адміністрації та скорочення штату. Суд не врахував того, що у визначений законодавством річний строк позивач не вчиняв дій щодо звернення виконавчого листа до виконання. Зазначив, що не є поважною причиною пропуску строку на пред'явлення виконавчих листів до виконання недосконалість роботи юридичного відділу заявника, брак часу чи слабкий рівень контролю за неналежним виконанням своїх службових обов'язків працівниками.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

В силу статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів влади, посадових чи службових осіб і підлягають виконанню на всій території України, а їх невиконання є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент набрання рішенням законної сили) передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, встановлюються для, зокрема, виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 березня 2009 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист для примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м Києва від 08 грудня 2008 року за позовом АКІБ «Укрсиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, зазначений виконавчий лист було втрачено під час його направлення разом з копією постанови від 27 листопада 2013 року державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачеві на адресу первісного кредитора АКІБ «Укрсиббанк», який в подальшому заявнику, як новому кредитору, не передав виконавчий лист, при цьому строк на пред'явлення його до виконання вже сплинув.

Задовольняючи заяву ПАТ «Дельта Банк» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, суд першої інстанції правильно виходив з того, що наведені заявником причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання є поважними.

Також, суд першої інстанції вірно виходив з того, наведені заявником причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання є підставою для поновлення цього строку.

Доводи апеляційної скарги з приводу незаконності ухвали суду та безпідставного поновлення строку, колегія суддів не приймає з огляду на таке:

Відповідно до статті 129 Конституції України рішення суду є обов'язковим до виконання.

Умовами ст. 371 ЦК України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвеція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання статті 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства Права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 р. (п.40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду ( рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975 р. п.36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29.07.1998 р., п.37).

Твердження апеляційної скарги про те, що банком не доведено наявність обставин на які вони посилались як на причину пропуску строку, спростовуються матеріалами цивільної справи.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що судом вірно встановлено, що строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання пропущений Банком з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, боржником самостійно рішення суду не виконується, а пропущення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання не дає можливість ПАТ «Дельта Банк» звернутися до органів державної виконавчої служби для примусового виконання рішення суду.

Долучені до матеріалів справи докази свідчать про поважність причини пропуску строку для звернення до суду, й наявність правових підстав, у відповідності до ч.1 ст.371 ЦПК України, до поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому відповідно до ст. 312 ЦПК України колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: