Провадження № 2/734/17/17 Справа № 734/2639/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 квітня 2017 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Анохіна А.М.,

при серетарі Музиченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру стягуваних аліментів та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення мінімального розміру стягуваних аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір стягуваних аліментів, пояснюючи, що згідно рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 24.11.2005 він зобов'язаний був сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітної плати і доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму доходів громадян до його повноліття.

Іншим рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 20.11.2015 з ОСОБА_2 утримуються аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) до досягнення повноліття дитини, та аліменти на утримання дружини ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку.

Тобто, утримання в загальному становить 61,5% його заробітку.

Зважаючи на викладене просить суд задовольнити позов у повному обсязі. ОСОБА_3 подала зустрічний позов про збільшення мінімального розміру стягуваних аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалене у 2005 році судом рішення про стягнення аліментів на сина ОСОБА_4 відповідало вимогам ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України (далі по тексту СК України) в редакції, яка діяла на той час. Проте, на даний час редакція даної норми змінилася і вона отримує аліменти менші, ніж встановлені законодавством України.

Просить розмір аліментів встановлений рішенням Козелецького районного суду від 24.11.2005 в частині стягнення мінімального розміру аліментів, збільшити із 30% прожиткового мінімуму доходів громадян до 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У задоволенні позову ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів просила відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 повністю відмовити, оскільки відповідно до ст.182 СК України в редакції від 15.10.2005, передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст.182 в редакції Закону № 2901- IV (2901-15) від 22.09.2005). Отже законодавчо встановлено можливість стягнення аліментів в частці від заробітку або іншого доходу платника аліментів, однак розмір такого стягнення не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначені положення СК України в частині способу стягнення аліментів та нижньої межі їх розміру не зазнали змін та є діючими в останній редакції СК України від 05.10.2016.

Крім того, посилалась на тяжкий майновий стан.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позов про збільшення мінімального розміру стягуваних аліментів в повному обсязі. Проти позову про зменшення розміру аліментів заперечував. Зазначив, що дійсно згідно зі ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Проте, ці обмеження не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесят відсотків.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічної позовної заяви слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 24.11.2005 з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7, в розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітної плати і доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян до його повноліття, починаючи з 08.11.2005(а.с.3).

На підставі рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 20.11.2015 з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.09.2015, та на утримання дружини ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення доньки ОСОБА_6, трирічного віку(а.с.4).

ОСОБА_2 в своїх позовних вимогах просить суд зменшити розмір стягуваних за рішенням Козелецького районного суду від 24.11.2005, аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 з 1/4 частини до 1/7 частини, у зв'язку з тим, що на підставі двох судових рішень він сплачує аліменти в розмірі 61,5 відсотків від усіх видів заробітку, його матеріальний стан та наявність декількох утриманців (дружини та неповнолітніх дітей, батьки, котрі потребують сторонньої матеріальної допомоги з боку сина) не дає можливості сплачувати аліменти в повному обсязі.

Згідно відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України відносно ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 по 30.09.2016 відсутня інформація про доходи (а.с.43).

Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1, мати позивача ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, має 3-групу інвалідності по загальному захворюванню (а.с.44).

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_2, батько позивача ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5, має 2-групу інвалідності по зору (а.с.44).

Доказів того, що позивач отримує дохід з інших джерел, відповідачем не надано та матеріалами справи не підтверджено.

Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї.

Як встановлено при розгляді справи, згідно виконавчого листа № 2-1158 від 02.02.2006 виданого Козелецьким районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітної плати і доходів щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян до його повноліття, починаючи з 08.11.2005.

Відповідно до розрахунків головного Державного виконавця ВДВС Козелецького району Чернігівської області загальна заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.09.2016 становить - 23200,04 грн.(а.с.20).

Доводи ОСОБА_2 про неспроможність сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з його заробітку (доходу) щомісячно на сина ОСОБА_7, суд вважає переконливими та обґрунтованими, оскільки на час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 дійсно сплачує в сукупності аліменти в розмірі 61,5 відсотків від усіх його видів заробітку (доходів).

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача щодо його тяжкого матеріального становища та вважає, що зазначені позивачем обставини є підставою для зменшення розміру аліментів з 1/4 частки до 1/5 частки.

Що стосується зустрічного позову про збільшення розміру аліментів на сина ОСОБА_7, суд не вбачає підстав для його задоволення, виходячи з обставин, наведених вище, а також виходячи з того, що зміна розміру прожиткового мінімуму на законодавчому рівні не є підставою для збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, як підставу звільнення від доказування.

ОСОБА_3 не довела наявність підстав для задоволення її позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 56, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 192, Сімейного Кодексу України, роз»ясненнями Пленуму Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру стягуваних аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, утриманих з ОСОБА_2 за рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2005 року на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 з 1/4 частки на 1/5 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову 29.08.2016 та до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення мінімального розміру стягуваних аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд до апеляційного суду Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області Анохін А.М.