Номер провадження 2/754/445/17
Справа №754/7923/16-ц
28 квітня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Таран Н.Г.
за участю секретаря судового засідання - Двірко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за договорами позики,
Вказані вимоги вмотивовані тим, що 09.10.2008 року ОСОБА_4, згідно із усним договором позики та розпискою, отримала від позивача 5000,00 грн. за ? частину домоволодіння, по АДРЕСА_1. При цьому, у розписці вказано, що документи на право власності ОСОБА_1 на вказану частину домоволодіння будуть оформлені не пізніше травня 2009 року. У випадку не оформлення документів у визначений строк, грошові кошти підлягали поверненню у розмірі 1000 доларів США у гривнях, по офіційному курсу долара США, на момент такого повернення. Крім того, сторони домовилися, що витрати по оформленню документів з купівлі-продажу визначеної частини домоволодіння та приватизації ? частини земельної ділянки несе ОСОБА_1 Однак, у подальшому виявилось, що ОСОБА_4 не є власником домоволодіння, тобто не має законних прав і повноважень розпоряджатися вказаним майном. Відповідно, договір купівлі-продажу частини домоволодіння між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не було укладено до травня 2009 року. При цьому, ОСОБА_4 не було повернуто ОСОБА_1 кошти, отримані за розпискою. Оригінал розписки знаходиться у ОСОБА_1, що підтверджує факт невиконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за договором позики грошових коштів. Договір купівлі-продажу ? частини житлового будинку, залишок після руйнування 30 %, з відповідною частиною надвірних будівель, було укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 23 вересня 2009 року. Відповідно до п. 3 даного договору, ціна частини будинку, що продається за домовленістю сторін становить 5000,00 грн., які покупець заплатив продавцю ОСОБА_5 до підписання цього договору. Надалі, ОСОБА_1 додатково передала ОСОБА_2 у червні 2013 року грошові кошти у сумі 4300,00 грн. з метою викупу та оформлення на себе іншої ? частини домоволодіння, про що було складено розписку, оригінал якої знаходитися у ОСОБА_1 Зокрема, 1000,00 грн. було передано 10.06.2013 року, 900,00 грн. - 17.06.2013 року, 2100,00 грн. було передано 24.06.2013 року, 300,00 грн. для оформлення документів було передано 24.06.2013 року. Однак, передача права власності та оформлення угоди купівлі-продажу другої половини домоволодіння не відбулося, оскільки виявилось, що на ім'я співвласника домоволодіння ОСОБА_2 наявні зареєстровані обтяження щодо розпорядження нерухомим майном (арешт), що на даний момент унеможливлює відчуження вказаної частини домоволодіння на користь третіх осіб. Таким чином, ОСОБА_2 не було відчужено другу частину домоволодіння на користь ОСОБА_1, за яку він отримав грошові кошти у червні 2013 року за договором позики (розпискою) та не повернуто вказані кошти на користь ОСОБА_1 на момент подання даного позову. У подальшому позивач ОСОБА_1 звернулась до боржників ОСОБА_4 та ОСОБА_2 із письмовими претензіями щодо повернення боргів за договорами позики. Зокрема, 28.07.2015 року на адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 представником ОСОБА_1 були направлені претензії щодо повернення заборгованості, однак вказані листи повернулися за закінченням терміну зберігання 31.08.2015 року. У подальшому, від родичів ОСОБА_4 позивач дізналася про смерть останньої. Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 виступає її син ОСОБА_3 Унаслідок смерті ОСОБА_4 її обов'язок погасити заборгованість за договором позики від 09.10.2008 року на користь ОСОБА_1 не припинився, оскільки такий зв'язок не пов'язаний нерозривно із її особою. За таких умов, спадкоємець ОСОБА_4 - ОСОБА_3 є боржником у зобов'язанні за договором позики від 09.10.2008 року.
В судове засідання, що було призначене на 28.04.2017 року позивач та її представник не з'явилися. На адресу суду від представника позивача надійшла заява про можливість слухати справу у його відсутність та відсутність позивача. Заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Відповідач - ОСОБА_2 повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, але до суду не з'явився, заперечень на позов або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається як в усній так, і в письмовій формі. В ЦК України зазначено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України).
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути пред'явлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).
Судом встановлено, що 09.10.2008 року ОСОБА_4, згідно із усним договором позики та письмовою розпискою, отримала від позивача ОСОБА_1 5000,00 грн. (еквівалент 1000 доларів США на момент передачі) за ? частину домоволодіння, по АДРЕСА_1 (а.с.5).
Однак, у подальшому виявилось, що ОСОБА_4 не є власником домоволодіння, тобто не має законних прав і повноважень розпоряджатися вказаним майном. Відповідно, договір купівлі-продажу частини домоволодіння між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не було укладено до травня 2009 року. При цьому, ОСОБА_4 не було повернуто ОСОБА_1 кошти, отримані за розпискою.
Договір купівлі-продажу ? частини житлового будинку, залишок після руйнування 30 %, з відповідною частиною надвірних будівель, було укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 23 вересня 2009 року (а.с.7-9).
Відповідно до п. 3 даного договору, ціна частини будинку, що продається за домовленістю сторін становить 5000,00 грн., які покупець заплатив продавцю ОСОБА_2 до підписання цього договору.
Надалі, ОСОБА_1 додатково передала ОСОБА_2 у червні 2013 року грошові кошти у сумі 4300,00 грн. з метою викупу та оформлення на себе іншої ? частини домоволодіння, про що було складено відповідну розписку (а.с.6).
Відповідно до вказаної розписки 1000,00 грн. було передано 10.06.2013 року, 900,00 грн. - 17.06.2013 року, 2100,00 грн. було передано 24.06.2013 року, 300,00 грн. для оформлення документів було передано 24.06.2013 року.
Укладення договору позики і передача грошових коштів підтверджується розписками написаними власноручно відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Розписки відповідають вимогам, що передбачені статтею 1047 ЦК України і на дату ухвалення судового рішення не були визнані недійсними в установленому законом порядку.
Відповідно ч.1, 2 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно письмових претензій, наявних в матеріалах справи позивач зверталась до боржників ОСОБА_4 та ОСОБА_2 із претензіями щодо повернення боргів за договорами позики.
Зокрема, 28.07.2015 року на адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 представником ОСОБА_1 були направлені претензії щодо повернення заборгованості, однак вказані листи повернулися за закінченням терміну зберігання 31.08.2015 року (а.с.10-17).
Відповідно до листа № 4440/02-14 від 08.11.2016 року П"ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відповідно до Інформаційної довідки Спадкового реєстру не заведена. Щодо наявності заповіту посвідченого від імені ОСОБА_4 надати інформацію неможливо, оскільки, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру інформація про дату та місце народження заповідача - відсутня, що унеможливлює ідентифікувати особу заповідача (а.с.66).
Згідно листа Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 10.01.2017 року надати запитувану судом інформацію про останнє відоме місце реєстрації ОСОБА_4 та відомості про реєстрацію інших фізичних осіб зазначивши їх повні дані неможливо, у звязку з тим, що станом на 10.01.2017 року реєстр територіальної громади не створено (а.с.97,98).
Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).
Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одні або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин, та має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права і обовязки, які можуть йому належати у майбутньому (ст.ст.1235,1236 ЦК України).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.
Отже, оскільки матеріали справи не містять доказів існування спадкової справи після смерті ОСОБА_4, відомості про останнє місце її реєстрації та відомості про реєстрацію за даною адресою інших осіб та їх дані, то у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 усі свої права та обов'язки, які їй належали на момент відкриття спадщини, заповіла своєму сину - відповідачу ОСОБА_3
Відповідно до ч. 3 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Таким чином, враховуючи той факт, що позивач ОСОБА_1 направила письмову претензію про погашення заборгованості на адресу ОСОБА_2 28.07.2015 року та не отримала відповіді на неї чи погашення заборгованості від боржника, у неї виникло право звернутися до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за договором позики від 10.03.2013 року.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
За ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору 640,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 209, 212-215, 224, 225 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 1047, 1048, 1049, 1218 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за договорами позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору на загальну суму 640,00 грн.
В іншій частині позовних вимог позивачу відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Таран Н.Г.