Справа №591/3002/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1316/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 та Сумської міської ради

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 27 червня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Сумської міської ради про стягнення коштів в рахунок відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

15 червня 2016 року позивач звернувся до місцевого суду з позовом до Сумської міської ради і свої вимоги обґрунтовував тим, що Сумською міською радою прийнято рішення № 1586-МР від 04.06.2008 р. пунктом 19 додатку 4 якого йому було надано у приватну власність земельну ділянку, площею 0, 0835 га (кадастровий номер :15:008:0019) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Косівщинська, 100 у м.Суми. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 24 травня 2013 року, яке набрало законної сили, вищезазначене рішення міськради було визнано незаконним і скасоване та стягнуто з нього судові витрати у справі.

Після прийняття Сумською міською радою рішення, яким надано йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд було укладено договір про розроблення проекту відведення земельної ділянки із ФОП ОСОБА_5 Після надання йому за рішенням Сумської міської вищезазначеної земельної ділянки та отримання Державного акту на право власності на дану земельну ділянки він мав намір здійснити її забудову і тому укладав договори стосовно розроблення проектів підведення комунікацій, виконання робіт по підведенню комунікацій, купівлі-продажу будівельних матеріалів, виготовлення ескізного проекту житлового будинку, будівельного паспорту на забудову земельної ділянки тощо. Загальна документально підтверджена сума, яка була витрачена ним на проектні та монтажні роботи, дозволи та придбання матеріалів становить 26188 грн. 96 коп..

Тому просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заподіяну йому майнову шкоду у загальному розмірі 26188 грн. 96 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 27 червня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково та стягнуто з Сумської міської ради на його користь 11238 грн. 96 коп. в рахунок відшкодування шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на необґрунтованість ухваленого рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині розміру стягнутої майнової шкоди та ухвалити рішення яким стягнути з відповідача за рахунок коштів місцевого бюджету 26188 грн. 96 коп. в рахунок відшкодування заподіяної шкоди.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно зменшив розмір заподіяної йому майнової шкоди, оскільки вважав, що кошти сплачені ним сімї Токаревих та кошти сплачені на користь ТОВ «СБК Сумиводбуд» є документом, що засвідчує факт оплати робіт по договору на виконання робіт чи надання послуг, а не є позикою.

В апеляційній скарзі Сумська міська рада, посилаючись на необґрунтованість ухваленого рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вважають, що відшкодування шкоди, завданої внаслідок скасування рішення органу місцевого самоврядування, здійснюється за рахунок місцевого бюджету, а тому до участі у справі необхідно було залучити орган Державної казначейської служби України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи позивача та заперечення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що майнова шкода заподіяна позивачеві в результаті неправомірного рішення органу місцевого самоврядування повинна бути відшкодована позивачеві в розмірах доведених належними та допустими доказами у справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного:

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Сумської міської ради від 12.03.2008 року № 1345-МР V скликання ХVІІІ сесії Сумська міська рада вирішила надати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Косівщинська, 100, орієнтовною площею 0,0800 га за рахунок земель житлової та громадської забудови Сумської міської ради за умови укладання договору про обмеження права на земельну ділянку відповідно до Тимчасового порядку надання земельних ділянок із земель Сумської міської ради у межах норм безоплатної приватизації для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення садівництва, індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів (а.с.10).

На виконання вищезазначеного рішення Сумської міської ради ОСОБА_3 уклав договір № 12 про розроблення проекту відведення земельної ділянки із ФОП ОСОБА_5

В подальшому 04.06.2008 року Сумська міська рада прийняла рішення № 1586-МР та вирішила затвердити проекти землеустрою та містобудівне обґрунтування зазначених земельних ділянок та надати земельні ділянки громадянам відповідно до розроблених проектів відведення, згідно з додатком 4, за умов укладання договорів про обмеження права на земельну ділянку відповідно до тимчасового порядку надання земельних ділянок із земель комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення садівництва, індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів (а.с.11).

ОСОБА_3 було надано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0835 га (кадастровий номер :15:008:0019) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Косівщинська, 100 у м. Суми, а ним у свою чергу 17.09.2008 року отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку сер. ЯЕ №407231 (а.с. 82).

Після документального оформлення права власності на земельну ділянку, маючи намір у подальшому здійснювати забудову земельної ділянки, позивач укладав договори щодо розроблення проектів підведення комунікацій, виконання робіт по підведенню комунікацій, купівлі-продажу будівельних матеріалів, виготовлення ескізного проекту житлового будинку, будівельного паспорту на забудову земельної ділянки тощо.

Загальний розмір коштів витрачених позивачем на документальне оформлення права власності на земельну ділянку та підготовку до забудови земельної ділянки складає 11238 грн. 96 коп. (а.с.13-29, 32).

Вподальшому, рішенням Ковпаківським районним судом міста Суми від 24 травня 2013 року у справі №1806/3932/12 було задоволено позов прокурора Сумської області в інтересах держави в особі Головного управління Держкомзему у Сумській області, Державної інспекції сільського господарства в Сумській області до Сумської міської ради, ОСОБА_3 Визнано незаконним і скасовано пункт 19 додатку 4 до рішення Сумської міської ради № 1586-МР від 04.06.2008 р. про надання Сумською міською радою ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки, площею 0,0835 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Косівіцинська, 100 в м. Суми за рахунок земель Сумської міської ради; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0835 га, (кадастровий номер :15:008:0019) по вул. Косівщинська, 100 у м. Суми серії ЯЖ №407231 від 17.09.2008 р., виданий ОСОБА_3 та скасовано в книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю запис про реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку, площею 0,0835 га, (кадастровий номер :15:008:0019) по вул. Косівщинська, 100 у м. Суми серії ЯЕ № 407231 від 17.09.2008 р., виданий ОСОБА_3; повернуто у власність територіальної громади м. Суми земельну ділянку, площею 0,0835 га, (кадастровий номер :15:008:0019) по вул. Косівщинська, 100 у м. Суми, нормативно-грошова оцінка якої становить 198 504,55 грн. (а.с.33-35). Рішення суду набрало законної сили 19.06.2013 року після його перегляду та залишення без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про покладення відповідальності за майнову шкоду заподіяну позивачеві внаслідок прийняття неправомірного рішення органом місцевого самоврядування і покладення відповідальності за таку шкоду саме на Сумську міську раду.

При цьому колегія суддів виходить з наступного:

Стаття 56 Конституції України закріплює право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п.34 ч.1 ст. 26 вищевказаного закону, до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до положень ст.74 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Підстави, види і порядок відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 77 вищевказаного Закону встановлено, що шкода заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконни рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Місцевим судом встановлено, що Сумська міська рада в межах своєї виключної компетенції з питань регулювання земельних відносин прийняла рішення, які тягнуть за собою правові наслідки для позивача в питанні виникнення та оформлення права власності на земельну ділянку.

Вказані рішення відповідача визнанні незаконними та скасовані рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 24.05.2013 року, тому обставини щодо незаконності таких рішень відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Виходячи з вищезазначеного, у звязку із прийняттям Сумською міською радою неправомірних рішень позивачу була заподіяна майнова шкода у загальному розмірі 11238 грн. 96 коп., яка складається з витрат, понесених ним на документальне оформлення права власності на земельну ділянку та витрат на підготовку до її забудови і тому відповідно до вимог передбачених ст.77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.1173 ЦК України дана шкода підлягає відшкодуванню відповідачем у справі.

Колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги позивача на рішення місцевого суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення понесених ним витрат на підключення до каналізаційного колодязю у розмірі 5400 грн. 00 коп. сплачених ним чоловіку власниці суміжного домоволодіння ОСОБА_6, а також витрат сплачених ним ТОВ «СБК Сумиводбуд» в якості оплати по монтажу зовнішніх мереж водопроводу та каналізації у сумі 9550 грн. 00 коп. (а.с.30,31).

При цьому колегія суддів вважає, що в порушення вимог передбачених ст.ст.10, 60 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості та необхідності сплати коштів у сумі 5400 грн. 00 коп. ОСОБА_6

Також колегія суддів вважає, що не є належним та допустимим доказом на підтвердження сплати позивачем коштів у сумі 9550 грн. 00 коп. ТОВ «СБК Сумиводбуд» розписка видана позивачу даним Товариством.

При цьому колегія суддів виходить з того, що порядок оформлення касових операцій урегульований Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженим постановою НБУ від 15.12.2004 року № 637 і зокрема п.п.3.1 даного положення передбачено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Пунктом 3.3 Положення № 637 визначено, що приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства, про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Таким чином, оформлення касової операції про отримання готівкових коштів шляхом видачі розписки суперечить вимогам зазначеного вище Положення і не є належним та допустимим доказом на підтвердження внесення позивачем в касу товариства готівкових коштів на надані послуги.

Помилкове посилання місцевого суду в рішенні суду про відмову в задоволенні цих вимог на ст.ст.1047, 1051 ЦК України, яким урегульовані правовідносини, що виникають з договору позики, не тягне за собою скасування правильного та справедливого по суті рішення.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги Сумської міської ради щодо неналежного способу захисту порушеного права обраного позивачем, оскільки, на думку апелянта, Сумська міська рада не є особою, яка повинна відповідати у спірних правовідносинах, так як стягнення коштів здійснюється за рахунок місцевого бюджету і відповідачем у такій справі має бути відповідний орган державної казначейської служби України.

При цьому колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст.77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.1173 ЦК України саме на орган місцевого самоврядування покладено обовязок по відшкодуванню шкоди заподіяної юридичній або фізичній особам внаслідок неправомірних рішень прийнятих цим органом, а отже саме Сумська міська рада повинна відшкодувати шкоду заподіяну позивачу у справі.

До виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься зокрема і вирішення питання затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету (п.23 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»), а тому Сумська міська рада, при затвердженні місцевого бюджету на відповідний рік не позбавлена можливості передбачити відповідні грошові кошти необхідні для виконання судового рішення.

Виходячи з вищезазначеного колегія суддів вважає, що залучення органу Державної казначейської служби України при розгляді даної справи не є обовязковим.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308; 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 та Сумської міської ради відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 27 червня 2017 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -