У Х В А Л А

13 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І., Охрімчук Л.І.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 10 лютого 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області, приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Тетяна Олексіївна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Гринько Ангеліна Павлівна, про визнання правочинів недійсними, скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування збитків та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Обухівський районний суд Київської області рішенням від 16 вересня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» (далі - ПАТ АКБ «Львів») задовольнив частково:

визнав недійсними:

- договір позики від 27 грудня 2012 року; договір іпотеки від 27 грудня 2012 року за реєстровим № 2650; договір про внесення змін від 14 лютого 2013 року за реєстровим № 188 до договору іпотеки від 27 грудня 2012 року за реєстровим № 2650; договір про внесення змін від 15 лютого 2013 року за реєстровим № 193 до договору іпотеки від 27 грудня 2012 року за реєстровим № 2650; договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 27 грудня 2012 року за реєстровим № 2652; договір про внесення змін від 14 лютого 2013 року за реєстровим № 189 до договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 27 грудня 2012 року за реєстровим № 2652; договір про внесення змін від 15 лютого 2013 року за реєстровим № 194 до договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 27 грудня 2012 року за реєстровим № 2652, які було укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_5;

- договір купівлі-продажу житлового будинку з відстрочкою платежу від 27 листопада 2013 року за реєстровим № 1717; договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27 листопада 2013 року за реєстровим № 1720; договір купівлі-продажу земельної ділянки з відстрочкою платежу від 27 листопада 2013 року за реєстровим № 1723, які було укладено між ОСОБА_5 та ОСОБА_6;

зобов'язав ОСОБА_6 повернути ОСОБА_5 земельні ділянки за кадастровими номерами: НОМЕР_1 та НОМЕР_2, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

зобов'язав ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 земельні ділянки за кадастровими номерами: НОМЕР_1 та НОМЕР_2, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

зобов'язав реєстраційну службу Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області вчинити дії з внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо скасування записів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, які було зроблено на підставі:

- договору купівлі-продажу житлового будинку з відстрочкою платежу від 27 листопада 2013 року за реєстровим № 1717; договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27 листопада 2013 року за реєстровим № 1720; договору купівлі-продажу земельної ділянки з відстрочкою платежу від 27 листопада 2013 року за реєстровим № 1723, укладених між ОСОБА_5 та ОСОБА_6;

- договору іпотеки від 27 грудня 2012 року за реєстровим № 2650; договору про внесення змін від 14 лютого 2013 року за реєстровим № 188 до договору іпотеки від 27 грудня 2012 року за реєстровим № 2650; договору про внесення змін від 15 лютого 2013 року за реєстровим № 193 до договору іпотеки від 27 грудня 2012 року за реєстровим № 2650; договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 27 грудня 2012 року за реєстровим № 2652; договору про внесення змін від 14 лютого 2013 року за реєстровим № 189 до договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 27 грудня 2012 року за реєстровим № 2652; договору про внесення змін від 15 лютого 2013 року за реєстровим № 194 до договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 27 грудня 2012 року за реєстровим № 2652, укладених між ОСОБА_4 та ОСОБА_5;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив;

- вирішив питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд Київської області 10 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ПАТ АКБ «Львів» скасував й ухвалив у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовив; вирішив питання про розподіл судових витрат; у решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 10 жовтня 2016 року рішення Апеляційного суду Київської області від 10 лютого 2016 року залишила без змін.

У заяві ПАТ АКБ «Львів» порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду Київської області від 10 лютого 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2016 року та залишення в силі рішення суду першої інстанції з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема, статей 215 та 216 Цивільного кодексу України.

На підтвердження зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ПАТ АКБ «Львів» посилається на постанову Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 лютого 2017 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, що оспорювані договори по формі відповідають нормам чинного законодавства, під час їхнього укладення нотаріусами було перевірено приналежність майна продавцям; установлено, що під забороною відчуженням (арештом) майно не перебувало; обтяження іпотекою було відсутнє та в податковій заставі майно не перебувало, про що нотаріусами виготовлено відповідні витяги. Крім того, ухвала Печерського районного суду м. Києва про забезпечення позову ПАТ АКБ «Львів» та накладення арешту на рухоме та нерухоме майно і грошові кошти, що належать на праві власності ОСОБА_4 постановлена лише 13 лютого 2013 року, а договори позики, іпотеки та про задоволення вимог іпотекодержателя були укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ще 27 грудня 2012 року.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 лютого 2017 року, наданій заявником для порівняння, зазначено, що 16 травня 2014 року в процесі розгляду кримінальної справи в межах заявленої суми цивільного позову суд постановив ухвалу про накладення арешту на майно відповідача, а пізніше 24 вересня та 2 жовтня 2014 року відповідач уклав оспорювані договори щодо майна, на яке вже було накладено арешт зазначеною ухвалою. З огляду на викладене правові висновки Верховного Суду України в цій постанові та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами.

Таким чином, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з його невідповідністю викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбачена пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області, приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Тетяна Олексіївна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Гринько Ангеліна Павлівна, про визнання правочинів недійсними, скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування збитків та моральної шкоди за заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 10 лютого 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук В.М. Сімоненко