У Х В А Л А

10 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Охрімчук Л.І.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Одеської області від 1 липня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 1 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення позову: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму позики у розмірі 1 млн 107 тис. грн, проценти за користування позикою у розмірі 327 тис. 035 грн 09 коп, три процент річних від простроченої суми позики у розмірі 84 тис.762 грн 84 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішень судів апеляційної та касаційної інстанцій та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі з передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального права України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме частини 2 статті 1047 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року, 29 березня 2017 року, постанови Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року та 11 листопада 2015 року.

Одночасно заявник просить поновити строк на звернення до суду із заявою про перегляд, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає за можливе поновити ОСОБА_4 строк на звернення до суду з заявою про перегляд судових рішень враховуючи поважність причин його пропуску. Разом з тим колегія суддів вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_4 10 вересня 2012 року отримав у борг у ОСОБА_5 50 тис. дол. США, які зобов᾿язався повернути: 30 тис. дол. США до 26 жовтня 2012 року, 20 тис. дол. США до 15 січня 2013 року, про що склав відповідну розписку, однак свої зобов᾿язання не виконав, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача суми позики з урахуванням процентів за користування позикою та штрафних санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2016_11_02/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

У наданій як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року суд дійшов аналогічних висновків про застосування статті 1047 ЦК України, стягнувши з відповідача суми позики та нарахованих відсотків.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2017 року, суд дійшов висновку про те, що розписка була написана відповідачем на підтвердження його обов'язку відшкодувати позивачу майнову шкоду. Тому підставою для написання розписки стало саме те, що відповідач погоджувався добровільно відшкодувати спричинену позивачу шкоду в розмірі, вказаному у розписці як позичену суму, при цьому грошові кошти відповідачу не передавалися.

Отже, у справі про перегляд якої подано заяву та у справі, судові рішення в яких надано заявником для порівняння, наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Висновки щодо застосування статті частини 2 статті 1047 ЦК України зроблені в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року та 11 листопада 2015 року, на які посилається у своїй заяві ОСОБА_4, не суперечить висновку зробленому судом касаційної інстанції у справі про перегляд якої подано заяву.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_4 строк на звернення до суду із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Одеської області від 1 липня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2016 року.

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
Л.І. Охрімчук
В.М. Сімоненко