Провадження №22-ц/784/299/17
Справа 478/1454/16-ц
Провадження № 22ц-784/206/17 Суддя першої інстанції: Сябренко І.П.
Категорія 23 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів Самчишиної Н.В., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Ватутіна»

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ватутіна» (далі ТОВ «Ватутіна») про визнання договору оренди землі недійсним,

в с т а н о в и л а :

7 червня 2016 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ТОВ «Ватутіна» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Позивачка зазначала, що є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :04:000:0055 площею 9,81 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. У 2013 році земельна ділянка була передана в оренду ПП «Арготех» строком до 31 грудня 2017 року. У травні 2016 року вона дізналася про те, що 29 квітня 2016 року договір оренди розірвано та укладено новий з іншим орендодавцем ТОВ «Ватутіна». Державну реєстрацію договору оренди проведено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4

Посилаючись на порушення її земельних прав, а саме що нею не надано згоди на укладення вказаного договору та на підробку її підпису у цьому ж договорі, позивачка просила суд визнати недійсним договір оренди землі, укалений 29 квітня 2016 року між нею та ТОВ «Ватутіна».

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розташованої на території Михайлівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області загальною площею 9,8100 га, укладений 29 квітня 2016 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Ватутіна». Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Ватутіна» посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, невірну оцінку доказів, зокрема висновку судової почеркознавчої експертизи, неправильне застування норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у позові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За положеннями статтей 6, 14, 16 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Згідно зі ст. 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ст. 210 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст. 22 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 лютого 2004 року, відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Відповідно до п.24 постанови Кабінету міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1127 від 25 грудня 2015 року за результатом розгляду заяви уповноважена особа субєкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник невідкладно повертає заявникові оригінали документів, поданих для державної реєстрації, а також за бажанням заявника надає інформацію з Державного реєстру прав чи рішення державного реєстратора щодо відмови в державній реєстрації прав у паперовій формі. На примірнику поданої заяви, що долучався до документів, поданих для державної реєстрації прав, заявником зазначаються відомості про отримання документів в повному обсязі.

Положеннями статті 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину волевиявлення учасника правочину, додержання форми правочину визначеного законом та вчинення правочину особою, яка має необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 215 України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені першою-третьою, пятою, шостою частинами ст. 203 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №025985, виданого 22 червня 2004 року, належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 9,81 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області з кадастровим номером :04:000:0055 (а.с.8).

10 червня 2013 року між ПП «Агротех» та позивачкою укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки строком до 31 грудня 2017 року зі сплатою орендарем 5% від базової нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням її щорічної індексації. Вказаний договір оренди було зареєстровано 27 липня 2013 року у Казанківському районному управленні юстиції Миколаївської області (а.с.9-12).

Згідно з п.п.37, 38 даного договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї зі сторін. Розірвання договору в односторонньому порядку не допускається.

29 квітня 2016 року право користування ПП «Агротех» вищезазначеною земельною ділянкою припинено, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 травня 2016 року (а.с.13-14).

Того ж дня приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 зареєстровано договір оренди тієї ж земельної ділянки між ОСОБА_3 та ТОВ «Ватутіна» строком до 29 квітня 2026 року. Заява про здійснення реєстрації була подана ОСОБА_5, який представляв інтереси як ПП «Агротех», так і ТОВ «Ватутіна». ОСОБА_3 участі у здійсненні державної реєстрації договору оренди не приймала (а.с. 41-46).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції була призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої доручено Київській незалежній судово-експертній установі.

Згідно з висновком цієї установи №1865 від 1 жовтня 2016 року проведення експертизи було доручено ОСОБА_6 (а.с.71-75).

Однак, вказаний висновок не можна вважати належним доказом, оскільки зазначений фахівець згідно з Державним реєстром атестованих судових експертів мав свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, яке діяло до 30 березня 2016 року та було визнано недійсним 6 червня 2016 року у звязку зі звільненням ОСОБА_6 з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз; проведення експертизи було здійснено по копії, що протирічить п.3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та п.1.1 Розділу «Почеркознавча експертиза» Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 8 жовтня 1998 року з наступними змінами; вказана експертиза згідно зі ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» могла бути проведена виключно державними спеціалізованими установами, оскільки почеркознавча експертиза відноситься до криміналістичних. Київська незалежна судово-експертна установа не є державною спеціалізованою установою, що здійснює судово-експертну діяльність.

Пунктом 44 спірного договору передбачено, він укладався у трьох екземплярах, два з яких знаходяться у сторін договору, а третій зберігається в органі, який провів його державну реєстрацію.

Позивачка заперечувала укладання такого договору і отримання його екземпляру.

Відповідач послався на неможливість його надання, оскільки договір був викрадений 25 січня 2017 року, що випливає з довідки Кропивницького відділу поліції ГУ Національної поліції в Кіровоградській області №926/117-17 від 27 січня 2017 року (151-164).

Приватний нотаріус, яка здійснювала реєстрацію оспорюваного договору, зазначила, що оригінали документів після реєстрації повернула представнику ТОВ «Ватутіна» (а.с.182-183).

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції, ухвалою апеляційного суду від 1 березня 2017 року по справі була призначена повторна почеркознавча експертиза, якою було зобовязано ТОВ «Ватутіна» надати в розпорядження експертів оригінал договору оренди земельної ділянки, належній позивачки, укладений 29 квітня 2016 року між ОСОБА_3 та відповідачем, крім того було поперджено про наслідки ухилення від проведення експертизи, передбачені ст. 146 ЦПК України. (а.с.193-195).

Згідно ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

22 березня 2017 року від експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло клопотання про надання оригіналу договору оренди землі від 29 квітня 2016 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Ватутіна» а також додаткових вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_3, максимально наближених за часом виконання до 2016 р оку (а.с.198).

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 31 березня 2017 року клопотання експерта було задоволено. В розпорядження експертів було надіслано додаткові вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_3 та знову зобовязано ТОВ «Ватутіна» в 5-тиденний термін з дня отримання копії даної ухвали надати у розпорядження експертів оригінал спірного договору оренди земельної ділянки. Крім того, повторно попереджено ТОВ «Ватутіна» про наслідки ухилення від проведення експертизи, передбачені ч. 1 ст. 146 ЦПК України.

Відповідно до повідомлення експерта Миколаївського НДЕКЦ №141 від 28 квітня 2017 року про неможливість проведення експертизи, у розпорядження експерта ТОВ «Ватутіна» не надав оригінал спірного договору, а у наданому технічному зображенні договору оренди землі від 29 квітня 2016 року не можна виключити наявність монтажу та застосування технічних засобів і засобів підготовки й виконаня підписів (а.с.208-209).

Отже, встановлене свідчить проте, що ТОВ «Ватутіна» ухилилося від надання експерту оригіналу оспорюваного договору оренди землі, без якого провести експертизу неможливо.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів на підставі положень ст. 146 ЦПК України вважає за необхідне визнати встановленим факт, що підпис у договорі оренди земельної ділянки, площею 9,81 га, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Ватутіна» 29 квітня 2016 року виконаний не позивачкою, а іншою особою.

Посилання відповідача на неможливість надати оригінал договору у звязку з його викраденням, колегія не приймає до уваги, оскільки згідно інформації правоохоронних органів з приводу викрадення оспорюваного договору оренди до них звернувся не керівник ТОВ «Ватутіна», а фізична особа ОСОБА_7 Доказів на підтвердження того, чому саме ця фізична особа звернулась до поліції та яке відношення вона має до ТОВ «Ватутіна» матеріали справи містять.

Крім того, типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.43 Типового договору оренди землі та п.43 спірного договору оренди останній набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Цей договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря, третій - в органі, який провів його державну реєстрацію.

Таким чином, особа, за заявою якою була проведена державна реєстрація, повинна передати один примірник договору орендодавцю, якщо він не був присутній при реєстрації договору.

Як встановлено судом, державну реєстрацію оспорюваного договору було проведено в м. Харкові за заявою представника ТОВ «Ватутіна» у відсутність орендодавця, а відтак відповідач після державної реєстрації повинен був передати один примірник договору позивачці. Належних та допустимих доказів на підтвердження передачі примірника договору оренди землі ТОВ «Ватутіна» ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За положеннями статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як на підставу задовлення своїх вимог, позивачка посилалася на те, що спірний договір оренди землі вона не підписувала, про його існування дізналася випадково. На спростування доводів позивачки, відповідач належних та допустимих доказів відповідно до ст. 60 ЦПК України не надав.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між шварег М.А. та ТОВ «Ватутіна» 29 квітня 2016 року є вірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не можуть бути підставою для скасування рішення суду в даній частині.

Щодо висновку суду в частині розподілу судових витрат, колегія виходить з наступного.

Як встанолено, висновок почеркознавчої експертизи №1865 від 1 жовтня 2016 року визнано неналежним доказом по справі, а тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат за проведення вказаної експерти у розмірі 3000 грн. відсутні.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн., у звязку з чим рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309,316 ЦПК України колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ватутіна» задовольнити частково.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2016 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ватутіна» на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 551, 20 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Н.В. Самчишина

ОСОБА_8