АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/2307/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/803/К/17 ОСОБА_1
Категорія - 27 ( І ) Доповідач - Бондар Я.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар Гладиш К.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_3, відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 16 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» ( надалі ПАТ КБ«ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.10.2007 року між сторонами укладений Кредитний договір №KRXRRX12880348, згідно якого ОСОБА_5, який у шлюбі змінив прізивще на ОСОБА_4 отримав в кредит кошти у розмірі 1102,78 грн. зі сплатою 1% за його користування на місяць на суму залишку заборгованості строком до 01.10.2008 року. Відповідач своїх обовязків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків належним чином не виконував, у результаті чого станом на 30.03.2016 року утворилась у розмірі 21069,02 грн., яку ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з відповідача.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 16 листопада 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено в задоволені позовних вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ«ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність рішення суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі.

Зокрема вважає, що суд безпідставно відмовив ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 П,С,, до якого вимоги не заявлялись, не вмотивувавши рішення про зміну прізвища відповідача.

Суд дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку позовної давності не врахувавши положення п.5.5. Умов надання споживчого кредиту, яким встановлений строк 5 років. З урахуванням останнього платежу боржника у липні 2011 року, звернувшись із позовом у березні 2016 року банк не пропустив строк позовної давності обумовлений сторонами у 5 років.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просив рішення суду, як законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача та її представника в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив із того, що позов було пред'явлено після спливу строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 02.10.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 укладений Кредитний договір №KRXRRX12880348, згідно якого ОСОБА_5, отримав в кредит кошти у розмірі 1102,78 грн. зі сплатою 1% за його користування на місяць на суму залишку заборгованості строком до 01.10.2008 року ( а.с.4).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 11 квітня 2009 року відповідач ОСОБА_5 змінив прізвище на «Куницький» ( а.с.37).

Відповідач своїх обовязків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків належним чином не виконував, у результаті чого станом на 30.03.2016 року утворилась заборгованість станом на 30.03.2016 року у розмірі 21069 грн. 02 коп., яка складається з наступного: 3775 грн. 99 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 134 грн. 01 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 15679 грн. 54 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань, 500 грн. штраф (фіксована частина), 979 грн. 48 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.3).

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності ( а.с. 38).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем останній платіж за кредитним договром боржником було здійснено 26 липня 2011 року, на дану дату відсутня заборгованість за кредитом. як прострочена так і поточна ( а.с.3).

Доказів про письмову домовленість сторін про збільшення загального строку позовної давності позивачем не надано. Посилання в апеляційній скарзі на Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, якими обумовлений строк позовної давності у п'ять років, колегія суддів не приймає доуваги. Оскільки заява позичальника не містить домовленості сторін про збільшення строку позовної давності, а Умови не містять підпису боржника.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року справа № 6-16 цс 15 і відповідно до ст.360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Із позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду у квітні 2016 року, останній платіж за кредитним договром проведений боржником у липні 2011 року, в заяві позичальника строк дії кредитного договру визначений сторонами з 02.10.2007 року по 01.10.2008 року, отже позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушених прав, про застосувння якого заявлено стороною.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині невірного зазначення прізвища відповідача не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.. Згідно письмовими матеріалами справи, відомостей адресно-довідкового бюро підрозділу ГУДМС України у Дніпропетровській області та свідоцтва про укладення шлюбу від 11 квітня 2009 року ОСОБА_5С, уклав шлюб та змінив прізвище на «Куницький» ( а.с.26,16).

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 16 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: