Справа № 603/409/17
Провадження №2/603/204/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2017 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі: Сандалюку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина нажитловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1, яку прийняв позивач, звернувшись у межах шестимісячного строку в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння, що підлягає спадкуванню.

Просить визнати за ним право власності на вказане вище спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явився, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач Вістрянська сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, однак подала суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, проти позовних вимог не заперечили.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із такого.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23.02.1981 року батьками позивача ОСОБА_1 вказано: ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Згідно архівного витягу із протоколу сімнадцятої сесії двадцять першого скликання Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 15.12.1993 року, наданого 23.02.2016 року Архівним відділом Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області за №25, ОСОБА_3 надано земельну ділянку загальною площею 0,60 га в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) площею 0,08 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,52 га, що також підтверджується довідкою №275, виданою 13.05.2017 року виконавчим комітетом Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Зі змісту довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №153 від 30.05.2017 року, виданої ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1, розміщено: одноповерховий житловий будинок загальною площею 143,3 кв. м, житловою - 96,0 кв. м, під літерою «А», літня кухня з підвалом «Б», стодола «В», стайня «Г», курник «Д», вбиральня «У», ворота, хв. № 1, огорожа № 2, відмостка №3, криниця «К».

На даний житловий будинок 30.05.2017 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт (ксерокопія технічного паспорта додана до матеріалів справи).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 05.12.2016 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1.

Як убачається з інформаційного листа №94/01-12, виданого 15.09.2017 року приватним нотаріусом Монастириського районного нотаріального округу Садівським М.А. після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 за заявою позивача ОСОБА_1 17.01.2017 року заведено спадкову справу №4/2017, свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом не видавались (копія спадкової справи додана до матеріалів справи).

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Зі змісту довідок №25 від 12.01.2017 року, №273 від 13.05.2017 року, виданих виконавчим комітетом Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, вбачається, що на час смерті спадкодавця ОСОБА_3, який проживав та був зареєстрований в будинку по АДРЕСА_1 до дня смерті, разом з ним проживала його дружина ОСОБА_4 1956 р.н. були зареєстровані, але не проживали: ОСОБА_6, 1988 р.н., - син, ОСОБА_7, 1982 р.н., - дочка.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, відмови від прийняття спадщини не заявляв, а прийняв спадщину, звернувшись у межах шестимісячного строку в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, проте, як вбачається із письмової відповіді приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу Садівського М.А. №61/01-30 від 12.06.2017 року, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння, що підлягає спадкуванню позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Інших спадкоємців, які претендували б на спадкове майно, немає. ОСОБА_4,ОСОБА_6, ОСОБА_7 спадкоємці за законом першої черги відмовилися від прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3, звернувшись до нотаріальної контори із заявами від 17.01.2017 року, 20.01.2017 року, 24.04.2017 року.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, що затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18.02.2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31.01.1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

Відповідно до Листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №12/5-126 від 23.03.1999 року по об»єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття Урядом України документа, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №95 від 19.03.2013 року документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV передбачено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації є необов'язковим.

Таким чином, згідно досліджених у судовому засіданні архівного витягу із протоколу сімнадцятої сесії двадцять першого скликання Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 15.12.1993 року, довідки №275, виданої 13.05.2017 року виконавчим комітетом Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області щодо відведення земельної ділянки під спірне будинковолодіння, технічного паспорта, виготовленого КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» 30.05.2017 року, вбачається, що будинковолодіння по АДРЕСА_1, є приватною власністю, роком зведення якого є 1990 рік, розташоване на відведеній для цього земельній ділянці.

Як слідує з технічного паспорта, виданого 30.05.2017 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації», житловий будинок загальною площею 143,3 кв.м, житловою - 96,0 кв.м під літерою «А», розташований по АДРЕСА_1, збудований у 1990 році.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивачем доведено обставини, викладені у позовній заяві, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268, 1296 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задоволити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1, до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 143,3 кв. м, житловою - 96,0 кв. м, під літерою «А», літня кухня з підвалом «Б», стодола «В», стайня «Г», курник «Д», вбиральня «У», ворота, хв. № 1, огорожа № 2, відмостка №3, криниця «К».

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: В. М. Іванчук