Номер провадження: 22-ц/785/2808/17
Головуючий у першій інстанції Погорєлов І. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 11 січня 2017 року,

встановила:

У листопаді 2016 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на його користь аліменти у розмірі - ? ч. зі всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і довічно.

У позові ОСОБА_4 посилався на те, що він є пенсіонером за віком, отримує пенсію у розмірі - 1 220,62 грн.. Інших доходів не має. Є самотнім, проживає один у приватному житловому будинку. Пенсія не забезпечує необхідного прожиткового мінімуму. Він є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, хворіє, потребує постійного лікування, на що витрачає 600 грн. щомісяця. Відповідачка є його донькою. Працює, але матеріально та морально його не підтримує.

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 11.01.2017 р. позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4 аліменти на його утримання у розмірі - 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.11.2016 р. і довічно.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_4 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. У судовому засіданні вважав необхідним апеляційну скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилався на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими (а. с. 83 - 84).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 202, 205 СК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 179, 213 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів.

Встановлено, що позивач є пенсіонером за віком, отримує пенсію у розмірі - 1 220,62 грн. (а. с. 4 - 6). З 28.09.1988 р. по 09.11.1988 р. приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а. с. 9). Проживає один, що сторони не оспорювали (ч. 1 ст. 61 ЦПК України). Відповідачка є донькою позивача (а. с. 8). Працює, отримує в середньому заробітну плату в розмірі - 6 051,81 грн. (а. с. 65). До складу її ім'ї входять чоловік - ОСОБА_6, повнолітній син - ОСОБА_7, який навчається (а. с. 40 - 42), матір - ОСОБА_8, яка є пенсіонеркою (а. с. 30, 32 - 34).

Між сторонами виникли правовідносини щодо обов'язку повнолітньої дочки утримувати батька та його виконання.

За правилами, передбаченими ст. ст. 202, 205 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Суд визначає аліменти на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

При визначенні розмір аліментів суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Оскільки судом першої інстанції беззаперечно встановлено, що донька позивача працює, отримує заробітну, до складу її сім'ї входить працездатний чоловік, доказів того, що останній є непрацездатний і не працює не надано, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення аліментів на утримання батька.

Доводи апелянта про те, що у випадку стягнення аліментів у розмір 600 грн. розмір відрахувань від її заробітної плати буде перевищувати 50%, не залучено до участі у справі її сестру, на її утриманні знаходиться непрацездатний син, мати є пенсійного віку та хворіє, спростовуються довідкою про заробітну плату апелянта (а. с. 65), довідкою про склад її сім'ї (а. с. 30), відповідно до якої членом сім'ї відповідачки є її чоловік, який також несе обов'язок з утримання повнолітнього працездатного сина на період його навчання (ст. 199 СК України). Не надано доказів того, що мати відповідачки не отримує пенсію.

Щодо доводів апелянтки про те, що позивач отримує пенсію, розмір якої перевищує прожитковий мінімум, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2017 р. становить - 1 247 грн., що перевищує розмір пенсії, які отримує позивач.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_5 є необґрунтованою, а тому її треба відхилити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_5, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останньої у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 11 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова