Справа №263/8148/17
Провадження №2о/263//691/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня 2017 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., за участю представника заявника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_2 міської Ради про визнання спадщини відумерлою , -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2 міська Рада звернулася до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, посилаючись на ті обставини, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за життя належала на праві спільної часткової власності ? частина будинку №76 по вул.Брюлова в м.Маріуполі, за кожним по ? частині. За повідомленням Центрального районного у м.Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану мається актовий запис про смерть №6 від 2.01.1983 року, який складено відділом на гр.ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно копії запису акту про смерть, відділом запису актів громадянського стану м.Ярославль РФ складено запис про смерть №2843 від 16.04.2008 року на гр.ОСОБА_4, який помер 12.04.2008 року. На даний час у вказаній частині будинку ніхто не проживає, спадкоємців спадщини померлих не має. За чинним законодавством у такому разі суд визнає спадщину відумерлою. У зв'язку, з чим заявник вимушений звернутися до суду, який просить визнати вказану частину будинку, як відумерлу спадщину та право власності за нею за територіальною громадою в особі ОСОБА_2 міської ради.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримала просила їх задовольнити за наведеними в ній підставами.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що його мати, похилого віку, ОСОБА_6 є власником ? частини, другого поверху, будинку №76 по вул.Брюлова в м.Маріуполі. Власниками іншої ? частини першого повершу будинку були ОСОБА_3, який помер у 1983 році та його син ОСОБА_4, що помер у 2008 році, спадщину яких ніхто не прийняв, в їх частині будинку ніхто не проживає.

Заслухавши представника заявника, допитавши свідка, дослідивши надані документи, судом встановлені наступні обставини, що мають значення для наявності юридичного факту, для охорони прав та інтересів особи.

Відповідно до ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадку. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

За повідомленням Міського комунального підприємства «ОСОБА_2 бюро технічної інвентаризації» від 7.02.2017 року, станом на 2003 рік: ? частина будинку №76 по вул.Брюлова в м.Маріуполі належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 18.05.1961 року зареєстрованого в реєстрі за №2466, що підтверджується завіреною копією договору купівлі-продажу та ? частина будинку №76 по вул.Брюлова в м.Маріуполі належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.06.1986 року.

Згідно вказаного Свідоцтва про право на спадщину за законом (додаткового) від 13.06.1986 року, зареєстрованого у реєстрі за №2-4365 в спадковій справі №347/83 ОСОБА_4 успадкував спадщину померлого ОСОБА_3 в ? частини спадщини. Крім того в свідоцтві зазначено, що станом на13.06.1986 року, на ? частину спадщини померлого ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину ще не видано.

За наведеними даними не встановлено, хто саме не отримав свідоцтво про право на спадщину станом на 13.06.1986 року на ? частину спадщини.

За інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна, станом на 11.07.2016 року право власності на іншу ? частину будинку №76 по вул.Брюлова в м.Маріуполі належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу №2-302 від 28.04.1963 року.

За даними Свідоцтва про право на спадщину від 13.06.1986 року, повідомлення Центрального районного у м.Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 помер 1.01.1983 року, про що зроблено відповідний актовий запис про смерть №6 від 2.01.1983 року.

За інформацією Першої маріупольської державної нотаріальної контори від 19.04.2017 року щодо майна померлого 1.01.1984 року ОСОБА_3, було заведено 23.01.1984 року спадкову справу №347, яка вважається закритою провадженням 27.12.1984 року, що відповідає даті видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину та списана до архіву. Усі справи, що знаходяться в обласному нотаріальному архіві залишилися в архівосховищах в місті Донецьку, територія якого не підконтрольна Україні.

Згідно наведеного маються протиріччя стосовно року смерті ОСОБА_3, яким є 1983 рік чи 1984 рік. Крім того в матеріалах справи не міститься даних стосовно видачі 27.12.1984 року спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину та хто ним є.

У даному випадку суд позбавлений можливості дослідити спадкову справу №347 для усунення протиріч та зясування обставин щодо всіх спадкоємців спадщини померлого ОСОБА_3.

Згідно копії запису акту про смерть, відділом запису актів громадянського стану м.Ярославль РФ складено запис про смерть №2843 від 16.04.2008 року на ОСОБА_4, який помер 12.04.2008 року.

За повідомленням, незавіреним належним чином, Ярославської обласної нотаріальної палати від 24.05.2017 року відсутній запис про відкриття спадкової справи після ОСОБА_4, який помер 12.04.2008 року.

Згідно акту Комітету самоорганізації «Парковий» від 11.09.2017 року зі слів ОСОБА_7 вона проживає в спірній частині будинку на першому поверсі охороняє його, щоб нічого не покрали.

Надані суду документи позбавляють суд можливості зясувати обставини щодо проживання ОСОБА_7 у будинку та набуття нею права власності на вказану спадщину на підставі ст.344 ЦК України, за набувальною давністю.

Згідно зі ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог ч. 6 ст.235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Також у відповідності до п.3 розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року /з подальшими змінами/ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту повязане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на встановлені обставини та приймаючи до уваги наявність спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд дійшов висновку про необхідність залишення даної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 293 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 міської ради про визнання спадщини відумерлою - залишити без розгляду.

Розяснити ОСОБА_2 міській раді, що даний спір повинен розглядатися в позовному порядку, у відповідності з діючим законодавством.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя П.І. Папаценко