Провадження № 2/750/2635/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Требух Н.В.,

за участі секретаря Будаш М.В.,

за участі представника позивача адвоката Кручек О.О., представника відповідача Ісакова Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного Товариства «Промінвестбанк» про стягнення коштів за користування вкладом,-

в с т а н о в и в:

31 жовтня 2017 року позивач звернувся з позовом до відповідача. В якому просить стягнути з останнього на його користь плату за користування вкладом в сумі 61 долар 50 центів США за період з 04.07.2016 року по 01.09.2016 року, 3% річних за неправомірне користування вкладом в сумі 19 доларів 42 центи США за період з 04.07.2016 року по 01.09.2016 року та судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.01.2016 року був укладений договір банківського вкладу, згідно якого ОСОБА_3 у банку розміщений депозит у сумі 8000 доларів США під 9,5% річних на період з 05.01.2016 року по 03.07.2016 року. Однак, своєчасно, а саме 03.07.2016 року банк депозит не повернув, а здійснював його часткове повернення у період з 04.07.2016 року по 01.09.2016 року, в зв'язку з чим, його права як споживача були порушені, банк без достатніх правових підстав користувався його коштами.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила суд його задовольнити. Зазначила, що відповідно до ст..536 ЦК України банк за користування у період з 04.07.2016 року по 01.09.2016 року коштами позивача без відповідних правових підстав повинен сплатити проценти у розмірі 9,5% річних, які визначені договором. Крім того, за весь час невиплати коштів банк повинен сплатити 3% річних від простроченої суми. Загалом сума, яка підлягає стягненню становить 80 доларів 92 центи США, що еквівалентно 2151 грн. 66 коп. Також, просила стягнути судові витрати, що складаються з витрат на надання правової допомоги в загальній сумі 4728,40 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що на момент настання дати виплати депозиту банк не мав можливості повернути всю суму вкладу та нараховані відсотки одразу, оскільки Національним банком України були встановлені обмеження в ПАТ «Промінвестбанк» і банк здійснював виплату коштів клієнтам в межах 5000 грн. щоденно, або еквівалент цієї суми в іноземній валюті. Зазначив, що під час дії обмежень, накладених Національним банком України, не нараховується пеня в розмірі 3% річних за кожен день прострочення. Крім того, вказав, що відповідно до укладеного договору з позивачем, сплачувались проценти на залишок коштів на поточному рахунку та по вкладам на вимогу в розмірі 0,10% в іноземній валюті. Також, представник відповідача в судовому засіданні заявив про необґрунтованість та не співмірність суми витрат на правову допомогу з ціною позову та складністю справи і просив суд зменшити розмір витрат на правову допомогу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 05.01.2016 року був укладений договір банківського вкладу, що підтверджується Договором-анкетою про отримання банківського продукту «депозит» (а.с.3) Згідно блоку 3 вказаного Договору сума вкладу становить 8000доларів США процентна ставка становить 9,5% річних, дата повернення депозиту 03.07.2016 року. Розміщення вкладу на зазначених умовах підтверджується депозитним іменним сертифікатом (а.с.4).

Згідно блоків 4.5 Договору-анкети від 05.01.2016 року ОСОБА_3 як клієнт банку своїм підписом засвідчив, що укладає з ПАТ «Промінвестбанк» Договір банківського вкладу на умовах, викладених в Договорі-анкеті, Договорі комплексного обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Промінвестбанк» / Загальних умовах надання банківських, фінансових та інших послуг фізичним особам та ознайомлених з положенням вказаних Договорів.

04 липня 2016 року позивач звернувся до банку з заявою про виплату йому суми вкладу в розмірі 8000 доларів США та відсотків (а.с.5). Однак, банком було здійснено часткове повернення депозиту 04.07.2016 року та 05.07.2016 року по 150 доларів США, з 06.07.2016 року по 12.08.2016 року включно по 200 доларів США, з 15.08.2016 року по 30.08.2016 року включно по 195 доларів США, 31.08.2016 року повернуто 190 доларів США та 01.09.2016 року 64 долари та 21 цент США, що не заперечується банком. Таким чином, остаточно банк розрахувався з позивачем та повернув суму вкладу 8000 доларів США та відсотки лише 01.09.2016 року.

Відповідно до ст..536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 2.4 Договору комплексного обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Промінвестбанк»/ Загальних умов надання банківських, фінансових та інших послуг передбачено, що у разі накладення на депозит арешту або обмеження права вкладника розпоряджатись депозитом іншим чином, відповідними державними органами у випадках, передбачених законодавством України, або застосуванням банку притримання коштів на депозитному рахунку, або передачі майнових прав на депозит у заставу, або неможливості зарахування (повернення) коштів на поточний рахунок вкладника, з причин, що не залежать від волі банку, внаслідок чого депозит залишається на депозитному рахунку після дати повернення депозиту, визначеної відповідно до договору банківського депозиту, проценти за депозитом з такої дати нараховуються за ставкою для депозитів на вимогу (поточними рахунками). Відповідно до рішення Тарифного Комітету ПАТ «Промінвестбанк» №33 від 24.06.2015 року встановлено нарахування процентів на залишок коштів на поточному рахунку та по вкладам на вимогу в розмірі 0,10% в іноземній валюті. З розрахунку, наданого банком, вбачається що позивачу сплачувались відсотки в розмірі 0,10% річних на залишок коштів після спливу строку повернення депозиту.

Отже, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача на підставі ст..536 ЦК України плати за користування коштами в розмірі 9,5% річних за період з 04.07.2016 року по 01.09.2016 року в сумі 61 долар 50 центів США.

Відповідно до ст..625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період з 04.07.2016 року по 01.09.2016 року позивач згідно наданого розрахунку просить стягнути з відповідача 19 доларів 42 центи США 3% річних від простроченої суми, що на день розгляду справи в суді еквівалентно 542 грн. 79 коп.

В судовому засіданні представник відповідача в своїх запереченням проти задоволення позову щодо стягнення 3 відсотків річних від простроченої суми посилається на постанови Правління Національного Банку України від 01.12.2014 року №758 та від 03.03.2015 року №160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», якими передбачено, що уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 грн на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Однак, у період з 04.07.2016 року по 01.09.2016 року вказані постанови Правління Національного банку України не діяли. Інших доказів щодо діючих в період з 04.07.2016 року по 01.09.2016 року обмеження у видачі готівки відповідачем не надано.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Також з відповідача належить стягнути судові витрати. Відповідно до ч. 1, 3 та 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, враховуючи вимоги ст..141 ЦПК України ( часткове задоволення позовних вимог), час витрачений адвокатом позивача на участь у судових засіданнях, надання інших послуг, співмірність судових витрат з ціною позову, значення справи для сторін, складність справи суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування судових витрат 900 грн.

Керуючись ст..ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 354 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» ( місто Київ вулиця Шевченка 12 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 РН НОМЕР_1) 19 доларів 42 центи, що еквівалентно 542 (п'ятсот сорок дві) грн.. 79 (сімдесят дев'ять) коп. 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язання та 900 (дев'ятсот) грн.. у відшкодування судових витрат.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» ( місто Київ вулиця Шевченка 12 ) на користь держави 640 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у порядку, передбаченого ч.2 ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або у строки, передбачені абзацом 2 частини 1 статті 354 ЦПК України.

Повне рішення виготовлено 02.01.2018 року.

Суддя Н.В. Требух