Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Сидоренко І.О.

при секретарі Рудь Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов'янського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрівської сільської ради Слов'янського району Донецької області про встановлення факту проживання однією сім'єю на час відкриття спадщини зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Олександрівської сільської ради Слов'янського району Донецької області про встановлення факту проживання однією сім'єю на час відкриття спадщини зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, яка мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача, ОСОБА_2. Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2 площею 3.4000 га, розташована на території Олександрівської сільської ради. Позивач є спадкоємцем за заповітом, вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте отримала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки пропустила строк звернення до суду. Вважає, що спадщину прийняла у визначений законом строк, оскільки на день смерті батька вона проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1. Просить встановити факт свого постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати за собою право власності за заповітом за земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 3.4000 га, розташовану на території Олександрівської сільської ради.

В судове засідання позивач, ОСОБА_1, не з'явилася, надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник позивача, ОСОБА_3, в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, в судове засідання 27.09.2017 року надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач відповідно до наданої заяви просив розглянути справу без участі свого представника, рішення просив ухвалити на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що мешкає в АДРЕСА_2. Була добре знайома з ОСОБА_2 Також знає його дочку ОСОБА_1 Вона проживала разом з батьком, доглядала за ним за час його життя, а після його смерті займалась його похованням.

Допитаний як свідок ОСОБА_5 повідомив, що бував у ОСОБА_2 щодня. З 2007 року разом з ОСОБА_2 мешкала його дочка, яка доглядала за ним до його смерті.

Вислухавши пояснення свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 23.06.1954 року, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4, 19.01.1985 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_1.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. № 5 з наступними змінами та доповненнями суд може встановлювати інші факти, що мають юридичне значення, факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини тощо.

Встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини потрібно позивачеві для оформлення спадщини на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї.

ОСОБА_1 на підставі договору дарування житлового будинку від 31.01.2009 року є власником житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується витягом КП «БТІ» м. Слов'янська про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.03.2009 року.

Згідно з довідкою Билбасівської селищної ради від 19.06.2017 року був зареєстрований в АДРЕСА_1, з 11.07.1977 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1 була зареєстрована в АДРЕСА_1, з 08.11.2016 року по теперішній час.

Відповідно до довідки КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Слов'янської районної ради Донецької області» від 16.06.2017 року ОСОБА_2 дійсно знаходився під диспансерним наглядом у сімейного лікаря КЗ «ЦПМСД» лікарняної дільниці смт. Билбасівка як ІВВ 1 гр. інвалідності та потребував постійного догляду.

Актом Билбасівської селищної ради від 20.06.2017 року встановлено, що в домоволодінні АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_1 як член родини постійно проживав та був зареєстрований до моменту своєї смерті її батько ОСОБА_2 ОСОБА_1 з квітня 2007 року постійно до моменту смерті свого батька проживала разом з ним за вказаною адресою, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, вона доглядала за батьком, а після його смерті займалась його похованням.

Пунктом 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 визначено, що у разі відсутності в паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію місця проживання доказом постійного проживання можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкоємцем.

Згідно абз. 1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Судом достеменно встановлено, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 постійно проживала зі своїм батьком ОСОБА_2 у її будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, тому суд вважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Билбасівської селищної ради Слов'янського району Донецької області від 15.12.2005 року, згідно з яким належну йому земельну ділянку, розташовану на території Олександрівської сільської ради Слов'янського району Донецької області у розмірі 3,400 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповів своїм дочкам ОСОБА_1 та ОСОБА_10 у рівних частках кожній.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 08.05.2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Билбасівка Слов'янського району Донецької області помер ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6, видане виконкомом Билбасівської селищної ради Слов'янського району Донецької області від 04.05.2016 року.

Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 3.4000 га, розташована на території Олександрівської сільської ради.

Частинами 1,2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно з ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач ОСОБА_1, яка є дочкою спадкодавця ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом, що врегульовано нормами ст. 1235 ЦК України. Спадкоємців, які згідно з ст. 1241 ЦК України, мають право на обов'язкову частку у спадщині, немає.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.06.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після її батька ОСОБА_2

Вирішуючи питання про можливість визнання права власності на земельну ділянку за позивачем, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7, виданого на підставі розпорядження голови Слов'янської районної державної адміністрації №27 від 20.01.2005 року, земельна ділянка площею 3.400 га, що розташована на території Олександрівської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщенні.

Пунктом 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4- 13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що «Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених у пунктах 10,11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав й обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування»від 24.06.1983 року № 4 з наступними змінами й доповненнями якщо позивач в 6-місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд по цих підставах розв'язує питання про визнання права на спадкоємне майно.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем земельної ділянки площею 3.400 га, що розташована на території Олександрівської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після померлого ОСОБА_2

За нормами ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно з ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності.

Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1218, 1220, 1258, 1259, 1268 ЦК України, п. 3.14 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, разом зі спадкодавцем в будинку за адресою: АДРЕСА_1, на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку загальною площею 3.4000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Олександрівської сільської ради Слов'янського району Донецької області, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду І.О.Сидоренко