Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2017 Справа №607/10584/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред'явив до суду позов до відповідача до Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що йому, як працівнику Державного підприємства «Тернопільський держлісгосп» на підставі ордеру нажитлове приміщення НОМЕР_1 виданого 05 липня 1995 року було виділено для проживання квартиру АДРЕСА_1. В даний ордер вписані і члени його сім'ї: дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3. Згідно з рішенням №16 від 25 липня 1995 року Петриківської сільської ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області працівникам Тернопільського держлісгоспу, зокрема йому (ОСОБА_1) та ОСОБА_4, ОСОБА_5 було дозволено здійснити добудову до їх квартир, які знаходяться по АДРЕСА_1 в 12- квартирномужитловому будинку в с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до вказаної рішення Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в 1997 році було розроблено генплан забудови земельної ділянки індивідуального забудівника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. У відповідності до генплану та дозволів ним (ОСОБА_1) було проведено добудову до квартири за АДРЕСА_1. 14 жовтня 2004 року було прийнято та затверджено акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, а саме квартири АДРЕСА_1. Рішенням №1012 від 20 листопада 2008 року Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області прийнято від державного підприємства «Тернопільське лісове господарство» у комунальну власність Петриківської сільської ради житловий будинок АДРЕСА_1. З метою оформлення права власності на квартиру з добудовою він звернувся до відповідача - Петриківської сільської ради та у ЦНАП Тернопільської районної державної адміністрації, де йому порекомендували звернутись до суду, у зв'язку із тим, що у нього відсутній правовстановлюючий документ на квартиру.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, однак його представник ОСОБА_7 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Від відповідача - Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області поступила справа про розгляд справи за відсутності їх представника, не заперечують щодо задоволення позовних вимог.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися подавши спільну заяву про розгляд справи за їх відсутності,позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, за відсутності сторін.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти:

05 липня 1995 року виконавчим комітетом Тернопільської районної ради народних депутатів на підставі спільного засідання адміністрації і профкому Тернопільського Держлісгоспу на ім'я ОСОБА_1 з сім'єю з двох чоловік видано ордеру на житлове приміщення НОМЕР_1 на право на зайняття жилого приміщення жилою площею 30,7 кв.м., яке складається із двох кімнат у квартирі відомчій за адресою: АДРЕСА_1. Склад сім'ї, яка вписана у вказаний ордер становлять: ОСОБА_1 - голова сім'ї, ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_3 - син.

Рішенням Петриківської сільської ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області №16 від 25 липня 1995 року дозволено працівникам Тернопільського держлісгоспу: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було здійснити добудову до їх квартир, які знаходяться по АДРЕСА_1 в 12- квартирномужитловому будинку в с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області.

На підставі рішення Петриківської сільської ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області №16 від 25 липня 1995 року виготовлено генплан забудови земельної ділянки індивідуального забудівника на добудову до квартири АДРЕСА_1, який погоджено головним архітектором Тернопільського району, а також 06 вересня 1997 року представником Тернопільського районного госпрозрахункового проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро при архітекторі району складено акт виносу в натуру плану земельної ділянки, червоних ліній і проведення розбивки контурів фундаментів будівель та споруд.

Згідно акту державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 14 жовтня 2004 року прийнято в експлуатацію житлову квартиру АДРЕСА_1. Як вбачається із опису об'єкта зазначеного у вказаному акті, квартира складається із чотирьох кімнат, загальною площею 110,2 кв.м., житловою площею 85,2 кв.м.

Рішенням другого пленарного засідання дванадцятої сесії п'ятого скликання Петриківської сільської ради №1012 від 20 листопада 2008 року вирішено прийняти від державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" у комунальну власність Петриківської сільської ради житловий будинок АДРЕСА_1 та передано вказаний житловий будинок у комунальну власність Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області згідно акту приймання-передачі житлового фонду ДП "Тернопільський лісгосп" в комунальну власність Петриківської сільської ради від 02 грудня 2008 року.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Згідно ст.328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян.

Вказаним законом встановлені умови та порядок набуття громадянами права власності на квартири, які перебувають у державному (комунальному) житловому фонді.

Згідно ст. 2 Закону до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій вартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною виконавчою владою, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або в оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд з додержанням правил, визначених Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року із змінами та доповненнями.

Відповідно до п.п. 14, 16 вказаного Положення, передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках кімнат у комунальних квартирах у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (2482-12) оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитках, кімнату в комунальній квартирі, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

У п. 17-18 Положення вказано, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму

жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. За неповнолітніх членів сім'ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або піклувальники. Згоду на участь у приватизації дітей вони засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини. Якщо дитина віком від 14 до 18 років (настає неповна цивільна дієздатність особи), додатково до заяви додається письмова нотаріально засвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.29 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.15,51 Житлового кодексу Української РСР до повноважень виконавчих органів міських рад належить управління майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, в т.ч. житловим фондом; прийняття рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду комунальної власності, видача ордерів на жилі приміщення тощо.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у спорах про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. захист права приватної власності здійснює шляхом розгляду справ, у т.ч. про передачу в приватну власність майна, яке за законом підлягає відчуженню громадянину (зокрема: відповідно до ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" підлягають передачі сім'ям наймачів квартири (будинки) та належні до них господарські споруди і приміщення.

Суд згідно вимог ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Однак, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 звертався до уповноважених органів із заявою на приватизацію квартири із добудовою та матеріали справи не містять відмову уповноваженого органу у здійсненні приватизації на квартиру АДРЕСА_1.

Щодо наявності у матеріалах справи заяви представника відповідача про визнання позову, суд зазначає наступне. Згідно ч. ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відтак, у вказаній ситуації визнання позову суперечить вимогам закону.

З огляду на викладені обставини в їх сукупності, суд не вбачає визначених законом підстав для визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 208, 212- 215, 218, 292, 294, 295 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка