АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/5061/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/936/К/17 Суддя Бардін О.С.
Категорія № 34 (І ) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Кислиця І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23 червня 2016 року о 07-45 год. водій ОСОБА_1, який керував автомобілем марки «ВАЗ 21010» реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом, в порушення правил дорожнього руху допустив на неї наїзд на пішохідному переході по проїзній частині дороги вул. Дніпровське шосе у м. Кривому Розі. В результаті наїзду позивачці заподіяно легкі тілесні ушкодження. Вона перебувала у лікарні, та у зв'язку із пошкодженням здоров'я. Хвилювання та відчуття болю спричинило їй моральні страждання, тому просила суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на лікування у сумі 10725,15 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 лютого 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 8885,24 грн. та моральну шкоду в сумі 10000грн. Вирішено питання сплати судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Зокрема вважає, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами розмір матеріальної шкоди витрат на лікування, оскільки не підтверджений призначеннями лікаря. Копії медичних документів наданих суду, ніким належним чином не засвідчені.

Крім того, вважає, що спричинення моральної шкоди не доведено позивачем, а визначений судом першої інстанції розмір є значно завищений та не вмотивованим.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 червня 2016 року о 07-45 годині водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101» державний номер НОМЕР_1 із причепом марки КРАЗ 8138 реєстраційний номер НОМЕР_3 в районі буд. 78 по вул. Дніпропетровське шосе в м. Кривий Ріг наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу позначеному відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою на якому перебував пішохід ОСОБА_2 та маючи об'єктивну можливість спостерігати за дорожніми знаками «пішохідний перехід», які встановлені по обидва боки проїзної частини та рухом пішохода, не зменшив швидкості та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, продовжив рух у вказаному напрямку та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2, яка перетинала проїзну частину дороги з правої сторони в ліву відносно напрямку руху автомобіля ВАЗ 2101 державний номер НОМЕР_1 з причепом марки КРАЗ 8138 реєстраційний номер НОМЕР_3. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження, пішохід ОСОБА_2 тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 1.5, 2.3б, 18.1 Правил дорожнього руху.

Постановою слідчого Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області від 25.08.2016 р. кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000385 від 23.06.2016, закрито у зв'язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, так як в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 завдані легкі тілесні ушкодження, а об'єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України передбачає заподіяння потерпілому щонайменше тілесні ушкодження середнього або тяжкого ступеню тяжкості (а.с. 13-14 ).

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2016 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП (а.с. 12).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції керувався ст.1188 ЦК України та виходив з доведеності вини відповідача, який спричинив шкоду здоров'ю позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.

Між сторонами виникли деліктні правовідносини стосовно відшкодування ОСОБА_1, як винним у ДТП шкоди ОСОБА_2, як пішоходу.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За загальними правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно виписки комунального закладу «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному лікуванні та обстеженні в нейрохірургічному відділенні з 23.06.2016 р. по 09.07.2016 р. Діагноз: відкрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій м'яких тканей голови, нижніх кінцівок. Забійна рана м'яких тканей голови (а.с. 7,17).

В період з 10.07.2016 р. по 30.07.2016 р. ОСОБА_2 знаходилася на амбулаторному лікуванні , що підтверджується листком непрацездатності (а.с. 15).

В запереченнях до апеляційної скарги представником позивача адвокатом Голуб С.О. надано інформацію КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» про використані ОСОБА_2 під час перебування у нейрохірургічному відділенні з 23.06.2016 року по 08.07.2016р лікарські засоби, які їй було призначено лікарем та їх кількість. Також надано інформацію КУ «Центр первинної медико-соціальної допомоги№5» про призначення лікарських засобів ОСОБА_2 у період з 10 липня 2016 року по 08 серпня 2016 року перебування на амбулаторному лікуванні.

Крім того, усі надані раніше позивачем ОСОБА_2 чеки придбання ліків засвідчено печаткою та підписом відповідальної особи КП «Фармація».

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем та її представником надано квитанцій на підтвердження понесених витрат на придбання медичних та інших препаратів, пов'язаних з ушкодженням здоров'я внаслідок дорожньо-транспортною пригодою, сума понесених витрат складає 8 885 грн. 24 коп. (а.с. 40-44).

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2, в частині задоволеної судом першої інстанції, знайшли своє документальне підтвердження належними та допустимими доказами, тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині є неприйнятними.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

За вимогами пункту першого частини другої статті 1167 ЦК України у випадку, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 щодо визначеного судом першої інстанції розміру стягнутої моральної шкоди на користь ОСОБА_2 недоведеними.

Відповідно до роз'яснень, викладених у в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами та доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Моральні страждання позивач зазнала в зв'язку з ушкодженням здоров'я, що призвело до зміни звичайного укладу її життя, вона змушена докладати додаткових зусиль для підтримки свого стану здоров'я, ушкодженого винними діями відповідача, який збивши її на пішохідному переході, не запропонував потерпілій допомогу.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду на підставі ст.308 ЦПК України - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: