Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/906/16-ц
Провадження № 2/674/57/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дунаївці цивільну справу за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

про відшкодування матеріальної шкоди

(ціна позову 8004 грн.)

та зустрічним позовом

ОСОБА_4

до

ОСОБА_3

про усунення перешкод в користуванні земельною

ділянкою та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2016 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди (ціна позову 8004 грн.) посилаючись на те, що в 2011 році ним було побудовано паркан між його земельною ділянкою та земельною ділянкою відповідача. Паркан проходив по лінії розмежування, а бетонні стовпи заливали бетонною сумішшю, яка частково зайшла на земельну ділянку відповідача. Паркан виготовляли будівельники. Згодом відповідач викопав канаву на своїй території, підкопавши фундамент, в результаті чого паркан почав руйнуватися, а потім з допомогою відповідача впав на його землю. Таким чином з вини відповідача розрушився паркан, що підтверджується складеним актом депутата від 15.12.2014 року і іншими доказами. Внаслідок неправомірних дій зі сторони відповідача завдана матеріальна шкода, яка становить 8 004,00 грн.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Отже, відповідач зобов'язаний відшкодувати спричинені ним збитки, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь 8004 грн. у відшкодування матеріальних збитківта всі понесені ним судові витрати.

Відповідачем ОСОБА_4 заявлено зустрічний позов до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що він являється власником житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1. Цей будинок належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.2005 року. Будинок розташований на земельній ділянці, розміром 0.076 га, яка знаходиться в його користуванні. Земельна ділянка не приватизована.

В сусідньому будинку АДРЕСА_2 проживає відповідач ОСОБА_3. Вказаний житловий будинок належить йому на підставі свідоцтва про право приватної власності на будинок від 17.11.1989 року. Земельна ділянка, на якій розташований цей житловий будинок, розміром 0.073 га та ще 0.02 га також не приватизована. Між ними на протязі тривалого часу склались неприязні стосунки, так як відповідач постійно створює йому перешкоди в користуванні майном та земельною ділянкою. Неодноразово звертався із скаргами на дії відповідача в Дунаєвецьку селищну раду, писав заяви що до неправомірних дій відповідача в поліцію, звертався з позовами в суд.

Відповідач звів навіс на відстані менше 0.5 м від межі із належною йому земельною ділянкою, а під цим навісом зробив зливну яму (септик). Цей навіс скриває зливну яму. Зливні води із септика проникають на його земельну ділянку, там нічого не росте, крім того, відчуває неприємний запах. Під час дощу вода стікає з даху навісу на земельну ділянку. З приводу порушення його прав відповідачем звертався в селищну раду, але так як селищна рада ніяк не реагувала на його вимоги, то змушений був викопати канаву для стоку цієї води та стічних вод із септика. Згідно санітарних норм та правил, передбачених ДБН 360-92 п.3.26, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись в глибині двору не ближче 15 м від житлових будинків в т.ч. сусідніх садиб. Крім того, тінь від зведеного відповідачем навісу падає на його земельну ділянку, де нічого не росте та для обслуговування навісу відповідач виходить за межі своєї земельної ділянки на його. Також на межі земельних ділянок відповідач звів бетонний паркан, висотою приблизно 1.5 м. Тінь від цього паркану також падає на його земельну ділянку, на якій він не має можливості виростити урожай овочів. Частково бетонні основи паркану знаходяться на належній йому земельній ділянці.

Відповідно до ст.95 Земельного кодексу України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку встановленому законом. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Ст.386 ЦК України передбачає, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися з і вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню.

Згідно ст.103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок і зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам. І землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням і (неприпустимий вплив).

Внаслідок неправомірних дій відповідача йому завдана моральна шкода. Втратив спокій, безсоння, змушений багато часу витрачати на переписку із різними установами та організаціями щодо неправомірних дій відповідача. Крім того, не має змоги користуватись в повному обсязі земельною ділянкою та збирати з неї урожай.

Вважає, що нанесений розмір моральної шкоди відповідачем становить 12000грн.

Просить винести рішення, яким зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_5 земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 та зобов'язати його знести бетонну огорожу по всій межі земельних ділянок, знести навіс та припинити використовувати зливну яму (септик), стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 12000 грн.

В судовому засіданні позивач - відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 позов підтримали і просили його задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 відмовити, пояснивши суду, що ним надані докази нанесення відповідачем матеріальної шкоди пошкодженням бетонного забору шляхом викопуванням ОСОБА_4 ями, підкопавши фундамент, в результаті чого паркан впав на землю. ОСОБА_4 не надав доказів для задоволення його позову.

Відповідач - позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 позов ОСОБА_3 не визнали, а зустрічний позов просили задовольнити, пояснивши суду, що ОСОБА_4 викопав на своїй земельній ділянці яму, бо вода текла на його город і він не міг нічого робити на своєму городі. ОСОБА_3 рішення суду від 2014 року не виконує. Вважають, що паркан впав не по винні ОСОБА_4 і це встановлено рішенням суду 23.12.2014 року. Крім того відповідач просить застосувати строк позовної давності до позовних вимог ОСОБА_3, оскільки паркан впав в 2012 році і він більше трьох років не звертався з позовом до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони та їх представників, свідків, вважає, що позов ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є суміжними землекористувачами, їх земельні ділянки та житлові будинки розташовані в АДРЕСА_1 , під № 33- позивач ОСОБА_3, а під №31 - відповідач ОСОБА_4.

В 2011 році позивачем ОСОБА_3 побудовано бетонний паркан на межі земельних ділянок, бетонні конструкції якого розрушені і знаходяться частково на території земельного наділу відповідача ОСОБА_4. Дані обставини встановлено рішенням Дунаєвецького районного суду від 23 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної шкоди, яким зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, шляхом прибирання рештків бетонного паркану та стовпів, які після розрушення знаходяться на території земельної ділянки ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено і це підтвердили свідки: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які були присутні при складанні актів обстеження земельної ділянки ОСОБА_3 18.06.2013 року, 15.12.2014р., 30.05. 2016 року, при обстеженні встановлено, що бетонна огорожа між земельними ділянками впала внаслідок підкопу вздовж бетонної огорожі та пошкоджена ОСОБА_5. Викопана канава вздовж земельних ділянок довжиною 10 метрів, був зсув ґрунту, пошкоджено та розбито 10 плит огорожі. На земельній ділянці ОСОБА_5 відсутні залізобетонні частини огорожі (акт від 15.12.2014р.). Дані обставини підтверджуються актами ( а.с. 4-6), фото (а.с. 15-17) .

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 жовтня 2016 року основною причиною руйнування залізобетонного паркану між земельними ділянками № 31 та № 33 по вул.Чорновола смт.Дунаївці Дунаєвецького району Хмельницької області є влаштування заглиблення у вигляді канави глибиною 50-60 см вздовж огорожі зі сторони домоволодіння ОСОБА_5. Частина з 12 залізобетонних плит огорожі, які потребують заміни, могла бути пошкоджена в процесі їх демонтажу та складування.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За правилами статті 1166 ЦК України, що регламентує загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправне діяння особи, яка її заподіяла, причинний зв'язок між ними та вину заподіювача шкоди.

У правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, але відповідач ОСОБА_4 не довів відсутності своєї вини чи причетність інших осіб до заподіяння шкоди, позивач навпаки довів протиправність дій відповідача щодо пошкодження майна, розмір шкоди і причинний зв'язок між ними.

Крім того, матеріалами справи не підтверджується вина інших осіб, які б були причетні до заподіяння шкоди позивачу, або неправомірних дій самого позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шкоду майну позивача заподіяно протиправними діяннями відповідача, який зобов'язаний відшкодувати цю шкоду.

Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої є якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 жовтня 2016 року розмір матеріальної шкоди, завданої руйнуванням паркану, який знаходиться на лінії розмежування домоволодінь складає 6136 грн.. Вартість відновлюваних робіт відповідає розміру матеріальної шкоди 6136 грн.. Позивач просить стягнути розмір заподіяної матеріальної шкоди.

Однак, суд не може стягнути на користь позивача 8004 грн., або 6136 грн., як визначено висновком експертизи - вартість за пошкодження 12 залізобетонних плит, оскільки судом встановлено і це підтверджується актом від 15.12.2014 року, що пошкоджено 10 плит, а решта могла бути пошкоджена в процесі їх демонтажу та складування, а тому стягненню підлягає матеріальна шкода в розмірі 5113 грн. (6136 : 12 х 10).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 пояснив суду, що на момент обстеження було пошкоджено 12 плит, однак визначити на 100 відсотків в результаті чого вони пошкоджені чи від падіння і під час складування неможливо, основна причина пошкодження є влаштування заглиблення у вигляді канави. Впало три секції огорожі, інші пошкодженні. Судячи по фотографіям огорожа впала на земельну ділянку ОСОБА_5.

Оскільки відповідач винен в заподіянні позивачу матеріальної шкоди, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі 5113 грн., в решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України до судових витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з проведенням судових витрат. Позивачем за проведення судової будівельно-технічної експертизи внесено кошти в розмірі 2800 грн., що підтверджується рахунком -фактурою № 407-16 від 08.09.2016р., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідач ОСОБА_4 є інвалідом другої групи, що підтверджується копією довідки МСЕК №093601, а тому відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Щодо застосування строку позовної давності до позовних вимог ОСОБА_3. заявленого відповідачем ОСОБА_4

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

При цьому, відповідно до частин першої ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим, згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Слід зазначити, що відповідачем ОСОБА_4 не подано заяву про застосування судом позовної давності, а лише зазначено про це в письмових поясненнях і запереченні.

Крім того, з матеріалів цивільної справи за №674/915/14-ц, яка оглядалася в судовому засіданні, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної шкоди вбачається, що позивач в позовній заяві зазначив, що відповідачем побудовано бетонний паркан в 2011 році, який через два роки, в червні 2013 року розрушився і впав на його земельну ділянку. Перший акт, складений депутатом Дунаєвецької селищної ради про пошкодження бетонної огорожі,18 червня 2013 року ( а.с.5). Позивачем направлена позовна заява до суду поштою 06.06.2016 року, про що свідчить штамп на конверті (а.с.19) тобто в строк, а тому підстав для застосування судом спливу позовної давності немає.

В заявленому відповідачем -позивачем ОСОБА_4 зустрічному позові ОСОБА_4 просить винести рішення, яким зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_5 земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку № 31 по вул. Чорновола в смт. Дунаївці Дунаєвецького району Хмельницької області та зобов'язати його знести бетонну огорожу по всій межі земельних ділянок, знести навіс та припинити використовувати зливну яму (септик), стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 12000 грн.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як зазначалося вище, рішенням Дунаєвецького районного суду від 23 грудня 2014 року зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, шляхом прибирання рештків бетонного паркану та стовпів, які після розрушення знаходяться на території земельної ділянки ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту обстеження від 15 грудня 2014 року та акту державного виконавця відділу ДВС Дунаєвецького районного управління юстиції від 17 лютого 2015 року вбачається, що на земельній ділянці ОСОБА_5 відсутні залізобетонні частини огорожі, а також інші залізобетонні вироби, рішення суду боржником виконано, решки паркану та стовпів із території ОСОБА_5 прибрано (справа за № 674/915/14-ц ( а.с137,138).

Згідно акту обстеження земельної ділянки ОСОБА_5 від 29 березня 2017 року, складеного комісією Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району встановлено, що частина огорожі між земельними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відсутня, лінія розмежування порушена. На земельній ділянці на відстані 0,3 м від порушеної лінії розмежування знаходиться тимчасова дерев'яна споруда, наявність септика не виявлено, факт зливання нечистих вод не встановлено.

Встановлені обставини не підтверджують заявлених вимог позивачем ОСОБА_4. Інших доказів у здійсненні перешкод ОСОБА_3 в користуванні ОСОБА_5 земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом встановлення бетонної огорожі по всій межі земельних ділянок, навісу та зливної ями (септика ) судом не встановлено і таких доказів позивач не надав, а тому підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 суд не знаходить, заявлений позов є необґрунтованим та безпідставним.

Суд також не вбачає підстав для стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 12000 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60,79,209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.22 ,391, 1166, 1192 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди (ціна позову 8004 грн.) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 5113 (п'ять тисяч сто тринадцять )грн., а також витрати за проведення судової експертизи в розмірі 2800 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького районного суду В. М. Артемчук