АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 528/572/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1383/17Головуючий у 1-й інстанції Татіщева Я. В. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

секретар: Філоненко О.В.

за участю: позивача та представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3- ОСОБА_4

представників відповідачів: УСЗН Гребінківської РДА - Лозян С.Л., Дубовик В.М., представника третьої особи: Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації - Кармазін-Денисенко Л.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_3, яка діє також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_10

на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 28 березня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_10 до Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, Головного управління Державного казначейства України в Полтавській області, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, про стягнення справедливої сатисфакції та відшкодування немайнової (моральної) шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади та їх посадових осіб.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року позивачі звернулись до місцевого суду з вказаним позовом, доповненим у ході судового розгляду справи, до Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, Головного управління Державного казначейства України в Полтавській області, посилаючись на те, що, постановою Гребінківського районного суду Полтавської області від 11 травня 2016 року було відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_10 до Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання діяльності протиправною та спонукання до вчинення дій.

Зазначають, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року вищевказана постанова була скасована, визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області щодо нездійснення обчислення та нарахування житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний сезон з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2016 року, на неопалювальний сезон - з 01 травня 2016 року по 30 вересня 2016 року. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області призначити ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_10 субсидію на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний сезон з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2016 року, на неопалювальний сезон - з 01 травня 2016 року по 30 вересня 2016 року.

Вказують, що період тяганини при призначенні субсидії та факти порушення звичних для сім'ї позивачів стосунків останні вважають тими негативними явищами, які призвели до моральних страждань, порушення душевного спокою та життєвої рівноваги, до нервових стресів та погіршення самопочуття. Розмір немайнової (моральної) шкоди позивачі оцінюють загальною сумою у 18 тисяч євро у еквіваленті до гривні на час ухвалення рішення, що на час подання позову складало 497495,54 грн.

З урахуванням наведеного прохали стягнути з державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного рахунку Державної казначейської служби України через Головне управління Державного казначейства України в Полтавській області на користь ОСОБА_4 110554,56 грн. на відшкодування немайнової (моральної) шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади та їх посадових осіб; стягнути з державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного рахунку Державної казначейської служби України через Головне управління Державного казначейства України в Полтавській області на користь ОСОБА_2 110554,56 грн. на відшкодування немайнової (моральної) шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади та їх посадових осіб; стягнути з державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного рахунку Державної казначейської служби України через Головне управління Державного казначейства України в Полтавській області на користь ОСОБА_3, яка діє, у тому числі, в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_10, 276386,42 грн. на відшкодування немайнової (моральної) шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади та їх посадових осіб; судові витрати по справі віднести солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської РДА Полтавської області та Гребінківської РДА Полтавської області.

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 28 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_3, яка діє також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_10 до Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, Головного управління Державного казначейства України в Полтавській області, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, про стягнення справедливої сатисфакції та відшкодування немайнової (моральної) шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади та їх посадових осіб відмовлено.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

З цим рішенням не погодились позивачі, які, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, неналежну оцінку доказів, порушення та неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, подали на нього апеляційну скаргу, в якій просять скасувати, як незаконне, рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів скарги зазначають, що судом не встановлено фактичних обставин справи, ретельно не досліджено наведених доказів та не надано їм належної оцінки, в оскаржуваному рішенні не відображено результатів оцінки доказів. Вважають, що судом не наведено мотивів прийняття чи відмови у прийнятті належних доказів, не враховано їх істотні сторони і ознаки, свідомо спростовано картину подій і фактів, які мали місце.

Вказують, що було проігноровано факт порушення прав та законних інтересів позивачів, які встановлені постановою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року в адміністративній справі №528/255/16-а, згідно п.4 резолютивної частини якої визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської РДА щодо нездійснення обчислення та нарахування позивачам житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний сезон - з 01.10.2015 року по 30.04.2016 року та на неопалювальний сезон - з 01.05.2016 року по 30.09.2016 року.

Вважають, що дане рішення по своїй суті є лояльним по відношенню до місцевих органів державної влади та їх посадових осіб.

У поданих до суду письмових запереченнях УСЗН Гребінківської РДА зазначає, що при вирішенні питання про призначення позивачам субсидії управління діяло в межах правового поля. Вважають, що представниками управління на підставі належних та допустимих доказів підтверджено відсутність їх вини, оскільки на сьогоднішній день декларації в ДФС позивачами не подані, як і довідка про доходи доньки позивача від підприємницької діяльності за 2014 рік. Таким чином, в УСЗН Гребінківської РДА відсутні повні дані для призначення субсидії для позивачів.

Зазначають, що листом від 25.01.2016 року за №18-04/155 управління запропоновало ОСОБА_4 надати довідку про доходи доньки, а 23.03.2016 року відповідачем було повторно направлено лист за №18-04/657 на адресу ОСОБА_4, в якому позивача повідомлено, що у випадку ненадання витребуваних документів йому буде відмовлено у призначенні субсидії, однак намагання УСНЗ самостійно отримати необхідну інформацію не принесли результатів.

З урахуванням наведеного вважають, що ОСОБА_4 зобов'язаний був подати інформацію про доходи ОСОБА_3 за період перебування на загальній системі оподаткування (у період з 26.08.2014 року по 31.08.2014 року) як фізичної особи-підприємця, оскільки така інформації відсутня в органах ДФС. Зауважують, що нездійснення обчислення та нарахування субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за заявою ОСОБА_4 від 01.12.2015 року є правомірним та відповідає ч.3 ст.5 КАС України, оскільки відповідач не отримав усіх необхідних документів для призначення субсидії згідно з Порядком 848.

Окрім того, на думку відповідача, в позові про відшкодування моральної шкоди позивач повинен був чітко визначити, в чому полягає шкода, заподіяна управлінням та які саме душевні і фізичні страждання були понесені позивачами, однак ОСОБА_4 цього зроблено не було.

На підставі наведеного УСЗН Гребінківської РДА вважає, що ОСОБА_4 не довів наявність шкоди, заподіяної управлінням внаслідок ніби - то протиправності діянь останнього та причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями та виною відповідача в її заподіянні.

З урахуванням наведеного прохають у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Також, свої заперечення на апеляційну скаргу подала Гребінківська РДА, в яких вказує, що подана скарга не відповідає дійсним обставинам, які підтверджені доказами, дослідженими у порядку, встановленому ЦПК України, а тому не підлягає до задоволення.

Зазначають, що на даний час субсидія апелянтам нарахована, порушення усунуті, в тому числі перераховані суми комунальних послуг. При цьому вказують, що у позивачів існувала заборгованість по оплаті комунальних послуг, (-газо, -водо та електропостачання) і до звернення за призначенням субсидії до УСЗН Гребінківської РДА, проте дії посадових осіб ПАТ «Полтаваобленерго» та ПАТ «Лубнигаз» у зв'язку наявною заборгованістю апелянт не вважає дискримінаційними.

Стверджують, що позивачем не надано жодних доказів про характер та обсяг страждань, про які він зазначає у позові та не надано підтвердження щодо погіршення самопочуття у зв'язку з вищевказаними обставинами.

Вказують на те, що апелянтами не зазначено, якими мотивами вони керувались при визначенні розміру відшкодування без доведення характеру та обсягу страждань, понесених ними. На думку відповідача Гребінківська РДА жодних протиправних дій по відношенню до позивачів не вчиняла та не порушувала їх прав. Окрім того, зазначають також, що субсидія позивачам за опалювальний період 2015-2016 року та 2016-2017 року призначена, суми комунальних послуг перераховані.

У судовому засіданні позивачі доводи апеляційної скарги підтримали та прохали її задовольнити.

Представники відповідача- УСЗН Гребінківської РДА - та третьої особи - Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації - апеляційну скаргу не визнали та прохали її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_10, зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.26-31).

Постановою Гребінківського районного суду Полтавської області від 11 травня 2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4, ОСОБА_3, яка діє також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_10 до Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів - служба у справах дітей Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору. на стороні відповідача - Гребінківська районна державна адміністрації Полтавської області, Департамент праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, про визнання діяльності протиправною та спонукання до вчинення дій, відмовлено (т.1 а.с.32).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року постанову Гребінківського районного суду Полтавської області від 11 травня 2016 року по справі №528/255/16-а, скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_4, ОСОБА_3, яка діє також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_10, задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області щодо нездійснення обчислення та нарахування ОСОБА_4, ОСОБА_3, яка діє також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_10 житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний сезон з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2016 року, на неопалювальний сезон - з 01 травня 2016 року по 30 вересня 2016 року.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області призначити ОСОБА_4, ОСОБА_3, яка діє також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_10 субсидію на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний сезон з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2016 року, на неопалювальний сезон - з 01 травня 2016 року по 30 вересня 2016 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 551,20 грн. за подання позовної заяви та у розмірі 606,32 грн. за подання апеляційної скарги за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області (т.1, а.с.33-38).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння протиправними діями відповідачів моральної шкоди.

Такі висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають встановленим по справі обставинам та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна (немайнова) шкода відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.

Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

У відповідності до пп.3-5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачами не надано належних та допустимих доказів про завдання їм моральної шкоди, спричиненої діями Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської РДА Полтавської області, Гребінківської РДА Полтавської області, Головного управління Державного казначейства України в Полтавській області.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що місцевим судом при постановленні оскаржуваного рішення порушено ряд процесуальних норм, зокрема, щодо невстановлення фактичних обставин справи, відсутності ретельного дослідження наведених доказів та не надання їм належної оцінки, не відображення результатів такої оцінки, не наведення мотивів прийняття чи відмови у прийнятті належних доказів, не врахування їх істотних сторін і ознак, свідомого спростування картини подій і фактів, які мали місце, не заслуговують на увагу суду, виходячи з наступного.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Дослідивши матеріали справи, зокрема, кожен доказ окремо та в їх сукупності, згідно вимог ст..212 ЦПК України, колегія суддів вважає наведені вище доводи апеляційної скарги безпідставними, необґрунтованими, та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки перевіряючи законність та обґрунтованість рішення районного суду, не вбачається підстав для його скасування, з огляду на те, що воно прийняте на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин справи та належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів.

Окрім того, твердження в апеляційній скарзі стосовно того, що судом було порушено строки розгляду справи, безпідставно зупинено провадження, колегією суддів також до уваги не приймаються, оскільки, відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом було проігноровано факт порушення прав та законних інтересів позивачів, які встановлені постановою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року в адміністративній справі №528/255/16-а, згідно п.4 резолютивної частини якої визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської РДА щодо нездійснення обчислення та нарахування позивачам житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальних сезон - з 01.10.2015 року по 30.04.2016 року, на неопалювальних сезон - з 01.05.2016 року по 30.09.2016 року, є безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно роз'яснень, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Головною умовою покладення на особу обов'язку компенсувати моральну шкоду є наявність такої шкоди.

Пунктом 5 постанови від 31 березня 1995 року №4 передбачено, що, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічну норму містить ст.60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що, навіть на час звернення позивачів до Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської РДА за призначенням субсидії, у них вже існувала заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг з газо-, водо- та електропостачання. Проте, правомірність дій посадових осіб, зокрема, ПАТ «Полтаваобленерго» та ПАТ «Лубнигаз» ними не оскаржувалась.

Окрім того, установлено, що, на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року по адміністративній справі №528/255/16-а, позивачу призначена субсидія за опалювальні періоди: 2015-2016 роки та 2016-2017 роки та здійснено перерахування суми комунальних послуг.

Також, з листа Вищого адміністративного суду України від 18.05.2017 року № БП-1421 вбачається, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.10.2016 року відкрито провадження за касаційною скаргою Управління соціального захисту населення Гребінківської РДА Полтавської області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року у справі №528/255/16 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2 ,ОСОБА_3, яка діє також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_10 до УПСЗН Гребінківської РДА Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та спонукання до вчинення дій. Вказана справи надійшла до Вищого адміністративного суду України та станом на час надання відповіді до касаційного розгляду справа не призначена.

Відповідно до наведеного та з детального аналізу норм права вбачається, що на даний час позивачам призначена субсидія та здійснено перерахунок суми оплати комунальних послуг за весь спірний період. Тобто, рішення суду в адміністративній справі №528/255/16-а, на яке посилаються позивачі, як на підставу позовних вимог, в повній мірі виконано УСЗН Гребінківської РДА попри оскарження даного рішення останнім.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що позивачами не доведено завдання їм моральної шкоди діями відповідачів, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. А посилання на встановлену постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2016 року в адміністративній справі №528/255/16-а, протиправну бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області щодо нездійснення обчислення та нарахування позивачам житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний сезон з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2016 року, на неопалювальний сезон - з 01 травня 2016 року по 30 вересня 2016 року, є безпідставним, оскільки, не зважаючи на факт його оскарження, воно в повній мірі виконане відповідачем. Окрім того, слід зауважити, що апелянтами не доведено на підставі належних та допустимих доказів заподіяння їм моральних чи фізичних страждань внаслідок ненарахування субсидії, не обґрунтовано розмір, в якому оцінено відшкодування.

Доводи скарги про неврахування в оскаржуваному рішенні практики Європейського суду з прав людини та висновків Верховного суду України є безпідставними, оскільки місцевим судом прийнято законне та обґрунтоване рішення на підставі аналізу та оцінки наявних у матеріалах справи доказів та у відповідності до норм чинного законодавства України.

Інші доводи апеляційної скарги не містить нових засобів доказування, не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_3, яка діє також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_10, - відхилити.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 28 березня 2017 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ : /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ : /підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун