Справа №482/659/17-ц
У Х В А Л А

Іменем України

27 квітня 2017року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Баранкевич В.О.

при секретарі Андрусенко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу за поданням державного виконавця Новоодеського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1 щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Новоодеського районного суду Миколаївської області надійшло подання державного виконавця Новоодеського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1 щодо вирішення питання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2.

В поданні зазначено, що на виконанні у ВДВС знаходиться виконавче провадження, відкрите за виконавчим листом №2-2152/2011 виданим 24.04.2012року Новоодеським районним судом на виконання рішення суду по справі позовом ПАТ «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Виконавче провадження відкрито 04.03.2016року.

Посилаючись на те, що заборгованість ОСОБА_2 перед стягувачем становить 30265,20грн., божником не надано виконавцю декларацію про доходи і майно боржника як того вимагає п.3 ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», рішення суду боржником не виконується, борг не погашено навіть частково, боржник не допустила державного виконавця до свого помешкання для перевірки майнового стану представник ВДВС просить суд винести рішення, яким тимчасово обмежити боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до повного виконання нею зобовязань перед стягувачем за виконавчим листом №2-2152/2011 виданим 24.04.2012року.

У відповідності до ст.377-1 ЦПК України справу розглянуто негайно без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Дослідивши подання державного виконавця, додатки до нього судом встановлено наступне.

На виконанні в ВДВС Новоодеського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження за виконавчим листом №2-2152/2011 виданим 24.04.2012року Новоодеським районним судом на виконання рішення суду по справі позовом ПАТ «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Заборгованість ОСОБА_2 перед стягувачем становить 30265,20грн.

Факт наявності невиконаних зобов'язань суд приймає беззаперечно, однак державним виконавцем не надано до суду жодних доказів ухилення боржника від виконання рішення суду.

Оскільки поняття «ухилення» законодавчо не визначено та має оціночний характер, судова практика вважає ухиленням з об'єктивної сторони діяння або бездіяльність боржника, які полягають в навмисному чи іншому свідомому невиконанні обов'язку (Верховний Суд України. Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. 1 лютого 2013 року).

Згідно листа Верховного суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01.02.2013року, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які

Відповідно до частини 2 статті 10 ЦПК наявність обставин, за яких може бути встановлено обмеження, в тому числі і наявність умислу боржника на ухилення від виконання зобов'язань, покладається на суб'єкта подання - державного виконавця. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатись винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Сам факт наявності невиконаних зобов'язань не може бути достатньою підставою для встановлення обмеження у виїзді за межі України.

Як вбачається з матеріалів подання, виконавцем проведено перевірку майнового стану боржника і не виявлено коштів чи майна боржника на які можливо було б звернути стягнення, однак це жодним чином не вказує на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

У своєму поданні виконавець зазначає, що згідно п.3 ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник за рішеннями майнового характерузобовязаний подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, однак божник такої декларації не подала.

Не подання боржником за рішеннями майнового характеру декларації про доходи та майно боржника відповідному державному виконавцю, на думку суду дійсно слід розцінювати як ухилення від виконання рішення шляхом не виконання обовязків боржника встановлених законом.

Однак суд звертає увагу на те, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2152/2011 виданим 24.04.2012року відкрито 04.03.2016року, а норма якою встановлено обовязок боржника за рішеннями майнового характеру подавати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника встановлена Законом України «Про виконавче провадження» який набрав чинності 05.10.2016року.

За загальновизнаним принципом права закони та інші

нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип

закріплений у частині першій статті 58 Конституції України

Отже в даному випадку неподання боржником декларації у строки встановлені п.3 ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» суд не може вважати ухиленням від виконання рішення суду.

Згідно акту державного виконавця від 14.03.2017року підчас виходу за місцем проживання боржника, боржник не допустила державного виконавця до будинку для перевірки майнового стану, а від підпису акту відмовилася

Проте вищевказаний акт не засвідчено понятими, а відтак він не є допустимим доказом ухилення боржника від виконання рішення суду.

Суд звертає увагу на те, що уразі недопущення державного виконавця до помешкання боржника як самим боржником так і іншими особами у відповідності до п.12 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» і в порядку встановленому ст.376 ЦПК України державний виконавець може звертатись до суду із поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Зважаючи на те, що в матеріалах подання відсутні належні та допустимі докази невиконання боржником законних вимог державного виконавця або вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, суд не може вважати факт ухилення від виконання рішення суду доведеним та обмежити боржника у свободі пересування (ст.33 Конституцій України), адже захист конституційних прав і свобод громадян є пріоритетним, а їх обмеження допускається лише за наявності на те належних підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.208,210, 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця Новоодеського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: