Справа № 466/808/14 Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 88-ц/783/16/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю представника заявника - ОСОБА_2, представника відповідача Брюховицької селищної ради - Кубая Т.Є., представника позивача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_6 про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом Державного територіально - галузевого об'єднання "Львівська залізниця" до Брюховицької селищної ради, ОСОБА_6, третя особа - відділ Держземагенства у м. Львові, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта,-

в с т а н о в и л а :

21 березня 2017 року ОСОБА_6 звернулася до Апеляційного суду Львівської області із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року у зв'язку із нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви ОСОБА_6 покликається на те, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року - рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким вирішено:

- визнати нечинним п.1.9 рішення 16-ої сесії Брюховицької селищної ради 24 скликання за №521 від 20.10.2005 року про затвердження технічної документації для видачі державного акта на право власності на землю і безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0632 га для ведення індивідуального садівництва по АДРЕСА_1 ОСОБА_6

- визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право приватної власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_6 на підставі рішення 16-ої сесії Брюховицької селищної ради 24 скликання за №521 від 20.10.2005 року площею 0,0632 га в АДРЕСА_1 для ведення садівництва.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 липня 2015 року рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року залишено без змін.

Зазначає, 12 лютого 2015 року, тобто на момент постановлення рішення Апеляційним судом Львівської області існували нововиявлені обставини, однак в силу об'єктивних обставин такі їй не були відомі. Так, станом на сьогоднішній день встановлено існування істотних обставин, які не були відомі ні суду, ні заявнику при постановленні рішення у справі, а саме:

- рішенням виконкому Львівської обласної ради депутатів трудящих № 1001 від 27 жовтня 1962 року скасовано рішення цієї ж ради № 612 від 03 липня 1962 року, яким було затверджено План смуги відводу лінії Рудно - Підбірці Львівської залізниці від 1962 року;

- План смуги відводу лінії Рудно - Підбірці Львівської залізниці від 1962 року є тільки проектною документацією, яка не була ні затверджена уповноваженим органом у встановленому законом порядку, ні реалізована залізницею;

- стверджувана позивачем по справі та фактично погоджена судом площа землекористування Львівської залізниці в смт. Брюховичі по смузі відводу лінії Рудно - Підбірці в розмірі 18,75 га не відповідає площі земельної ділянки, зображеної на Плані смуги відводу від 1962 року, яка становить 46, 57 га, тобто площа згідно Плану відводу більша в три рази аніж та ділянка, яку зараз використовує та бажає оформити у постійне користування позивач;

- враховуючи суттєво меншу площу належної Львівській залізниці земельної ділянки по смузі відводу лінії Рудно - Підбірці ніж це визначено Планом смуги від 1962 року, межі землекористування позивача не можуть визначатися цим Планом;

- відомості про відведення (надання) Львівській залізниці земельної ділянки в смт. Брюховичі згідно Плану смуги відводу від 1962 року не були внесені в земельно - облікові документи району, згідно діючого на той час порядку;

- беручи до уваги площу землекористування Львівської залізниці - 18,75 га та довжину колії - 6 256, 00 м., картографічні матеріали, визначена спеціалістом - землевпорядником ширина смуги відводу становить 29,97 метрів, тобто не більше ніж 15 метрів в один бік від осі колії;

- земельна ділянка ОСОБА_6 не входить до складу на землекористування Львівської залізниці в смт. Брюховичі по смузі відводу лінії Рудно - Підбірці;

- спірна земельна ділянка на момент винесення органом місцевого самоврядування оскаржуваного рішення не належала до земель державної форми власності та не входила до складу земель залізничного транспорту.

Звертає увагу на те, що ДТГО «Львівська залізниця» було відомо про всі ці нововиявлені обставини. Окрім того, на думку заявника, оскільки зазначені в заяві обставини встановлені судовим рішенням у справі за участі ПАТ «Українська залізниця» та Брюховицької селищної ради, то в силу приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України такі не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Просить переглянути рішення Апеляційного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року та прийняти нове рішення, яким апеляційну скаргу ДТГО «Львівська залізниця» - відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2014 року залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, межі і доводи заяви, колегія суддів приходить до висновку про залишення заяви без задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, з врахуванням наступних обставин.

Згідно із вимогами ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Тобто, нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об'єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була і не могла бути відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 1981 року «Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили» із змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25 травня 1998 року, роз'яснено що, перевіряючи обґрунтованість заяви чи подання про перегляд судових рішень, суд виходить із загальних положень про докази, у тому числі про належність і допустимість засобів доказування, обов'язку доказування і подання доказів.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30.03.2012 року роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вониіснували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно п.4 цієї Постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Пунктом 5 указаної Постанови Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив судам, що обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі, чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України, або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК України, не є нововиявленими обставинами.

Відмінність нововиявлених обставин від нових доказів полягає в тому, що нові докази - це відомості про обставини справи, які досліджувалися судом, проте ці докази з тих чи інших причин не були надані суду під час розгляду справи. Такі докази за наявності встановлених в законі підстав можуть бути надані суду апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду справи (ч.2 ст.303 ЦПК України), а не прийматись судом як нововиявлені обставини.

Пунктом 7 постанови роз'яснено, що обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Заявник не навела суду істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі їй на час розгляду Апеляційним судом Львівської області справи. Зокрема, колегія суддів звертає увагу на те, що при ухваленні рішення суд керувався тим, що площа землекористування Львівської залізниці в смт. Брюховичі по смузі відводу лінії Рудно - Підбірці складає 18,75 га. І за такої площі судом було встановлено, що в смузі відведення залізниці перебувають земельні ділянки, в тому числі в земельна ділянка ОСОБА_6 А відтак не може вважатись нововиявленою обставиною існуюче на той час рішенням виконкому Львівської обласної ради депутатів трудящих № 1001 від 27 жовтня 1962 року, яким скасовано рішення цієї ж ради № 612 від 03 липня 1962 року, яким було затверджено План смуги відводу лінії Рудно - Підбірці Львівської залізниці від 1962 року, внаслідок чого площа землекористування Львівської залізниці в смт. Брюховичі по смузі відводу лінії Рудно - Підбірці збільшилась з 18,75 га до 46, 57 га, оскільки така площа судом при ухваленні рішенням не враховувалась. При цьому, в ході розгляду справи по суті, відповідачкою ОСОБА_6 не надано суду доказів того, що належна їй земельна ділянка не входить до смуги відводу Львівської залізниці. У зв'язку із чим інші доводи заяви, щодо невідповідності площ земельних ділянок (їх накладання) також, на думку колегії суддів, не можуть бути нововиявленими.

Правомірність користування позивачем земельною ділянкою згідно Плану смуги відводу лінії Рудно - Підбірці Львівської залізниці від 1962 року, розробленого проектною організацією Дорпроект Південно-західної залізничної дороги СРСР-МПС, у рішенні апеляційного суду вмотивовано, зокрема, з посиланням на Загальні засади землекористування, у відповідній редакції. Відхиляючи доводи заяви про те, що цей план не був затверджений, колегія суддів виходить з того, що це не спростовує факту щодо правового статусу спірної ділянки, який ґрунтується на визначеному законом юридичному факті належності її до земель залізничного транспорту, із забороною передачі у приватну власність. Не спростовує цього факту і не внесення відомостей про відведення в земельні-облікові документи району.

Посилання заявниці на висновок спеціаліста-землевпорядника та довідку Держгеокадастру, як на нововиявлені обставини, також відхиляються колегією суддів, оскільки такі на думку останньої, можуть бути новими доказами, проте не впливають на вірні висновки апеляційного суду, і не спростовують їх. Також в ході апеляційного розгляду цієї справи безспірно встановлено, що належна заявниці земельна ділянка належить до земель транспорту, тому висновок спеціаліста, отриманий не на замовлення такої, щодо дотримання необхідної ширини смуги відводу, також не спростовує вірних висновків суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що наведені заявником підстави не є нововиявленими обставинами у розумінні ст. 361 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для скасування рішення апеляційного суду про перегляд якого подано заяву. Відтак заяву ОСОБА_6 про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року за нововиявленими обставинами слід залишити без задоволення.

Керуючись ч. 2 ст. 365 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Заяву ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року у справі за позовом Державного територіально - галузевого об'єднання "Львівська залізниця" до Брюховицької селищної ради, ОСОБА_6, третя особа - відділ Держземагенства у м. Львові, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.