Справа №: 398/1831/16-ц
провадження №: 2/398/192/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"04" травня 2017 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді Нероди Л.М.,

за участі секретаря Борозни Л.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку №3 по вул. Конєва у селі Марто-Іванівка. Відповідач не заперечувала проживати у даному будинку всій сімї позивача, так як проживала у місті ОСОБА_3. Позивач зробила ремонт у будинку №3 по вул. Конєва у селі Марто-Іванівка, але відповідач не сплатила половину коштів за ремонт, тому позивач просить стягнути з ОСОБА_2 кошти у розмірі 30 000 грн. 00 коп.

Позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задоволити.

Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні. Відповідач у судовому засідання пояснила, що будинок №3 по вул. Конєва у селі Марто-Іванівка, вона та позивач успадкували після смерті батька ОСОБА_4, який помер 18.11.2002 року. Позивач тривалий час проживає у даному будинку та створює комфортні умови проживання. Під час проведення ремонту позивач не зверталася до відповідача про надання згоди, а діяла на власний розсуд. Відповідач вказала, що не отримує з позивача плату за проживання з 2010 року.

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є спадкоємицями майна ОСОБА_4 померлого 18.11.2002 року, відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.12.2003 року. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Мартоіванівка, вулиця Конєва, будинок №3.

В Олександрійському МБТІ зареєстровано 17.12.2003 року право власності на будинок №3 по вул. Конєва у с. Мартоіванівка за ОСОБА_1 та ОСОБА_5. Реєстровий №213/2 с.55.

ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_3 та прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_3.

Дані документи відповідач до суду не надала, але позивач не заперечувала щодо даного факту.

Також сторони не заперечували, що у будинку №3 по вул. Конєва у с. Мартоіванівка з 2010 року проживає позивач зі своєю родиною. Відповідач проживає з моменту прийняття спадщини за іншою адресою та не отримує плату з позивача за користування її часткою будинку. Також сторони погодилися у судовому засіданні, що дозвіл на проведення ремонтних або будівельних робіт позивач у відповідача не отримувала.

Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, пояснень позивачки та її представника в ході розгляду справи, порушене її право можливо відновити шляхом пропорційного стягнення з відповідача коштів, які були витрачені на ремонт у розмірі 30 000 грн. 00 коп., так як відповідач відмовилася дарувати свою частку будинку.

У сенсі положення ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Стаття 151 ЖК України встановлює, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобовязані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені цивільним законодавством.

Однак, стаття 319 ЦК України вказує, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобовязує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати він інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (стаття 358 ЦК України).

Судом встановлено, що при здійсненні ремонту позивачем не було додержано порядок використання спільного майна, тобто загальні засади володіння та користування спільним майном, визначені законом.

Із аналізу зібраних в справі доказів встановлено, що відповідач не погоджувалася на проведення ремонтних робіт у будинку, з нею не обговорювалися питання щодо матеріалів, які були використанні для здійснення даних робіт, а також їх вартість, строк виконання, тощо.

Крім того, порушення прав позивача та необхідність їх захисту взагалі відсутні, оскільки позивач, не повідомляла відповідача про проведення ремонтних робіт та їх вартість. Дані роботи позивачем виконано для поліпшення житлових умов будинку в якому проживає остання разом зі своєю родиною, а отже зазначений позов фактично спрямований на зміну права власності на будинок, яке належить відповідачу.

Згідно ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи наведене та принцип справедливості, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА