У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Ірпінської міської ради Київської області, ОСОБА_5, третя особа - комунальне підприємство Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації», про визнання рішення ради незаконним та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що вона є власником будинку № 31 по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування

від 06 травня 2005 року.

Рішенням Ірпінської міської ради від 03 листопада 2005 року № 1400-40-1У їй передано в особисту власність земельну ділянку в розмірі 0,10 га і 0,1200 га - в оренду.

Після численного уточнення помилок в технічній

документації їй видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку в розмірі 0,10 га землі біля будинку.

Влітку 2015 року вона дізналась, що рішенням Ірпінської міської ради Київської області від 25 червня 2015 року № 5125-74-У1 ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1, площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, із присвоєнням № 31-б.

Посилаючись на те, що земельна ділянка, яка була виділена відповідачці постійно знаходиться у її особистому користуванні і вилучена без її згоди, просила суд скасувати рішення Ірпінської міської ради від 25 червня 2015 року № 5125-74-У1 в частині виділення земельної ділянки ОСОБА_5; усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, площею 0,1200 га за адресою: АДРЕСА_1, шляхом скасування рішення Ірпінської міської ради Київської області від 25 червня 2015 року № 5125-74-У1 про надання дозволу ОСОБА_5 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 лютого

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області

від 30 березня 2016 року, ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що на підставі рішення органу місцевого самоврядування позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та на умовах оренди земельну ділянку площею 0,1200 га строком на п'ять років за адресою: АДРЕСА_1.

Встановивши, що термін дії оренди земельної ділянки площею 0,1200 га закінчився і не був продовженим та врахувавши, що відповідачем подано клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, на підставі якого прийнято рішення щодо відведення їй у власність земельної ділянки площею 0,0600 га по АДРЕСА_1, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана