САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/4473/16-ц
Провадження № 2/206/97/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" травня 2017 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Щербині Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання порушеним права споживача фінансових послуг банку та визнання дії нечесною підприємницькою практикою , -

В С Т А Н О В И В :

Звернувшись до суду з позовом, ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що відповідно до укладеного договору від 25.06.2012 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 13700 грн. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг» клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає банку право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між нею і банком договір, про що свідчить її підпис у заяві. Банк виконав свої зобовязання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У свою чергу відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 31.05.2016 року має заборгованість у загальній сумі 19692,31 грн., з яких: 10845,89 грн. заборгованість за кредитом; 7332,50 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 100,00 грн. - заборгованість за пеню та комісією; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина та 913,92 грн. процентна складова. Вказані суми та витрати по сплаті судового збору ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на свою користь.

В свою чергу, відповідач звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому просить визнати порушеним право її, як споживача фінансових послуг банку, визнати дії ПАТ КБ «ПриватБанк» з відкриття на її імя карткового рахунку №732522 та видачі відповідної картки нечесною підприємницькою практикою, мотивуючи тим, що 25.06.2012 року їй було надано конверт з кредитною карткою ПАТ КБ «ПриватБанк» «Універсальна» №732522 з встановленим кредитним лімітом 13700 грн. Однак договір на отримання цього кредиту вона не підписувала. Той договір, що розміщений на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки майже щомісяця до нього вносяться зміни, тобто вносяться зміни в односторонньому порядку. Також він взагалі має назву «Умови та Правила надання банківських послуг», а тому не може бути віднесений до розряду кредитного договору. Порушення її прав, як споживача послуг вказаної фінансової установи виразилось в не укладанні письмового договору між нею та банком про надання та використання кредитної картки, що дає підстави вважати, що відповідач, як субєкт надання фінансових послуг обмежив свободу волевиявлення споживача. До того ж, оскільки між нею та банком ніяких договорів не підписано, то до цього часу кредитна картка є власністю емітента ПАТ КБ «ПриватБанк». З чого слідує, що між ОСОБА_2 та банком наявні правовідносини щодо безпідставно набутого майна.

В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» не з'явився, просив розглядати справу в його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити у звязку з його безпідставністю (а.с. 67-71).

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та наполягала на задоволенні зустрічного позову.

Заслухав доводи представника відповідача, дослідів письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 202, ст.ст. 203, 204, 215, 230, 627 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу

Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя статті 215 ЦК України).

Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 25.06.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» була надана ОСОБА_2 платіжна картка з кредитним лімітом 13700,00 грн., 55 днів пільгового періоду зі сплатою 2,5 % на місяць за користування кредитом на суму залишку заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році, та внесення щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості (а.с.5,6).

Як було встановлено судом, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. Із заяви відповідача вбачається, що вона ознайомлена та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку.

Виходячи з викладеного слідує, що 25.06.2012 року між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, який підписаний сторонами та за яким досягнуто згоди з усіх істотних умов. При цьому сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідач підписала договір без застережень, власноручно, її волевиявлення було вільним, відповідало внутрішній волі і було спрямовано на реальне настання правових наслідків, що обумовлені цим договором, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для визнання дій банку з відкриття відповідачу ОСОБА_2 карткового рахунку та видачі відповідної картки нечесною підприємницькою практикою.

У зв'язку з чим, безпідставними є доводи відповідача, що між нею та банком склалися правовідносини щодо безпідставно набутого майна.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Умовами укладеного сторонами кредитного договору передбачено сплату позичальником пені у разі несвоєчасного погашення заборгованості, а також штрафів при порушенні строків платежів по будь-якому з зобов'язань.

Зокрема, пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ПАТ КБ "Приватбанк", станом на 31.05.2016 року заборгованість відповідача за кредитом складає 19692,31 грн., з яких: 10845,89 грн. заборгованість за кредитом; 7332,50 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 100,00 грн. - заборгованість за пеню та комісією; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина та 913,92 грн. процентна складова.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, суд вважає, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 10845,89 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 7332,50 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 100,00 грн., а всього 18278,39 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення з відповідача штрафів за порушення строків виконання зобов'язання за кредитним договором задоволенню не підлягають, оскільки пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне застосування пені та штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі № 6-2003-цс15.

Що стосується вимоги зустрічного позову про визнання порушеним права ОСОБА_2, як споживача фінансових послуг банку, то вона також не підлягає задоволенню, оскільки під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють визначені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом. Однак такий спосіб має бути встановлений законом або договором, а заявлена позивачем вимога не є передбаченим законом чи договором способом захисту прав.

Таким чином, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 слід відмовити, а позов ПАТ КБ "ПриватБанк" задовольнити частково.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст. ст. 209,212-215, ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість по кредитному договору № б/н від 25.06.2012 року в розмірі 18278,39 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 10845,89 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 7332,50 грн., заборгованості за пенею та комісією 100 грн. та судові витрати в розмірі 1378,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. В. Зайченко