Справа № 127/4762/17
Провадження № 2/127/2576/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Бондарчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В позовній заяві зазначено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2015 року. Від шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 16 травня 2015 року серія 1-АМ №311419. 03.12.2014 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області стягнуто з ОСОБА_2Б, аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.11.2014 року і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Відповідно до довідки №8/89 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус дитина-інвалід. У звязку з необхідністю доглядати за хворою дитиною, позивач немає змоги працювати. Відповідач, на думку позивача, має змогу сплачувати аліменти, оскільки він знаходиться в працездатному стані та може працювати. Відтак, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 05 березня 2017 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шестирічного віку, тобто по 04.03.2020 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії І-АМ № 311419, виданого 16.05.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2014 року в справі № 127/2476/14-ц вирішено стягнути з ОСОБА_2Б, аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі ? частини від всіх його доходів до її повноліття. Також вирішено стягнути з ОСОБА_2, аліменти на утримання дружини в розмірі ? частини від всіх його доходів до досягнення дочкою ОСОБА_4 трирічного віку. Рішення набрало законної сили 16.12.2014 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірваний. Рішення суду набрало законної сили 07.04.2015 року.

Відповідно до довідки №8/89, виданої комунальним закладом Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 Департаменту охорони здоровя Вінницької міської ради від 02.02.2017 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, потребує домашнього догляду.

Відповідно до індивідуальної програми реабілітації дитини інваліда №387 від 13.08.2015 р. ОСОБА_3 поставлено діагноз та код за МКФ-10 Q.65.3 Вроджений підвивих правого стегна з помірним порушенням функції ходи, вторинна кардіопатія.

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії І-АМ №171694, виданого 12.11.2015 року відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, актовий запис №3532.

Відповідно до контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 18.01.2012 року, ОСОБА_2 є військовослужбовцем за контрактом.

Згідно з випискою військового лікаря-стоматолога з медичної карти ОСОБА_2 від 16.10.2015 року та 19.04.2017 року відповідач потребує протезування мостовидним протезом. Згідно з планом лікування від 21.04.2017 року №1 (лікар ОСОБА_7П.) вартість протезування складає 18 040 грн.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони від спільного шлюбу мають дочку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. За рішенням суду від 03.12.2014 року з ОСОБА_2Б, стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі ? частини від всіх видів його доходів до її повноліття. Також було стягнено аліменти на утримання дружини в розмірі ? частини від всіх його доходів до досягнення дочкою ОСОБА_4, трирічного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 84 Сімейного кодексу України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Положеннями ч. 6 ст. 84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

З наданої позивачем довідки №8/89 від 02.02.2017 року вбачається факт потреби дитини у домашньому догляді, при цьому вона не містить інформації про наявність в дитини вад фізичного чи психічного розвитку. Крім того, надана довідка містить незастережні виправлення дати, з якої дитина ОСОБА_3 потребує домашнього догляду та дати, до якої довідка дійсна.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

У виниклих правовідносинах слід розрізняти поняття дитини-інваліда та дитини, яка має вади фізичного або психічного розвитку.

Для цього можна звернутись до Положення про спеціальну загальноосвітню школу

-інтернат (школу, клас) України для дітей з вадами фізичного або розумового розвитку, затвердженого наказом Міністерства освіти України №126 від 13.05.1993 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.09.1993 р. за №120, в п. 11 розділу II якого передбачено, що такі школи-інтернати з дошкільними відділеннями створені для дітей : глухих, зі зниженим слухом, сліпих, зі зниженим зором, важкими порушеннями мови, з наслідками поліомієліту і церебральними паралічами.

За рішенням суду від 03.12.2014 року з ОСОБА_2Б, стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі ? частини від всіх його доходів до її повноліття.

В той же час відповідач перебуває у повторному шлюбі, має іншу сімю, та несе відповідні витрати на її утримання, винаймає житло, потребує стоматологічного протезування. Крім того, ОСОБА_2 є військовослужбовцем за контрактом, учасник АТО, а отже крім грошового утримання військовослужбовця, іншого доходу немає.

Суд звертає увагу, що право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка.

Судом встановлено, що позивачу дійсно важко одній нести матеріальні витрати на утримання дитини, оскільки коштів не вистачає, а дитина потребує домашнього догляду. В той же час, позивачем не надано до суду доказів не сплати відповідачем аліментів на утримання дочки ОСОБА_4. Надана довідка №8/89 від 02.02.2017 року не дає суду достатніх підстав вважати, що малолітня ОСОБА_3, 04.03.2014 року має встановлені ч.3 ст. 84 СК України вади фізичного розвитку. Позивач при розгляді справи до суду з клопотаннями про витребування доказів на підтвердження заявлених доводів щодо фізичних вад дитини не зверталася.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За загальними правилами тягар доказування лежить на позивачеві.

Беручи до уваги наведені обставини, а також матеріальне становище відповідача, суд дійшов до переконання в тому, що позов не обґрунтований, а тому задоволенню не підлягає

Питання судових витрат суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 84 СК України, ст.ст. 4, 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя