АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1945/17 Справа № 2о-66/06 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року м. Дніпро 30 травня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2006 року по справі за заявою Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, заінтересовані особи: Синельниківська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, ОСОБА_3 про визнання спадщини відумерлою, -

ВСТАНОВИЛА:

Михайлівська сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області у жовтні 2006 року звернулася до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 04.07.2002 року померла ОСОБА_4, яка мешкала у селі Василівка Синельниківського району Дніпропетровської області по вул. Піонерській, 65, що знаходиться на території Михайлівської сільської ради Синельниківського району. ОСОБА_4 належала земельна ділянка (пай) розміром 6,480 ріллі, що підтверджується державним актом від 24.04.2001 року. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є донька померлої ОСОБА_3, яка своєчасно не звернулася до нотаріальної контори, а тому відповідно до ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину /а.с. 2-4/.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.12.2006 року заяву задоволено. Визнано спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_4, яка мешкала за адресою Дніпропетровська область м. Синельникове та була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 - відумерлою.

Припинено дію державного акту серії ІV ДП № 120571 виданого 24.04.2001 року на право приватної власності на земельну ділянку (пай) розміром 6, 480 га, розташованої на території Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області відносно померлої ОСОБА_4.

Передано у власність територіальної громади Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області земельну ділянку (пай) розміром 6, 480 га, розташовану на території Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, яка належала померлій ОСОБА_4 /а.с. 21/.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_2 і звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та увалити нове, яким відмовити Михайлівській сільській раді Синельниківського району Дніпропетровської області у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 24-25/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 6,480 га яка розташована на території Михайлівської сільської ради, про що в Книзі записів державних актів 24.04.2001 року зроблено запис № 25845 /а.с. 7/.

03.07.2002 року ОСОБА_4 помирає, про що Виконкомом Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області 04.07.2002 року зроблено актовий запис № 8 /а.с. 26/.ю

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем першої черги за законом залишилася її донька ОСОБА_3, родинні звязки підтверджуються свідоцтвами, які знаходяться в матеріалах справи /а.с. 27, 28, 29/.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України у редакції 1963 року, яка діяла на час смерті ОСОБА_4, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно довідки № 236 від 23.05.2017 року виданої виконкомом Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області померла ОСОБА_4 згідно погосподарської книги, на день смерті була зареєстрована на проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 (Піонерська), 65. Разом з нею була зареєстрована та проживала ОСОБА_3

Таким чином ОСОБА_3, фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4, але суд першої інстанції постановляючи рішення цей факт не перевірив.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 04.01.2008 року помирає, що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 30/.

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем першої черги за законом є її сини ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.08.2015 року встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, та визнано право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5.440 га в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 04.01.2008 року /а.с. 33-35/.

У січні 2017 року ОСОБА_2 стало відомо про наявність рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.12.2006 року після чого він звернувся з апеляційною скаргою та просив скасувати його.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись з заявою про визнання спадщини відумерлою, заявник посилався на норму ст. 1277 ЦК України 2003 року.

Заяви про визнання спадини відумерлою розглядаються в порядку глави 9 розділу 2 ЦПК України.

Положення ст. 1277 ЦК України про те, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, не прийняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, застосовуються лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України з 01 січня 2004 року (ст. 5 Кінцевих та перехідних положень ЦК України).

У разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК Української РСР.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 померла 03.07.2002 року.

Судом першої інстанції не враховано, що Цивільним Кодексом Української РСР 1963 року не передбачено визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання майна безхазяйним в порядку статті 137 УРСР не заявлялася.

Оскільки судом першої інстанції порушені норми матеріального права, судове рішення не можна визнати законним та обґрунтованим, у звязку з чим воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2006 року скасувати.

Михайлівській сільській раді Синельниківського району Дніпропетровської області у задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою відмовити

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

ОСОБА_6