Справа № 202/2028/17
Провадження № 2/202/1388/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської ради, третя особа: Житлово-будівельний кооператив №97 «Ластівка», приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27 травня 2015 року померла бабуся позивача ОСОБА_5 За життя ОСОБА_5 була членом ЖБК №97 «Ластівка» та отримала права на зайняття квартири АДРЕСА_1, де й мешкала по день своєї смерті. Вартість вищезазначеної квартири ОСОБА_5 було сплачено у повному обсязі, однак за життя право власності на неї остання не зареєструвала. Зазначає,що на підставі ст.15 ЗУ «про власність» ОСОБА_5 набула право власності на вищезазначену квартиру. Таким чином спірна квартира входила до складу спадщини. Спадщину після її смерті прийняв ОСОБА_6 (батько позивача), який 04 березня 2016 року помер, не встигнувши оформити право власності на спірну квартиру. Позивач є спадкоємцем першої черги після померлого батька, який за життя не отримав свідоцтва про право власності на спірну квартиру. 09 лютого 2017 року постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 у звязку з тим, що право власності на цю квартиру не зареєстровано за ОСОБА_6 На підставі викладеного просить суд визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1, яка складається з: 1 коридор площею 3,0 кв.м., 2 санвузол площею 2,9 кв.м., 3 кухня площею 5,5 кв.м., 4 кімната площею 19,2 кв.м., 5 кімната площею 11,3 кв.м., 6 вбудована шафа площею 2,3 кв.м., І балкон площею 0,9 кв.м., загальною площею 45,1 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити.

Представник Житлово-будівельного кооперативу №97 «Ластівка» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, в задоволенні позовних вимог не заперечує та просить їх задовольнити.

Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 травня 2015 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 29 травня 2015 року.

За свого життя, ОСОБА_5 була членом ЖБК №97 «Ласточка» та мешкала за адресою: АДРЕСА_2 до моменту смерті 27 травня 2015 року, що підтверджується довідкою ЖБК №97 «Ласточка» від 10 травня 2016 року №30.

Відповідно до вищезазначеної довідки вартість квартири АДРЕСА_3 вартість квартири у розмірі 24835 р. було виплачено у повному обсязі 31 грудня 1981 року.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Анологічна позиція міститься у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» згідно якої якщо будівництво здійснювалося згідно із законом,то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Окрім того, відповідно до змісту зазначеному у п. 8 вищезазначеної постанови, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включаються і кооперативні квартири.

Таким чином, відповідно до зазначених вище положень Закону України «Про власність», що діяв на той час, ОСОБА_5 стала власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_4.

16 листопада 2007 року ОСОБА_5 склала заповіт та на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно до якого все її майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те на що за законом буде матиме право, заповіла ОСОБА_6.

Як убачається зі спадкової справи №37/2015, відкритої після смерті ОСОБА_5, 04 листопада 2015 року ОСОБА_6 звернувся до приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті його матері ОСОБА_5

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином ОСОБА_6 відповідно до ст.1269 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину.

Разом з цим, після подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_6 право власності на спадщину не зареєстрував та 04 березня 2016 року помер.

Після смерті ОСОБА_6, його донька ОСОБА_3 25 березня 2016 року звернулась до приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_6, що підтверджується копією спадкової справи №3/2016 до майна померлого 04 березня 2016 року ОСОБА_6

Постановою приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 09 лютого 2017 року ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 у звязку з тим, що позивачем не були надані документи, які підтверджують право власності ОСОБА_6 на вищезазначену квартиру.

Так, відповідно до листа КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради від 22 грудня 2016 року №17892, станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_5 відсутні відомості щодо реєстрації права власності на вищезазначену квартиру.

Згідно копії технічного паспорту на квартиру №69 у житловому будинку №107 по пр.Слобожанський (до перейменування пр.газети Правда) м.Дніпро (до перейменування м.Дніпропетровськ) вищезазначена квартира складається з: 1 коридор площею 3,0 кв.м.; 2 санвузол площею 2,9 кв.м.; 3 кухня площею 5,5 кв.м.; 4 - кімната площею 19,2 кв.м.; 5 - кімната 11,3 кв.м.; 6 вбудована шафа 2,3 кв.м.; І балкон площею 0,9 кв.м., загальною площею - 45,1 кв.м.,житловою площею 30,5 кв.м.

Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є, зокрема, день смерті особи.

Згідно із ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п. 3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року.

Таким чином, із аналізу вищевказаних правових норм, судом встановлено, що позивачем було дотримано всіх визначених законодавцем обставин для набуття права власності на спадщину. Однак своє право позивач не в змозі реалізувати, в зв'язку з чим дане право підлягає судовому захисту.

Аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення, оскільки іншим шляхом, крім визнання права власності в порядку спадкування за законом у судовому порядку у позивача немає можливості захистити своє право і отримати спадщину.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1261, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.10, 11,57 - 64, 209, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської ради, третя особа: Житлово-будівельний кооператив №97 «Ластівка», приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_6, яка складається з: 1 коридор площею 3,0 кв.м.; 2 санвузол площею 2,9 кв.м.; 3 кухня площею 5,5 кв.м.; 4 - кімната площею 19,2 кв.м.; 5 - кімната 11,3 кв.м.; 6 вбудована шафа 2,3 кв.м.; І балкон площею 0,9 кв.м., загальною площею - 45,1 кв.м.,житловою площею 30,5 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлого 04 березня 2016 року ОСОБА_6.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Волошин Є.В.