САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/5062/16-ц
Провадження № 2/206/122/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" квітня 2017 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого - судді Зайченко С.В., при секретарі Щербині Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість розмірі 6325313,17 грн.

В обґрунтування позову представник позивача вказав на те, що 29 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» найменування якого 17.06.2010 року було змінено на Публічне акціонерне товариство «РодовідБанк» з ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №35/АК-00114.08.2.

Відповідно до п.1.1 Кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 191 659,00 грн., а позичальник зобовязався повернути кредит не пізніше 29.09.2015 року та сплатити проценти за користування кредитами на умовах, передбачених кредитним договором.

Забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором є іпотека застава автомобіля марки MITSUBISHI OUTLANDER.

Забезпеченням виконання зобовязань позичальника перед позивачем є порука ОСОБА_2, який відповідно до укладеного ним з позивачем договору поруки б/н від 29.09.2008 року відповідно, в якості солідарного боржника зобовязався відповідати у повному обсязі перед позивачем за повне та несвоєчасне виконання зобовязань позичальника за кредитним договором

Позичальник прийняті на себе зобовязання за кредитним договором не виконала в визначені кредитним договором строки заборгованість за кредитом не погасила, не сплатила нараховану пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за наданим кредитом та процентами за користування ними, та таким чином ухиляється від виконання прийнятих зобовязань за кредитним договором, грубо порушуючи його умови та вимоги ст. 526 ЦК України.

Загальний розмір невиконаних кредитних зобовязань ОСОБА_3 станом на 24.02.2015 року становить 6325313,17 грн. та складається з:

- суми простроченої заборгованості за кредитом 171111,58 грн., суми простроченої заборгованості за процентами 28109,49 грн., суми простроченої заборгованості плати за кредитом 8124,70 грн., загальна сума простроченої заборгованості за кредитом 209345,77 грн.;

- суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 4846277,38 грн., суми пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту 858619,69 грн., суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості плати за кредитом 245 780,86 грн., загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості 5950677,92 грн.;

- суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту 24881,97 грн., суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту 4409,39 грн., суми трьох процентів річних від суми простроченої плати по кредиту 1262,19 грн., загальна сума трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості 30553,54 грн.;

- суми інфляційних витрат від суми простроченого кредиту 110215,01 грн., суми інфляційних витрат від суми прострочених процентів по кредиту 19052,67 грн., суми інфляційних втрат від суми простроченої плати по кредиту 5468,26 грн., загальна сума інфляційних витрат від суми простроченої кредитної заборгованості 134735,94 грн.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ "РодовідБанк" позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. З приводу заяви відповідача про застосування строків позовної давності, зазначив, що банком вживались позасудові заходи для погашення заборгованості за кредитом, а саме був вчинений виконавчий напис. Виходячи з того, що це ніяких результатів не принесло, тоді банк звернувся до суду з дійсним позовом.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову, оскільки за умовами кредитного договору позичальник повинен був погашати кредит щомісячними платежами. Строк загальної позовної давності застосовується до кожного щомісячного платежу, який був визначений у договорі графіком платежів. Черговий платіж не був сплачений ще в 2009 році, тоді як банк звернувся до суду з дійсним позовом лише в червні 2015 року, тобто зі спливом строку позовної давності. До того ж, за письмовим дорученням відповідача предмет застави автомобіль марки MITSUBISHI OUTLANDER був реалізований, а тому кошти від його реалізації повинні були зарахуватися в рахунок погашення заборгованості.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, заперечував проти задоволення позовних вимог.

Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 29 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» найменування якого 17.06.2010 року було змінено на Публічне акціонерне товариство «РодовідБанк» з ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №35/АК-00114.08.2.

Умовами договору передбачено, що Банк відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 191 659,00 грн. на придбання автомобіля, терміном по 29.09.2015 року включно, із процентною ставкою за кредитом в розмірі 13% річних (п.п.1.1, 1.2.1, 1.5).

Згідно п. 1.5.1 кредитного договору щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлюється в розмірі 0,3000% від суми виданого кредиту.

Відповідно до п. 3.1.1 кредитного договору починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, позичальник зобов'язався частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 2281,65 грн. та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок Банку.

Відповідно п.3.1.4 кредитного договору, щомісяця, до 10-го числа (включно), сплачувати банку плату за обслуговування кредиту згідно п. 1.5.1 цього договору шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок банку.

Забезпеченням виконання зобовязань за кредитним договором є застава автомобіля марки MITSUBISHI OUTLANDER (п.1.7).

Додатковим забезпеченням виконання зобовязань за кредитним договором №35/АК-00114.08.2. від 29.09.2008р. є договір поруки між ВАТ «РодовідБанк» та ОСОБА_2

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. ст. 541, 543 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. У разі солідарного обов'язку боржників частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України.

Підтвердження виконання умов договору, щодо надання кредиту, є заява на видачу готівки №893_12 від 29.09.2008р. на суму 191659,00 грн.

Таким чином, Банк виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання кредитних коштів згідно з умовами кредитного договору. Однак, позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим станом на 24.02.2015 року виникла заборгованість у розмірі 6325313,17 грн., яка складається з: суми простроченої заборгованості за кредитом 171111,58 грн., суми простроченої заборгованості за процентами 28109,49 грн., суми простроченої заборгованості плати за кредитом 8124,70 грн., загальна сума простроченої заборгованості за кредитом 209345,77 грн.; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 4846277,38 грн., суми пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту 858619,69 грн., суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості плати за кредитом 245 780,86 грн., загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості 5950677,92 грн.; суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту 24881,97 грн., суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту 4409,39 грн., суми трьох процентів річних від суми простроченої плати по кредиту 1262,19 грн., загальна сума трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості 30553,54 грн.; суми інфляційних витрат від суми простроченого кредиту 110215,01 грн., суми інфляційних витрат від суми прострочених процентів по кредиту 19052,67 грн., суми інфляційних втрат від суми простроченої плати по кредиту 5468,26 грн., загальна сума інфляційних витрат від суми простроченої кредитної заборгованості 134735,94 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Оскільки сторони уклали договори, вони набули взаємних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) та у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України зазначено, що якщо за договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.4 ст. 267 ЦП України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За правилами цих норм загальна та спеціальна позовна давність починає перебіг з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобовязаннями з визначеним строком виконання позовна давність починається зі спливом строку виконання ч. ч. 1,5 ст. 261 ЦК України.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору, банк надав позичальнику кредит в розмірі 191659,00 грн. на строк до 29.09.2015 року включно, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків та плати за обслуговування кредиту на зазначених в договорі та Додатку 1 до кредитного договору. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом у розмірі 2281,65 грн. та нарахованими процентами та платою за обслуговування кредиту шляхом внесення готівки чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок банку. В додатку 1 до кредитного договору, наведений детальний розпис сукупної вартості кредиту з зазначенням конкретних дат і сум (основна сума кредиту, проценти плата за обслуговування кредиту), які позичальник повинен був сплачувати щомісяця. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 29 вересня 2015 року.

Строк виконання основного зобовязання визначено сторонами у договорі, а саме 29 вересня 2015 року.

Оскільки,умовами договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі №6-116цс13.

ПАТ "РодовідБанк" звернувся до суду з позовом 04 червня 2015 року.

11 квітня 2017 року відповідачем ОСОБА_3 було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Таким чином, з відповідача на користь позивача за розрахунком суду підлягає стягненню у межах строку позовної давності (з 04.06.2012 року) прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 91266,40 грн., заборгованість за процентами 20542,05 грн., заборгованість за платою по кредиту 8124,70 грн.

Що стосується застосування строку позовної давності до сум пені, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду.

За розрахунком суду розмір пені за рік до звернення до суду із позовом, становить 1083572,66 грн. та складається: 896021,50 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 145497,72 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів по кредиту, 42053,44 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості плати по кредиту.

Даний розмір пені майже в 20 разів перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту та відсоткам.

Згідно з ч. 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначене ст. 610 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 616 ЦК України, суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, якщо кредитор не вжив заходів щодо їх зменшення.

При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків.

Конституційний суд України у пункті 3 Рішення № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами.

Оскільки матеріали справи не містять доказів того, що кредитор вживав заходів щодо зменшення розміру заборгованості в тому числі і неустойки, зволікав зі зверненням до суду з позовом та враховуючи положення ст.ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо балансу договірних прав та відносин, суд вважає загальний розмір пені у сумі 15 000 грн. ( 5 000 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, 5 000 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів, 5000 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості плати за кредитом) таким, що відповідає загальним засадам цивільного судочинства.

З приводу стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що сторони в кредитному договорі визначили розмір процентної ставки, яку відповідач сплачує за користування кредитом, в саме в п. 1.5 договору сторони погодили, що процентна ставка за кредитами за цим договором встановлюється в розмірі 13,00 процентів річних, положення статті 625 ЦК України не можуть бути застосовані до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Доводи відповідача, що нею добровільно був переданий для реалізації автомобіль ( предмет застави), кошти від якого пішли на погашення кредиту, суд до уваги не приймає, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що даний автомобіль в 2014 році в ході виконання виконавчих дій згідно виконавчого напису, був за актом опису та арешту майна переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 Це в свою чергу свідчить, не про добровільне передання предмету застави, а про примусове виконання. Також, в матеріалах справи відсутні, а відповідачем надані не були належні та допустимі докази, які свідчили про реалізацію предмету застави (автомобіля).

До того ж, представник банку в судовому засіданні зазначив, що вимоги банку по погашенню кредитної заборгованості відповідача на підставі виконавчого напису задоволені не були, оскільки місцезнаходження автомобіля (предмету застави) невідоме.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, давши їм належну оцінку, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. cт. 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (, МФО 321712, кореспондентський рахунок №1 у ГУ НБУ України по м. Києву та Київській області, МФО 321024) заборгованість за кредитом в розмірі 134933,15 грн., яка складається з: суми простроченої заборгованості за кредитом - 91266,40 грн., суми простроченої заборгованості за процентами - 20542,05 грн., суми простроченої заборгованості плати за кредитом - 8124,70 грн., суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 5000 грн., суми пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 5000 грн., суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості плати за кредитом - 5000 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (, МФО 321712, кореспондентський рахунок №1 у ГУ НБУ України по м. Києву та Київській області, МФО 321024) судовий збір у розмірі 3654 грн., а з кожного по 1827 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. В. Зайченко