Справа № 468/1048/16-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2017 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого по справі судді - Янчук С.В., при секретарі - Хижняк К.А. розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Баштанка справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення заповіту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про тлумачення заповіту.

На обґрунтування вимог в позовній заяві зазначив, що 25.12.2015 року померла його мати ОСОБА_3, після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай) площею 6,9 умовних кадастрових гектарів на території Костичівської сільської ради Баштанського району та житловий будинок № 26 по вулиці Інгульській в с. Доброкамянка Баштанського району. За життя 12.01.2000 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла належну їй земельну частку (пай) відповідачу, а житловий будинок позивачу. Сторони прийняли спадщину після померлої, подавши у шестимісячний строк до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. У вересні 2016 року позивач звернувся до нотаріуса з питання оформлення права на спадщину на житловий будинок, який належав померлій ОСОБА_3, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заповіт було складено на житловий будинок № 33 по вул. Інгульській с. Доброкамянка, а ним було надано правовстановлюючі документи на будинок № 26 по вул. Інгульській с. Доброкамянка Баштанського району. Вважає, що заповідач заповів їй саме житловий будинок № 26 по вул. Інгульській с. Доброкамянка Баштанського району, оскільки ОСОБА_3 мала у власності лише один будинок саме під номером № 26 та у складеному заповіті було помилково вказано будинок під номером 33, оскільки на належному ОСОБА_3 будинку № 26 була розміщена табличка з номером 33, що й стало причиною неправильного зазначення номеру будинку в складеному заповіті. Неправильна нумерація будинків по вулиці Інгульській с. Доброкамянка підтверджується актом депутата та довідкою Костичівської сільської ради Баштанського району. Відповідач відмовляється зявитися до нотаріуса та розтлумачити заповіт таким чином, що ОСОБА_3 заповіла позивачу саме будинок № 26 по вул. Інгульській с. Доброкамянка Баштанського району.

Враховуючи викладене, позивач просить розтлумачити зміст заповіту ОСОБА_3, вказавши, що своїм змістом розпорядження спадкодавця було спрямоване на те, щоб заповісти йому належний спадкодавцю житловий будинок № 26 по вул. Інгульській с. Доброкамянка Баштанського району.

В судове засідання позивач не зявився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог повністю, просив суд задовольнити.

Відповідач до суду зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, з позовом не згоден,просить відмовити.

Вивчивши докази у справі і давши їм належну оцінку (копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3; копію свідоцтва про народження ОСОБА_1; копію заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу ОСОБА_4 12.01.2000 року за реєстровим № 55; акт депутата Костичівської сільської ради від 28.09.2016 року, з якого слідує, що на будинку № 26 по вул. Інгульській с. Доброкамянка Баштанського району розміщена табличка з номером 33; довідку виконкому Костичівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 28.09.2016 року № 890, згідно з якої ОСОБА_3 з 1951 року 1 до своєї смерті 25.12.2015 року проживала у власному будинку № 26 по вул. Інгульській с. Доброкамянка Баштанського району, інших будинків у власності не мала; копію свідоцтва про право власності на будинок, відповідно до якого ОСОБА_3 належить на праві приватної власності житловий будинок № 26 по вул. Інгульській с. Доброкамянка Баштанського району; копію державного акту на право державної власності на земельну ділянку; копію технічного паспорту на жилий будинок індивідуального жилого фонду, згідно з яким власником будинку № 26 по вул. Інгульській с. Доброкамянка Баштанського району є ОСОБА_3; постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.09.2016 року; довідку виконкому Костичівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 10.10.2016 року, з якої вбачається, що в домоволодінні по вул. Інгульська, 33 с. Доброкамянка Баштанського району проживають ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8; повідомлення Костичівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 10.10.2016 року № 210/04.03, з якого слідує, що житловий будинок № 33 по вул. Інгульська в с. Доброкамянка Баштанського району в 2002 році купив ОСОБА_9, який в подальшому передав вказаний будинок своїй племінниці ОСОБА_5; повідомлення Костичівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 10.10.2016 року № 211/04.03, згідно з яким ОСОБА_3 дійсно постійно проживала з 1951 року до своєї смерті 25.12.2015 року у власному будинку № 26 по вул. Інгульській с. Доброкамянка Баштанського району, інших будинків у власності ОСОБА_3 не мала; повідомлення Костичівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 10.10.2016 року № 212/04.03, з якого вбачається, що згідно списків бюро технічної інвентаризації в 1991 році будинку ОСОБА_3 було присвоєно номер 26), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та можливість задоволення позову.

Судом встановлено, що 25.12.2015 року померла мати позивача ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) площею 6,9 умовних кадастрових гектарів на території Костичівської сільської ради Баштанського району та житловий будинок № 26 по вулиці Інгульській в с. Доброкамянка Баштанського району. За життя 12.01.2000 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла належну їй земельну частку (пай) відповідачу, а належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами разом з прилеглою до нього земельною ділянкою позивачу. Сторони прийняли спадщину після померлої, подавши у шестимісячний строк до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. У вересні 2016 року позивач звернувся до нотаріуса з питання оформлення права на спадщину на житловий будинок, який належав померлій ОСОБА_3, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заповіт було складено на житловий будинок № 33 по вул. Інгульській с. Доброкамянка, а ним було надано правовстановлюючі документи на будинок № 26 по вул. Інгульській с. Доброкамянка Баштанського району. ОСОБА_3 мала у власності лише один будинок під номером № 26 та у складеному заповіті було помилково вказано будинок під номером 33, оскільки на належному ОСОБА_3 будинку № 26 була розміщена табличка з номером 33. Інших будинків ОСОБА_3 у власності не мала.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Згідно ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями, а у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

У відповідності ч. 2 ст. 213 ЦК України, на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається зі змісту заповіту, тлумачення якого вимагає позивач, він викладений словами і поняттями, що відповідають їх буквальному значенню, та вказують на справжню волю заповідача щодо розпорядження належним йому житловим будинком № 26 по вул. Інгульській с. Доброкамянка Баштанського району Миколаївської області.

Після цього заповіт не змінювався та не скасовувався.

Спадкоємцями є сторони по справі. Інші спадкоємці відсутні.

Сукупність встановлених в судовому засіданні обставин дає підстави здійснити тлумачення заповіту таким чином, що у заповіті виражена справжня воля ОСОБА_3 (спадкодавця) щодо розпорядження належним їй на день смерті майном, а саме житловим будинком № 26 по вул. Інгульській с. Доброкамянка Баштанського району, що належав їй на праві власності, на користь ОСОБА_1, оскільки інших будинків ОСОБА_3 не мала.

Заперечення відповідача з приводу того, що позивач не звертався до нього з пропозицією розтлумачити заповіт, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки вказане заперечення свідчить про наявність спору між спадкоємцями, що в свою чергу вказує на необхідність тлумачення заповіту саме судом.

Зазначене є підставою для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 3, 10, 11, 14, 60, 62, 174, 212-214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Здійснити тлумачення заповіту ОСОБА_3 від 12 січня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу ОСОБА_4 12.01.2000 року за реєстровим № 55, наступним чином: у заповіті виражена воля ОСОБА_3 щодо розпорядження належним їй на день смерті майном, а саме належним їй на праві власності житловим будинком № 26 по вул. Інгульська в с. Доброкамянка Баштанського району Миколаївської області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Миколаївської області через Баштанський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення (отримання).

СУДДЯ: