Ухвала

іменем україни

12 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Писаної Т.О., ПоповичО.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс», про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта»), третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» (далі - ТОВ «Дека Сервіс»), про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 13 грудня 2013 року легковий автомобіль «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, власником якого є ТОВ «Дека Сервіс», під керуванням водія ОСОБА_4, скоїв зіткнення з автомобілем «Кia Sportage», державний номерний знак НОМЕР_2, у якому знаходився чоловік позивачки ОСОБА_5, який був пасажиром. Від отриманих тілесних пошкоджень ОСОБА_5 помер. Вказане ДТП сталося в результаті порушення Правил дорожнього рухуводієм ОСОБА_4, що підтверджується постановою від 28 лютого 2014 року про закриття кримінального провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України. Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Дека Сервіс» була застрахована в НАСК «Оранта» про що свідчить поліс № АЕ/1262472 строком дії з 21 лютого 2013 року по 20 лютого 2014 року. На час смерті чоловіка позивачка не працювала та здійснює догляд за неповнолітніми дітьми. Просила стягнути з відповідача на її користь одноразову матеріальну шкоду в розмірі 100 000 грн; моральну шкоду в розмірі 14 616 грн, яка полягає в тому, що вона та діти втратили чоловіка та батька, витрати на поховання у розмірі 2 891 грн; стягувати щомісяця на утримання сина ОСОБА_6 до досягнення ним 18 років суму у розмірі 913 грн 50 коп., на утримання дочки ОСОБА_7 до досягнення нею 18 років суму у розмірі 913 грн 50 коп., на її користь як непрацюючу по догляду за неповнолітньою дочкою ОСОБА_7 до досягнення нею 14 років суму в розмірі 913 грн 50 коп.

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 03 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого у розмірі 913 грн 50 коп. щомісячно, починаючи з 15 травня 2014 року до досягнення молодшою дитиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 14 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого у розмірі 913 грн 50 коп. щомісячно, починаючи з 15 травня 2014 року до досягнення дитиною 18 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого у розмірі 706 грн 71 коп. щомісячно, починаючи з 15 травня 2014 року до досягнення дитиною 18 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 18 листопада 2015 року заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 вересня 2015 року в частині стягнення судового збору змінено. Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» в дохід держави судовий збір у розмірі 912 грн 14 коп. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «НАСК «Оранта» просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій в частині стягнення грошових коштів на утримання ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Дека Сервіс» та НАСК «Оранта» було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1262472, відповідно до якого ТОВ «Дока Сервіс» застрахувала свою цивільно-правову відповідальність за заподіяння шкоди третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1. Страховим випадком, згідно з договором страхування (полісу № АЕ/1262472) є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована.

Встановлено, що строк дії полісу з 21 лютого 2013 року по 20 лютого 2014 року включно. Ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю 100 000 грн, за шкоду заподіяну майну 50 000 грн.

Відповідно до постанови від 28 лютого 2014 року про закриття кримінального провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, прокурор, розглянувши матеріали досудового розслідування встановив, що 13 грудня 2013 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, рухався по автодорозі Одеса - Новоазовськ Приазовському районі Запорізької області з боку с. Володимирівка в напрямку смт. Приазовське, зі швидкістю близько 100 км/год, чим перевищив максимальну дозволену швидкість, не впорався з керуванням ТЗ, змінив напрямок руху, виїхав на праве узбіччя, після чого змінив напрямок руху ліворуч та виїхав на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення з автомобілем «Кia Sportage», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_10, який рухався у зустрічному напрямку та перевозив пасажирів ОСОБА_5 та ОСОБА_11 Дії водія автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 не відповідають вимогам п. п. 10.1, 12.6, 12.9 Правил дорожнього руху України та знаходиться в причинному зв'язку з подією ДТП та його наслідків у вигляді смерті ОСОБА_5

Встановлено, що НАСК «Оранта» було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду.

У померлого ОСОБА_5 залишилася дружина ОСОБА_3 та дві неповнолітні дитини - дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_5 02 листопада 2009 року було звільнено з підприємства та інших свідчень про його працевлаштування суду не надано.

Відповідно до копії договору-замовлення № 512-3 на організацію та проведення поховання від 14 грудня 2013 року та копій фіскальних чеків, позивачка витратила на поховання чоловіка 2 891 грн.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з постановою про закриття кримінального провадження від 28 лютого 2014 року ДТП сталася з вини водія ОСОБА_4, який керував автомобілем, що належить ТОВ «Дека Сервіс» та був застрахований власником у відповідача на підставі договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1262472. Внаслідок ДТП винуватець загинув, тому шкода завдана членам сім'ї потерпілого підлягає відшкодування відповідно до закону та умов вказаного договору страхування.

Суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. (ст. 4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Стаття 6 Закону визначає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. п. 9.1, 9.3, 9.4 статті 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 та п. 23.1 ст. 23 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Як визначено пунктами 27.1 та 27.2 статті 27 Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Зокрема шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років. (п. 1 та п. 4 абз. 2 ч. 1 ст. 1200 ЦК України)

Згідно ч. ч. 2 та 3 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Згідно з ч. 2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням вищенаведених вимог закону, встановивши, що потерпілий ОСОБА_5 на момент загибелі у ДТП не працював, що підтверджується записом у трудовій книжці, обґрунтовано обчислював розмір відшкодування виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, загальний розмір якого на кожну особу не перевищує 100 000 грн, та дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода, завдана смертю потерпілого в порядку ст. 1200 ЦК України.

Правильними є висновки судів і про те, що позовні вимоги про стягнення одноразової матеріальної шкоди у розмірі 100 000 грн необґрунтовані, оскільки 100 000 грн це розмір страхової суми, в межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування, а не страхової виплати. Розмір страхової виплати за завдану матеріальну шкоду у розмірі 100 000 грн нічим не підтверджено.

Крім того, враховуючи, що позивачка не підтримала позовні вимоги щодо стягнення зі страхової компанії моральної шкоди у розмірі 14 616 грн та витрат на поховання в розмірі 2 891 грн у зв'язку з їх сплатою на теперішній час, суди обґрунтовано вважали за необхідним відмовити у задоволенні позову в цій частині.

У іншій частині рішення судів не оскаржуються, а тому в касаційному порядку не переглядаються (ст. 335 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, а тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» відхилити.

Заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 вересня 2015 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Донецької області від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Т.О. Писана

О.В.Попович