УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Іщук Людмила Анатоліївна, Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, про визнання договору іпотеки припиненим, припинення обтяження та заборони на нерухоме майно, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати припиненим договір іпотеки, укладений 23 травня 2005 року між ним та закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк», банк);

- припинити обтяження іпотекою домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 1999573, зареєстроване в Державному реєстрі іпотеки приватним нотаріусом Іщук Л.А. на підставі договору іпотеки

від 25 березня 2005 року;

- припинити заборони на нерухоме майно - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 1999571, та земельну ділянку площею 0,370 га за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 1999572 зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна приватним нотаріусом Іщук Л.А. на підставі договору іпотеки від 23 березня 2005 року.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що 23 травня 2005 року між ним та закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № KIGO GA 0000 673M, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 42 280,00 євро на наступні цілі: для будівництва будинку - 40 000 євро та оплату страхових платежів - 2 280,00 євро, зі сплатою за користування кредитом 1,25 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Цього ж дня з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ІщукЛ.А., зареєстрований в реєстрі за № 769, відповідно до умов якого він передав банку в іпотеку належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач вказував, що 28 листопада 2008 року між ним та банком було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до умов якої було змінено суму та валюту кредиту, порядок його погашення.

Посилаючись на те, що наприкінці 2009 року він у повному обсязі виконав покладені на нього зобов'язання за кредитним договором, в редакції додаткової угоди від 28 листопада 2008 року, що підтверджено, зокрема, й рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 жовтня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2011 року, яким встановлено відсутність у нього будь-якої заборгованості перед банком, ОСОБА_4 просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2016 року позов задоволено.

Визнано припиненим договір іпотеки від 23 травня 2005 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області

Іщук Л.А., зареєстрований в реєстрі за № 769.

Припинено обтяження за іпотекою на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 1999573, зареєстроване в Державному реєстрі іпотеки приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Іщук Л.А. на підставі Договору іпотеки від 23 травня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ІщукЛ.А., зареєстрований в реєстрі за № 769.

Припинено заборони на нерухоме майно - домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 1999571 та земельну ділянку площею 0,370 га за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 1999572, зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Іщук Л.А., на підставі Договору іпотеки від 23 травня 2005 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ОСОБА_4, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, виходили з того, що ОСОБА_4 у повному обсязі виконав своє основне зобов'язання за кредитним договором, строк дії якого закінчився і заборгованість за ним відсутня, що встановлено рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 жовтня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2011 року, та рішенням апеляційного суду Київської області від 04 лютого 2013 року, а також встановивши, що строк дії іпотечного договору визначений повним виконанням зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором та врахувавши, що банк будь-якими належними та допустимими доказами не довів існування у позивача заборгованості перед банком або невиконання ним зобов'язань за додатковою угодою, дійшли обґрунтованого висновку про припинення дії іпотечного договору відповідно до положень ст. 599 ЦК України у зв'язку з повним виконанням основного зобов'язання, передбаченого кредитним договором.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 6-1429цс16, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області

від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович