Справа № 158/2153/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О.К.
Провадження № 22-ц/773/586/17 Категорія: 53 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2017 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.

секретар судового засідання Концевич Я.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 районної ради Волинської області, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору - ОСОБА_6 районна державна адміністрація про скасування розпорядження (наказу) про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_6 районної ради Волинської області - ОСОБА_5 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 березня 2017 року ,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 березня 2017 року позов в даній справі задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови ОСОБА_6 районної ради № 41-к від 01 серпня 2016 року про звільнення ОСОБА_2 з виконувача обовязків редактора ОСОБА_6 районної газети «Вільним шляхом».

Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови ОСОБА_6 районної ради № 45-к від 26 серпня 2016 року про призначення ОСОБА_4 виконуючим обовязки редактора ОСОБА_6 районної газети «Вільним шляхом».

Зобовязано ОСОБА_6 районну раду не чинити перешкод та допустити ОСОБА_2 до виконання посадових обовязків заступника редактора ОСОБА_6 районної газети «Вільним шляхом».

Зобовязано ОСОБА_6 районну раду виплатити ОСОБА_2 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, що становить 32 900 грн. 80 коп. та 500 гривень моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в частині задоволених вимог - не чинити перешкоди та допустити ОСОБА_2 до виконання трудових обовязків заступника редактора ОСОБА_6 районної газети «Вільним шляхом», виплати середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, представник відповідача ОСОБА_6 районної ради Волинської області - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В іншій частині рішення суду першої інстанції жодною із сторін не оскаржується, а тому правильність ухвалення в неоскаржуваній частині апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції констатував про відсутність правових підстав для звільнення позивача з роботи на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України, зокрема за вчинення прогулу, безпідставність відсторонення ОСОБА_2 від виконання обовязків заступника редактора і як наслідок наявність правових підстав для виплати середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, а також відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом № 74 від 14.09.2005 року переведено з посади завідуючої відділом редакції газети ОСОБА_2 і призначено її заступником редактора газети з 15 вересня 2005 року (а.с. 7 т. 1). За змістом п. 2 даного наказу ОСОБА_2 ознайомлена з Посадовою Інструкцією і вимогами заступника редактора.

На підставі згаданого наказу в трудовій книжці позивача за номером 12 зроблено запис про призначення її заступником редактора газети.

Наказом № 52 від 18.12.2015 року вирішено: обовязки редактора виконувати заступнику ОСОБА_2 згідно з рішенням трудового колективу до обрання редактора газети (а.с. 8 т. 1). Розпорядженням голови ОСОБА_6 районної ради Волинської області № 43к від 21.12.2015 року призначено ОСОБА_2 виконуючим обовязки редактора ОСОБА_6 районної громадсько-політичної газети «Вільним шляхом» (а.с. 11 т. 1), наказом № 54 від 31.12.2015 року ОСОБА_2 приступила до виконання обовязків в.о. редактора (а.с. 9 т. 1).

Розпорядженням голови ОСОБА_6 районної ради № 41к від 01.08.2016 року «Про звільнення ОСОБА_2 з виконуючого обовязки редактора ОСОБА_6 районної газети «Вільним шляхом»» звільнено ОСОБА_2 з виконуючого обовязки редактора ОСОБА_6 районної газети «Вільним шляхом» 22 липня 2016 року за прогул без поважних причин з 25 липня 2016 року, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ.

Також розпорядженням голови ОСОБА_6 районної ради № 45к від 26.08.2016 року «Про призначення ОСОБА_4 виконуючим обовязки редактора редакції ОСОБА_6 районної газети «Вільним шляхом», останню з 26 серпня 2016 року призначено в.о. редактора редакції ОСОБА_6 районної газети «Вільним шляхом» до вирішення питання про призначення на посаду редактора (а.с. 13 т. 1).

Суд першої інстанції, при задоволенні вимог щодо визнання незаконними розпорядження голови ОСОБА_6 районної ради №41 від 01 серпня 2016 року про звільнення ОСОБА_2 з виконувача обовязків редактора ОСОБА_6 районної газети «Вільним шляхом» та визнання протиправним розпорядження № 45-к від 26.08. 2016 року про призначення ОСОБА_4 виконуючим обовязки редактора , вказував про порушення ЗУ «Про друковані засоби масової інформації» та Статуту редакції ОСОБА_6 районної газети « Вільним шляхом».

Аналізуючи зміст розпорядження №41 від 01.08.2016 року колегія суддів приходить до висновку, що фактично мало місце звільнення ОСОБА_2 від виконання обовязків виконувача обовязків редактора газети, що не є звільненням працівника з роботи в розумінні ст. 40 КЗпП України.

Як вбачається з п. 7.2 Посадової інструкції заступника редактора редакції газети «Вільним шляхом» ( а.с 192-196), з якою при призначенні на дану посаду була ознайомлена позивач, заступник редактора виконує обовязки редактора у час його відсутності.

Фактично заступник редактора, яким офіційно була працевлаштована ОСОБА_2Г, без будь-яких на те додаткових розпоряджень та наказів в силу посадової інструкції зобовязана була виконувати обовязки редактора на час його відсутності.

Як вбачається з наказу № 52 від 18.12.2015 року та розпорядження ОСОБА_6 районної ради №43-к від 21.12. 2015 року ОСОБА_2 не було призначено на посаду, а лише призначено виконуючим обовязки редактора. Виконання таких обовязків носило тимчасовий характер, а саме до вирішення питання про призначення на посаду редактора. Дана обставина свідчить, що після призначення редактора ОСОБА_2 мала б скласти виконання обовязків редактора та продовжувати виконувати обовязки заступника редактора.

Крім того, як вбачається з штатного розпису редакції «Вільним шляхом», чинної на час виникнення спірних правовідносин, посада виконуючого обовязки редактора у такому відсутня. ( а.с 137 Т. 1), що стверджує ту обставину, що ОСОБА_2 не призначалась на таку посаду, а відтак не могла бути з неї звільнена.

Будь-яких наказів або ро0зпоряджень, щодо звільнення або переведення ОСОБА_2 з посаду заступника редактора, яку така офіційно обіймала, матеріали справи не містять. В суді апеляційної інстанції представник відповідача вказував, що ОСОБА_2 не звільнялась та не переводилась з посади заступника редактора, а ОСОБА_6 районна рада, призначивши ОСОБА_2 виконуючим обовязки редактора газети, вважала таке призначенням на посаду.

За змістом ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам , які постійно проживають на території України правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Беручи до уваги наведене, суд цілком обґрунтовано задовольнив вимоги позивача про усунення перешкод та допуск до виконання обовязків заступника редактора газети «Вільним шляхом», оскільки будь-яких правових підстав у ненадані можливості ОСОБА_2 виконувати посадові обовязки на посаді заступника не було.

Той факт, що ОСОБА_2 не допускалась до виконання посадових обовязків заступника редактора газети «Вільним шляхом» підтверджується матеріалами справи та поясненнями, що надавались як в суді першої, так і апеляційної інстанції відповідачем ОСОБА_1. Так відповідач вказувала, що вона, як виконуючий обовязки редактора та вважаючи ОСОБА_2 звільненою з роботи, не дозволила останній користуватись кабінетом та мати вільний доступ до редакції.

Суд першої інстанції цілком обґрунтовано констатував про недоведеність прогулу ОСОБА_2 22.07.2016 року, оскільки така перебувала у щорічній відпустці, надання та погодження якої є прерогативою самої редакції газети «Вільним шляхом».

Крім того, судом обґрунтовано з покликанням на положення ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» вказано про те, що виключно на пленарних засіданнях районної ради могли вирішуватись питання призначення і звільнення керівника засобів масової інформації

Відповідач в порушення вимог ст.ст. 3, 60 ЦПК не надав належних та допустимих доказів, які б спростували вимоги позивача про незаконність оскаржених нею розпоряджень та дій щодо відсторонення її від виконання обовязків заступника редактора.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п. 2 Постанов, Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі").

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

На думку суду задоволення позову щодо зобовязання ОСОБА_6 районну раду не чинити перешкоди та допустити ОСОБА_2 до виконання посадових обовязків заступника редактора газети «Вільним шляхом» за відсутності правових підстав для такого відсторонення та недопущення в даному випадку в розумінні ст. 13 Конвенції є достатнім та ефективним засобом юридичного захисту порушених прав позивача, що гарантовані їй Конституцією .

Задоволення вимог позивача про усунення перешкод та допущення до виконання обовязків заступника редактора ОСОБА_6 районної газети «Вільним шляхом» і є фактичним поновленням працівникові його трудових прав, що слід розуміти як поновлення на роботі.

Таким чином невиконання тривалий період часу безпосередніх обовязків заступника редактора газети «Вільним шляхом» ОСОБА_2Г відбувалось з вини відповідача, а відтак слід вважати це вимушеним прогулом за наслідком якого слід застосовувати положення саме ст. 235 КЗпП України.

Суд першої інстанції з врахуванням кількості днів вимушеного прогулу правильно обрахував розмір середньої заробітної плати, що підлягає стягнення з відповідача в користь позивача. При цьому розмір середньоденної заробітної плати обрахований відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати , що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 Правильність такого нарахування судом апеляційної інстанції перевірена та жодною із сторін не заперечувалась , та не спростовувалась.

Обґрунтовано суд першої інстанції задовольнив частково вимоги позивача про відшкодування заподіяної моральної шкоди, врахувавши обсяг душевних страждань та необхідність захисту в судовому порядку гарантованого Конституцією права на працю.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне покладення на ОСОБА_6 районну раду обовязку відшкодувати моральну шкоду є безпідставними, оскільки як вбачається з статуту редакції ОСОБА_6 районна є співзасновником газети «Вільним шляхом» і саме протиправними розпорядженнями такої були порушенні законні права позивача, що призвели до моральних страждань.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно перевіривши доводи сторін, надавши належну правову оцінку дослідженим доказам та фактичним обставинам справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_6 районної ради Волинської області - ОСОБА_5 відхилити, рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 березня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді