Справа № 367/8723/15-ц Головуючий у І інстанції Саранюк Л. П.
Провадження № 22-ц/780/735/17 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 46 13.04.2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Гостомельської селищної ради Київської області, Управління держземагенства у місті Ірпені Київської області, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Марченко Анатолій Володимирович про визнання незаконним поділу земельної ділянки, скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсними договорів дарування, скасування рішення Гостомельської селищної ради від 21 січня 2015 року, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, відновлення становища, що існувало до поділу земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А :

21 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, де просив, з врахуванням уточнень та доповнень, визнати незаконним поділ земельної ділянки, площею 0,15 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, на дві роздільні ділянки, площею 0,1112 га та 0,0388 га, здійснений на підставі заяви №82 ОСОБА_4 до відділу Держкомзему у м. Ірпені Київської області від 30 січня 2012 року,

скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_4 на підставі заяви №82 від 30 січня 2012 року на земельну ділянку, площею 0,1112 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_3,

скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданий на ім'я ОСОБА_4 на підставі заяви №82 від 30 січня 2012 року на земельну ділянку, площею 0,0388 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_3,

визнати недійсним договір дарування земельної ділянки НОМЕР_3 від 20 липня 2012 року, укладеного між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко А.В.,

визнати недійсним договір дарування земельної ділянки НОМЕР_4 від 18 липня 2012 року, укладеного між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко А.В.,

скасувати рішення виконавчого комітету Гостомельської селищної ради від 21 січня 2015 року про присвоєння адресних номерів земельним ділянкам в селищі АДРЕСА_1,

витребувати з незаконного володіння ОСОБА_5 земельну ділянку, площею 0,0388 га, кадастровий номер НОМЕР_5, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, шляхом припинення права власності;

відновити стан земельної ділянки, площею 0,15 га, розташованої по АДРЕСА_1, який існував до поділу даної ділянки, на земельні ділянки, площею 0,1112 га, та 0,0388 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд шляхом їх об'єднання.

На обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з липня 1988 року по березень 2005 року він перебував у шлюбних відносинах з ОСОБА_4.

На підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2005 року шлюб між ними було розірвано.

За час перебування в шлюбі, серед іншого майна, подружжям набуто земельну ділянку, площею 0,15 га, що по АДРЕСА_1 цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі рішення Гостомельської селищної ради 24 сесії 23 скликання від 07 грудня 2001 року.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2010 року, залишеним без змін рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 квітня 2011 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2011 року і постановою Верховного Суду України від 11 червня 2012 року, за позивачем, серед іншого, визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,15 га, розташованої по АДРЕСА_1.

Проте, ОСОБА_4, без відома позивача та його погодження, здійснила розподіл земельної ділянки, площею 0,15 га, на дві ділянки, площами 0,1112 га та 0, 0388 га, унаслідок чого їй було видано два державні акти на право власності на землю.

Після чого ОСОБА_4, користуючись виданими в результаті поділу державними актами на право власності на земельні ділянки, відчужила їх ОСОБА_3, яка являється їхньою донькою, а остання, згодом, відчужила земельну ділянку, площею 0,0388 га на користь ОСОБА_5.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_3, позивача було позбавлено права власності на частину земельної ділянки, співвласником якої він є.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, що позивач не надав доказів, які свідчать про те, що його право на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки було належним чином зареєстровано.

Також, позивачем не було належним чином аргументовано необхідність скасування державних актів на право власності на земельну ділянку від 06 березня 2012 року, зареєстрованого за НОМЕР_6, площею 0,1112 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та від 06 березня 2012 року, зареєстрованого за НОМЕР_7, площею 0,0388 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Крім того, справа щодо скасування державних актів вже раніше розглядалась.

Позивач посилається на той факт, що дію державного акта серія НОМЕР_8 від 23 жовтня 2001 року на земельну ділянку, площею 0,1500 га припинено, а за відповідачем зареєстровано права на дві земельні ділянки, загальною площею 0,1500 га, права на які посвідчено державними актами, які позивач просить скасувати.

Але, такі вимоги позивача безпідставні, так як відповідно до рішень судів за ним визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1500 га, що по АДРЕСА_1, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, без прив'язки до правовстановлюючого документа.

Позивач серед позовних вимог, вимогу про скасування рішення Гостомельської сільської ради Київської області на підставі якого було здійснено поділ земельної ділянки не наводить та не зазначає, отже, неможливо і відновити стан земельної ділянки що існував до її поділу виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог та відновлення стану земельної ділянки який існував до її розділу, без скасування рішення Гостомельської сільської ради Київської області про поділ земельної ділянки, судом фактично буде визнано право власності на три об'єкти цивільних прав ( земельні ділянки ), площею 0,1500 га, 0,112 га та 0,0388 га за одною поштовою адресою та одним цільовим призначенням, оскільки буде дійсне рішення Гостомельської сільської ради Київської області про її поділ, що призведе до існування двох правових підстави для виникнення прав власності на одну земельну ділянку, з трьома різними площами, та існування правової колізії, з неможливістю виконати таке рішення.

Судом не здобуто безспірних підстав для задоволення позову, не надав таких доказів і представник позивача та позивач, у зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права при його ухваленні.

Просить рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Суд, з'ясувавши обставини та перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується матеріалами справи, що з липня 1988 року по березень 2005 року ОСОБА_2 перебував у шлюбних відносинах з ОСОБА_4, який рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2005 року розірвано.

За цей період подружжя, серед іншого майна, набуло незакінчений будівництвом ( готовністю 92% ) будинок та земельну ділянку, площею 0,15 га, що по АДРЕСА_1, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Ірпінського міського суду від 28 грудня 2010 року за позивачем ОСОБА_2 визнано право власності, зокрема, на 1/2 частину незакінченого будівництвом ( готовністю 92% ) будинку та ? частину земельної ділянки, площею 0,15 га, розташованих по АДРЕСА_1 ( а.с. 13-15 т. 1 ).

У зазначеній частині судове рішення залишено без змін рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 квітня 2011 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2011 року та постановою Верховного Суду України від 11 червня 2012 року ( а.с. 16-17, 18-19, 19зв.-23 т. 1 ).

На підставі заяви ОСОБА_4 від 30 січня 2012 року, на ім'я якої в 2001 році виділена земельна ділянка, площею 0,4880 га, у порушення права власності позивача на ? частину зазначеного майна, в 2012 році виготовлена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на спірну земельну ділянку, згідно якої земельна ділянка розділена на три, площею 0,1112 га ( для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ), 0,0388 га ( для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ) та 0,3380 га - для ведення особистого селянського гоподарства ( а.с. 33, 41-53 т. 1 ).

Відповідно до зазначеної документації 06 березня 2012 року ОСОБА_4 отримала державні акти на право власності на спірну земельну ділянку, площею 0,1500 га, серії НОМЕР_2, НОМЕР_1, площею, відповідно, 0,0388 га та 0,1112 га ( а.с. 26, 27 т. 1 ).

18 та 20 липня 2012 року ОСОБА_4, в порушення права власності позивача на частину майна, подарувала земельні ділянки, площею, відповідно, 0,1112 га та 0,388 га, ОСОБА_3, за якими здійснені відмітки про перехід права власності на державних актах на право власності на спірні земельні ділянки ( а.с. 24, 25, 199, 200, 201, 202, 203, 205, 206, 207 т. 1 ).

На підставі заяви ОСОБА_3 від 11 грудня 2014 рішенням №10 виконавчого комітету Гостомельської селищної ради Київської області від 21 січня 2015 року земельним ділянкам, площею 0,0388 га та 0,1112 га, присвоєні нові адреси: АДРЕСА_1 відповідно ( а.с. 57 т.1 ).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, 04 березня 2015 року ОСОБА_3 відчужила земельну ділянку, площею 0,0388 га, на користь ОСОБА_5 ( а.с. 191-192, 193, 194, 195 т. 1 ).

21 грудня 2015 року позивач, посилаючись на порушення права власності на належну йому частину земельної ділянки, звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, які уточнив 28 січня та 18 серпня 2016 року ( а.с. 2-8, 100-105, 106, 215-222 ).

Проте суд першої інстанції, при ухваленні судового рішення, не звернув уваги на те, що відповідно до рішення Ірпінського міського суду від 28 грудня 2010 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_2 є співвласником земельної ділянки, площею 0,15 га, що по АДРЕСА_1.

Відтак, поділ зазначеної земельної ділянки за заявою ОСОБА_4 №82 від 30 січня 2012 року є незаконним, оскільки проведений без згоди позивача, тобто в порушення положень ст. 358 ЦК України.

Таким чином, слід визнати недійсними державні акти серії НОМЕР_2, НОМЕР_1, які видані на підставі її заяви №82 від 30 січня 2012 року про поділ земельної ділянки у відповідності до положень ст. 152 ЗК України, а не у спосіб, зазначений позивачем, який не узгоджується із зазначеною нормою права.

Підлягають до задоволення, у силу викладеного, і вимоги позивача про визнання недійсними договорів дарування земельної ділянки, площею 0,0388 га та 0,1112 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, укладених між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідчених, відповідно, 20 і 18 липня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченком Анатолієм Володимировичем та зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_3, НОМЕР_4.

Крім цього, слід визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Гостомельської селищної ради від 21 січня 2015 року "Про присвоєння адресних номерів земельним ділянкам в АДРЕСА_1 як такі, що ухвалені в порушення чинного законодавства та прав співвласника як земельної ділянки, так і будинку, яким є позивач.

За таких обставин, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, унаслідок чого ухвалив неправильне рішення з приводу заявлених позовних вимог без додержання норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 87, 88, 152, 153, 155 ЗК України, ст.ст. 321, 358 ЦК України, ст.ст. 11, 59-60, 212-213 ЦПК України.

Відтак, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення зазначених норм матеріального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, знайшли своє підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції.

А тому, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового про часткове задоволення заявлених позовних вимог про визнання незаконним поділу земельної ділянки, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, договорів дарування земельних ділянок, визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету, на підставі положень ст. 309 ЦПК України та названих норм матеріального права.

Згідно положень ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в рівних долях сплачений ним судовий збір в розмірі 5 908,33 грн. ( а.с. 1, 213, 214, т. 1, 63 т. 2 ).

При цьому, позовна вимога про витребування з незаконного володіння ОСОБА_5 земельної ділянки, площею 0,0388 га кадастровий номер НОМЕР_5, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, шляхом припинення права власності, з точки зору суду другої інстанції, не підлягає до задоволення, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є співвласниками зазначеної земельної ділянки в рівних частинах і позивач не зазначає на користь кого саме необхідно її витребувати та в якій частині.

Крім цього, спірна земельна ділянка не може бути витребувана у ОСОБА_5 шляхом припинення права власності, оскільки ОСОБА_5 не набуває права власності на майно, що повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України по справі №6-152цс14 від 29 жовтня 2014 року, де серед іншого зазначено наступне.

У разі встановлення судом неправомірного отримання особою земельної ділянки або отримання її з непередбачених законом підстав особа не набуває права власності на неї, а тому ненабуте право власності не може бути припинено відповідно до статті 140 ЗК України 2001 року.

Не підлягає до задоволення і вимога позивача про відновлення стану земельної ділянки, площею 0,15 га, розташованої по АДРЕСА_1, який існував до поділу даної ділянки, на земельні ділянки 0,1112 га та 0,0388 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд шляхом їх об'єднання, оскільки це забезпечується при задоволенні інших вимог позивача.

Задоволення цих вимог, на переконання суду другої інстанції, є зайвим, а тому не викликається необхідністю захисту прав позивача у зазначений ним спосіб додатково.

А тому, позовні вимоги позивача про витребування з незаконного володіння ОСОБА_5 земельної ділянки, відновлення стану земельної ділянки, площею 0,15 га, задоволенню не підлягають за їх необґрунтованістю на підставі ст. 309 ЦПК України та названих норм матеріального права.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення по справі.

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсними

державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 0,1112 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_3 на підставі договору дарування земельної ділянки від 18 липня 2012 року,

державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий на ім'я ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 0,0388 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_3 на підставі договору дарування земельної ділянки від 20 липня 2012 року.

Визнати недійсними

договір дарування земельної ділянки, площею 0,0388 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідченого 20 липня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченком Анатолієм Володимировичем та зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_3,

договір дарування земельної ділянки, площею 0,1112 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідченого 18 липня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченком Анатолієм Володимировичем та зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_4.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Гостомельської селищної ради від 21 січня 2015 року "Про присвоєння адресних номерів земельним ділянкам в АДРЕСА_1.

Визнати незаконним поділ земельної ділянки, площею 0,15 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в рівних долях судовий збір в розмірі 5 908,33 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

О.П. Коцюрба