У х в а л а

іменем україни

19 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 31 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 28 квітня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 83 800 доларів США з цільовим призначенням - придбання двокімнатної квартири АДРЕСА_1, зі сплатою 11,8 % річних на термін до 28 квітня 2027 року.

У подальшому, а саме - 25 квітня 2008 року між сторонами укладено договір споживчого кредиту, за яким ОСОБА_4 отримав грошові кошти в сумі 140 000 доларів США зі сплатою 13% річних строком до26 квітня 2038 року, а 23 травня 2008 року - укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 89 000 доларів США зі сплатою 15% річних строком до 23 травня 2018 року.

На забезпечення належного виконання зазначених кредитних договорів, між банком та ОСОБА_5 28 квітня 2006 року, 25 квітня 2008 року та 23 травня 2008 року були укладені відповідні договори поруки, за умовами яких остання зобов'язалася відповідати в повному обсязі за зобов'язаннями боржника перед банком.

Зазначало, що ОСОБА_4 належним зобов'язань за вищевказаними кредитними договорами не виконуває, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, а саме за договором від 28 квітня 2006 року у розмірі 56 631,09 доларів США, що в еквіваленті становить 733 372 грн 96 коп., за договором від 25 квітня 2008 року - 120 246,14 доларів США, що в еквіваленті становить 1 557 188 грн 23 коп., за договором від 23 травня 2008 року - 29 459,30 доларів США, що в еквіваленті становить 381 498 грн 13 коп. При цьому, вимоги банку про погашення заборгованості залишено без задоволення.

Посилаючись на наведене, просило стягнути у солідарному порядку з відповідачів на свою користь зазначену вище заборгованість.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 31 травня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 28 квітня 2006 року у розмірі 56 631, 09 доларів США, що еквівалентно 733 372 грн 96 коп.; заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 25 квітня 2008 року у розмірі 120 246, 14 доларів США, що еквівалентно 1 557 188 грн 23 коп.; заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 23 травня 2008 року в розмірі 29 459, 30 доларів США, що еквівалентно 381 498 грн 13 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - просить скасуватиоскаржувану ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, обґрунтовано виходив із того, що між сторонами виникли зобов'язання, що випливають з кредитного договору. Оскільки боржник неналежним чином виконував обов'язки, покладені на нього умовами кредитного договору, позивач має право на повернення коштів, які підлягають стягненню в солідарному порядку з боржника та поручителя.

Апеляційний суд, врахувавши висновки і мотиви, з яких було скасовано ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 липня 2015 року (ч. 4 ст. 338 ЦПК України), дослідивши надані до суду первинні документів на підтвердження зарахування у розмірах, визначених кредитними договорами, коштів на рахунки позичальника, а також ліцензію на здійснення операцій з валютними цінностями, дійшов правильного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Правильно зазначено й те, що відповідачем не надано доказів на спростування, наведеного банком розрахунку заборгованості за кредитними договорами, що є його процесуальним обов'язком (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ухвала апеляційного суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

О.С. Ткачук

І.М. Фаловська