АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Шахової О.В., Поливач Л.Д.,

при секретарі Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за заявою ОСОБА_1; заінтересовані особи: Київська міська рада, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання за спадкодавцем на час відкриття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі,

у с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з заявою про встановлення факту, що вона на час смерті спадкодавця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 року, постійно проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року, ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження за її заявою (а.с.7).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Апеляційну скаргу мотивувала, зокрема, тим, що вищевказана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції не прийнято до уваги обставини, зазначені у її заяви, зокрема те, що на час смерті її батька - ОСОБА_3, вона постійно проживала з ним у квартирі АДРЕСА_1 що підтверджується Актом ЖЕД №412 КП «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва» від 21 січня 2017 року.

_______________________________________________

Справа № 755/4946/17

№ апеляційного провадження 22-ц/796/6129/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Разом з тим, Сьома Київська державна нотаріальна контора 25 січня 2017 року їй роз'яснила, що відомості щодо її спільного проживання з спадкодавцем, зазначені у вказаному Акті не узгоджуються з відміткою у її паспорті щодо місця проживання, у зв'язку з чим їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно її батька.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Інші представники заінтересованих осіб в судове засіданні не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції дійшов до висновку, що звертаючись із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем, заявник претендує на спадщину, тобто в даному випадку вбачається спір про право, який має розглядатись в позовному провадженні за участі усіх заінтересованих осіб.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Виходячи зі змісту частин 1,2 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами;2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з тексту самої заяви ОСОБА_1, остання звернулась до суду з питанням встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем - ОСОБА_3, який є її батьком, на час смерті останнього, для можливості в подальшому отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом.

ОСОБА_2, дружина померлого спадкодавця, за заявою якої в Сьомій Київській державній нотаріальній конторі заведену спадкову справу після смерті чоловіка, 06 листопада 2012 року звернулась до нотаріальної контори із заявою про відмову від належної їй частки спадщини за законом.

Разом з тим, 25 січня 2017 року Сьомою Київською державною конторою роз'яснено ОСОБА_1, що її заява про прийняття спадщини надійшла до нотаріальної контори після спливу шестимісячного строку, крім того, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не передбачає Акт про спільне проживання доказом постійного проживання як факту прийняття спадщини, а тому вона має право звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки вони зі спадкодавцем проживали однією сім'єю.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги та відсутності підстав для її задоволення, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку, з урахуванням всіх обставин, вбачається спір про право.

Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог процесуального закону, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.М. Вербова

Судді: О.В. Шахова

Л.Д.Поливач