Провадження № 2/524/1579/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2017 року Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Андрієць Д.Д, розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про відшкодування за рахунок коштів державного бюджету витрат на юридичну допомогу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із заявою про відшкодування за рахунок коштів державного бюджету витрат на юридичну допомогу.

Свою заяву ОСОБА_1 мотивував тим, що 20.04.2012р. відносно нього було розпочате кримінальне провадження за ч.1 ст.122 КК України. 10.11.2015р. Автозаводським районним судом м. Кременчука у справі №524/11831/13-к було ухвалено вирок, яким його визнано невинуватим та виправдано у звязку з недоведеністю вини в цьому злочині.

У кримінальному провадженні на стадії досудового слідства його інтереси представляла адвокат ОСОБА_2. Його витрати на юридичну допомогу становлять 4000 грн..

Посилаючись на ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» просив зобов'язати Державну казначейську службу України відшкодувати йому за рахунок коштів державного бюджету 4000 грн. сплачених у зв'язку з поданням юридичної допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами. (ч. 1 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Як розяснено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №6 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК).

В пункті 3 цієї ж Постанови розяснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно п.4 ст.3 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги.

Так, при відшкодуванні судових та інших витрат застосуванню підлягають норми ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та п.п. 11 і 12 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04.03.1996 року № 6/5/3/41, а також вимоги ст. 124 КПК України, які передбачають, що обовязок вирішувати ці питання покладено на суд, який ухвалив виправдувальний вирок у порядку КПК України та був зобовязаний розяснити громадянинові порядок поновлення його порушених прав і відшкодування шкоди.

Для визначення розміру шкоди, переліченої в пп. 1, 3, 4 ст. 3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутись: 1) при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України відповідно до цих органів; 2) при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному порядку до суду, який розглядав справу по першій інстанції; 3) при скасуванні постанови районного (міського) суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт і закритті справи в районний (міський) суд (до судді), який розглядав справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, розмір відшкодування шкоди, зазначеної в п.п. 1, 3, 4 ст. 3 Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі дії чи розглядав справу, в місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо справу закрито судом при розгляді її в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Оскарження до суду не позбавляє громадянина права звернутись із скаргою до відповідного прокурора (ст. 12 Закону).

Тобто, аналізуючи вказані норми, слід зазначити, що безпосередньо судом відповідно до ст. 13 Закону вирішуються лише вимоги громадянина щодо відшкодування моральної шкоди (п. 5 ст. 3 Закону), інші вимоги (п.п. 1, 3 і 4 ст. 3 Закону) розглядаються органом, який провадив слідчі дії чи розглядав справу і який в свою чергу визначає розмір відшкодування шкоди шляхом винесення постанови (ухвали). Така постанова (ухвала) може бути оскаржена громадянином до суду в порядку, визначеному ст.ст. 12 і 14 Закону. Повернення майна, зазначеного в п.2 ст. 3 Закону, або відшкодування його вартості здійснюється в порядку, визначеному ч. 2 ст. 4 Закону.

Отже, вирішення питання про стягнення судових та інших витрат, в тому числі витрат на оплату правової допомоги, на що посилається позивач, належить до компетенції суду за правилами того виду провадження, в якому ця справа розглядалася.

З огляду на те, що справа ОСОБА_1 розглядалась в порядку кримінального судочинства, суддя приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 про відшкодування за рахунок коштів державного бюджету витрат на юридичну допомогу підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суддя вважає за можливе відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження за його заявою розяснивши йому, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з такою самою заявою.

Керуючись ст.122, 208-210 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про відшкодування за рахунок коштів державного бюджету витрат на юридичну допомогу відмовити.

Розяснити ОСОБА_1, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з такою самою заявою.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Д.Д.Андрієць