Справа № 304/532/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

31 травня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Куштана Б.П.

з участю секретаря Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Перечинського районного суду від 19 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» про визнання недійсним кредитного договору, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» (далі ОСОБА_2) про визнання недійсним кредитного договору.

В обґрунтування позову посилається на те, що 05 жовтня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_2 Аваль») та нею позивачкою ОСОБА_1 - було укладено кредитний договір № 014/4080/74/35416 про надання кредиту в сумі 42 200 доларів США.

Позивачка ОСОБА_1 вважає вищевказаний договір кредиту недійсним, оскільки її, як споживача банківських послуг, при укладенні оспорюваного договору не було повідомлено про усі умови кредитування, а лише про ті, які фактично викладені безпосередньо у змісті самого договору, розробленого відповідачем. Так, з кредитного договору вбачається, що в його змісті відсутні встановлені законодавством обовязкові умови, необхідні для укладення такого, а саме всупереч вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»: кредитний договір та, зокрема, графік платежів, не містить відомостей у розрізі сум погашення основного боргу, вартості сплати всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року; не визначено сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також не вказано її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі).

Вважаючи, що умови договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності й наслідком його укладення є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача, позивачка просила визнати кредитний договір № 014/4080/74/35416 від 05 жовтня 2007 року недійсним з моменту його укладення.

Рішенням Перечинського районного суду від 19 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на невідповідність оскаржуваного рішення нормам матеріального та процесуального права й неповне та неправильне встановлення судом обставин, що мають значення по справі.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання у визначений час не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 236,238). Зважаючи на те, що доводи апелянта викладені у позовній заяві та у апеляційній скарзі, відповідачем подано заперечення на апеляційну скаргу, а отже, позиція сторін апеляційному суду відома, судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 197, ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оригінал Кредитної справи ОСОБА_1 та оригінали договорів, які укладались між сторонами, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

В силу вимог ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 626 договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 05 жовтня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» та позивачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/4080/74/35416 про надання кредиту у вигляді невідновлюваної кредитної лінії, згідно якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 42 200 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором, строком по 04 жовтня 2017 року, із відсотковою ставкою 14,00% річних (а.с. 7-11, 188-190). Кредитні кошти призначені на купівлю квартири (п. 2.1 Договору).

Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязався повернути кредит та нараховані відсотки шляхом щомісячної сплати суми мінімально необхідного платежу з урахуванням щомісячної комісії в розмірах передбачених додатком № 2 до даного договору кредиту, щомісячно до 15 числа поточного місяця; до загальної сукупної вартості кредиту за цим Договором входять витрати позичальника, необхідні для погашення суми кредиту, сплати процентної ставки, сплати комісій Кредитора, передбачених додатками до цього Договору, а також витрати Позичальника на користь третіх осіб, повязані з укладенням іпотечних договорів та договорів забезпечення, вартість внесення записів про іпотеку в Державний реєстр іпотек/Державний реєстр обтяжень рухомого майна, вартість страхування та інші супутні витрати відповідно до Додатків № 2,3 до цього Договору (п.п. 1.4; 1.7.; 1.8.; 5.1. Кредитного договору).

У пунктах п. п. 8.1., 8.2., 8.3. кредитного договору №014/4080/74/35416 зазначено, що позичальник ОСОБА_1 усвідомлює та гарантує, що умови договору для неї зрозумілі, відповідають її інтересам, є розумними та справедливими; сторони дійшли згоди з усіх істотних умов договору; у разі зміни курсу валюти (валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе Позичальник та з підписанням Договору Позичальник свідчить, що йому розтлумачено (зрозуміло) та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України може привести до значних збитків та погіршення фінансового стану Позичальника.

Розділом 10 Договору передбачено відповідальність позичальника, зокрема, у разі порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

У графіку погашення кредиту зазначено щомісячні платежі, які підлягали сплаті на погашення боргу та погашення відсотків, разом до погашення 655,22 долари на місяць (а.с.191-192). Також передбачено внесення оплат на страхування майна та страхування життя із зазначенням загальної суми таки оплат. Зазначено загальну суму, яка буде сплачена у разі своєчасного погашення заборгованості відповідно до Графіку всього 78793,52 долари США, з яких 42200 доларів США - у погашення боргу, та 36593,52 доларів США у погашення відсотків.

Зазначені обставини крім положень самого Кредитного договору підтверджуються наступним.

Встановлено, що 24 вересня 2007 року Банком отримано Заяву-анкету позичальниці ОСОБА_1 на отримання кредиту під заставу, в якій остання просить надати їй кредит в сумі 42 200 дол. США та стверджує, що ознайомлена у письмовій формі з: кредитними умовами (мета, наявні форми кредитування та відмінності між ними, форми забезпечення, строк та відсоткова ставка, орієнтовна вартість кредиту та вартість послуг з оформлення договору); зі змістом ст. 190 та ст. 222 КК України (а. с. 43-45).

Також в той же день 24 вересня 2007 року позивачкою ОСОБА_1 було підписано Умови кредитування по програмі «житло в кредит...», а також, при укладенні Кредитного договору, підписано Додаток № 3 до кредитного договору, в яких зазначено, що вона підтверджує свою ознайомленість з даними умовами та сукупною вартістю кредиту (а. с. 47).

В подальшому між Банком та ОСОБА_1 було укладено додаткові угоди.

Так, 13.03.2009 було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, у якій визначено умови кредитних канікул, що встановлювались на період з 15.03.2009 по 15.03.2010 (а.с.193), та визначено графік погашення кредиту (а.с.194-195).

26 травня 2011 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено ще одну Додаткову угоду до Кредитного договору від 05 жовтня 2007 року, якою, зокрема, змінено строк надання кредиту до 04 жовтня 2037 року; визначено фактичну заборгованість за сумою Кредиту станом на дату укладення цієї Додаткової угоди - 35671,91 долар США; передбачено відстрочку сплати процентів (а.с.196-197). Сторонами також підписано орієнтовний графік погашення кредиту за ануїтетною схемою погашення (Додаток № 1, а.с.198-199), а також у Додатку № 2 до цієї Додаткової угоди встановлено сукупну вартість кредиту та змінено суму мінімального щомісячного платежу, розмір якого і порядок повернення кредиту визначено Графіком погашення (а.с. 46, 200).

Таким чином, ОСОБА_1 укладаючи з Банком у 2007 році Кредитний Договір та у 2009 і 2011 роках Додаткові угоди до Кредитного договору, добровільно погодилася на укладення спірних правочинів, отримала кредитні кошти, що нею не заперечується, не оскаржувала їх і не порушувала питання про їх розірвання, а отже, не вважала їх несправедливими.

Не можна погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що відповідач не ознайомив позивача з інформацією про сукупну вартість кредиту та умови кредитування, валютні ризики, оскільки в умовах Кредитного договору та у Додаткових угодах до нього така інформація була зазначена.

Таким чином, оспорюваний Кредитний договір був підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов цього договору та в подальшому виконувала його умови; відповідач надав позивачці документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту; відповідач попередив позивачку про валютні ризики; у додатках до кредитного договору, які підписані позивачкою, міститься повна інформація стосовно умов кредитування.

Крім того, в разі незгоди з умовами кредитного договору позивач могла скористатись своїм правом, визначеним ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, чого ОСОБА_1 не зробила.

Натомість позивачкою в подальшому укладались Додаткові угоди до Кредитного договору, у яких також зазначались відповідна інформація.

Отже, суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним кредитного договору.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що, у відповідності до ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Перечинського районного суду від 19 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: