Справа № 404/3254/16-ц
Номер провадження 2/404/302/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого-судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Чайка О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з позовом, яким просить в порядку розподілу спільного майна подружжя виділити їй у власність ? частини вбудованого нежитлового приміщення в житловому будинку літ. «А», що розташоване за адресою: м. Кіровоград, вул. Пушкіна, 66, загальною площею 68,88 кв.м., що складається з: сходи 4.9 кв.м., нежитлове приміщення 27,3 кв.м., підсобне приміщення 10,4 кв.м., склад 11,98 кв.м., кабінет 10,6 кв.м., кладова 3,7 кв.м. вартістю 126 705,00 грн. Виділити ОСОБА_2 ? частини вбудованого нежитлового приміщення в житловому будинку літ. «А», що розташоване за адресою: м. Кіровоград, вул. Пушкіна, 66, загальною площею 68,88 кв.м., що складається з: сходи 4,9 кв.м., нежитлове приміщення 27,3 кв.м., підсобне приміщення 10,4 кв.м., склад 11,98 кв.м., кабінет 10,6 кв.м., кладова 3,7 кв.м. вартістю 126 705,00 грн. та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

В обґрунтування вимог зазначає, що 19.08.1989 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. 02.02.2012 року за спільні кошти ними придбано нежиле приміщення, яке є вбудованим нежитловим приміщенням в житловому будинку літ. «А», що розташоване за адресою : м. Кіровоград, вул. Пушкіна ,66, загальною площею 68,88 кв.м., складається із: сходи 4,9 кв.м., нежитлове приміщення 27,3 кв.м., підсобне приміщення 10,4 кв.м., склад 11,98 кв.м., кабінет 10,6 кв.м., кладова 3,7 кв.м. Зазначене майно зареєстровано на відповідача , який заперечує щодо його добровільного розподілу, тому змушена звертатися в суд.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання ним заявлених вимог ( а.с. 123 ).

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступного.

Відповідно до ст. ст. 212, 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено , що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 1989 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-ОЛ № 258909 , виданого Кіровським РАЦС від 08 січня 1990 року (а.с.4).

Згідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення по вул. Пушкіна, 66, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 72 (а.с. 5-6) ОСОБА_2 , як фізична особа, купив вбудоване нежитлове приміщення в житловому будинку літ. «А», що розташоване за адресою : м. Кіровоград, вул. Пушкіна , 66, загальною площею 68,88 кв.м., що складається із: сходи 4,9 кв.м., нежитлове приміщення 27,3 кв.м., підсобне приміщення 10,4 кв.м., склад 11,98 кв.м., кабінет 10,6 кв.м., кладова 3,7 кв.м .

Право власності на вказане нежиле приміщення зареєстровано за відповідачем, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.03.2015 року Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області (а.с. 11 ) .

Згідно оцінки, проведеної за ініціативою позивача суб'єктом оціночної діяльності, вартість об»єкту оцінки вбудованих нежитлових приміщень в житловому будинку літ. «А» загальною площею 68,88 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Пушкіна, 66 на 19.05.2016 року становить: ринкова вартість 253 410,00 грн.(а.с.51-95). Вказана оцінка відповідачем не оспорюється.

Відповідно до ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласнику праві спільної сумісної сласності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду( ч. 2 ст. 370 ЦК України).

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як встановлено ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, за час шлюбу, але на підставі договору дарування, або в порядку спадкування, а також майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 № 11 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до ст. ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Таким чином, законодавцем презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, то обов»язок доведення тієї обставини, що майно придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладено на останнього.

Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов»язаннями, пов»язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі відповідає за зобов»язаннями, пов»язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у спільній сумісній власності подружжя, яке належатиме йому при поділі цього майна.

Системний аналіз ст. ст.57, 60, 61 СК України дозволяє дійти висновку про те, що майно фізичної особи-підприємця може бути об»єктом спільної сумісної власності подружжя і предметом поділу між ними з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення спільного майна подружжя та способів поділу його між ними. Отже, майно фізичної особи-підприємця (яке використовується для господарської діяльності фізичної особи-підприємця), як зазначено у Постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте у період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів.

Використання одним із подружжя зазначеного майна для здійснення підприємницької діяльності може бути враховано при обранні способу поділу цього майна.

Відповідно до положень ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів. Які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Враховуючи вищенаведені норми права, докази на які посилається позивач,суд вважає, що спірне майно придбано за час перебування сторін у шлюбі, їх спільного проживання, ведення спільного господарства за кошти подружжя та в інтересах сім»ї, тому є спільним сумісним майном подружжя.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 Сімейного кодексу України та статті 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена в постанові № 11 від 21.12.2007 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя".

Таким чином, заявлене спірне майно підлягає поділу за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статтею 372 Цивільного кодексу України, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, за частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом з»ясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, а саме: стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя -задовольнити.

Поділити майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнавши, за кожним з них , право власності на 1/2 частку вбудованого нежитлового приміщення в житловому будинку літ.А, що розташоване за адресою : м. Кіровоград , вулиця Пушкіна, 66, загальною площею 68,88 кв.м., що складається із: сходи 4,9 кв.м., нежитлове приміщення 27,3 кв.м., підсобне приміщення 10,4 кв.м., склад 11,98 кв.м., кабінет 10,6 кв.м., кладова 3,7 кв.м.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 внесений судовий збір в розмірі - 1267,05 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда