Ухвала

іменем україни

25 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., ІваненкоЮ.Г., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об'єднання» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 3 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 21 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 1989 року він постійно проживає у АДРЕСА_1. З 19 лютого 1967 року по 30 вересня 2010 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 Під час шлюбу він за проханням дружини зареєстрував її у цій квартирі. Однак після розірвання шлюбу відповідач не проживає за місцем реєстрації та не сплачує комунальні платежі.

У зв'язку з цим позивач просив визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати ТОВ «Житлово-експлуатаційне об'єднання» зняти ОСОБА_5 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 3 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 21 грудня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених ОСОБА_4 позовних вимог, оскільки у процесі розгляду справи судами було встановлено, що відповідач у квартирі, де вона зареєстрована, проживає періодично; у квартирі знаходяться її речі, що підтверджено показами свідків та наданими суду належними і достовірними доказами, яким суди відповідно до вимог ст. ст. 60, 212 ЦПК України надали належну оцінку, які свідчать про те, що підстав для визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування квартирою не має.

Такий висновок судів ґрунтується на правильно встановлених у справі обставинах та вимогах закону.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 3 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук Ю.Г. Іваненко
О.В. Ступак

Колегія суддів: