Справа № 489/874/17
Номер провадження 2/489/1137/17
РІШЕННЯ

Іменем України

01.06.2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретаря - Бреженюк Н.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 р. МКП «Миколаївводоканал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач працював у позивача та 25.12.2015 р. між підприємством та відповідачем на підставі заяви останнього про надання матеріальної допомоги було укладено договір позики, згідно якого відповідачу надано грошові кошти в сумі 10 000 грн. 00 коп. строком до 30.06.2017 р. В подальшому відповідача було звільнено 06.10.2016 р. та проведено розрахунок з ОСОБА_1 Однак при розрахунку було виявлено, що у відповідача перед позивачем заборгованість в розмірі 4 999 грн. 96 коп. за вищевказаним договором позики. Проте до теперішнього часу заборгованість відповідачем не погашена.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд розірвати договір позики укладений 25.12.2015 р. між Міським комунальним підприємством «Миколаївводоканал» та ОСОБА_1; стягнути з ОСОБА_1 на користь МКП «Миколаївводоканал» 4 999 грн. 96 коп. боргу за договором позики; 190 грн. 00 коп. інфляційних витрат; 52 грн. 19 коп. 3% річних, а також судові витрати в розмірі 1 600 грн. 00 коп.

Згідно заяви представник позивача позовні вимоги підтримав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 працював в Міському комунальному підприємству «Миколаївводоканал» охоронцем з 18.09.2015 р.

25.12.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою про надання матеріальної допомоги в звязку з тяжким матеріальним становищем.

Відповідно до Положення про видачу позики працівникам МКП «Миколаївводоканал» вбачається, що працівнику може бути видана позика на підставі заяви працівника із зазначенням причини про необхідність використання ним додаткових коштів у вказаний період.

25.12.2015 р. між Міським комунальним підприємством «Миколаївводоканал» та ОСОБА_1 був укладений Договір позики, згідно якого відповідачу надано грошові кошти в сумі 10 000 грн. 00 коп. строком до 30.06.2017 р.

Згідно п. 4 Договору позики позикодавець щомісячно відраховує із заробітної плати позичальника платіж протягом 18 місяців по 555 грн. 55 коп. до повного погашення позики.

Відповідно до п. 5 Договору цей Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 30 червня 2017 року.

У відповідності п.6 Договору позики за порушення умов даного Договору винна сторона відшкодовує завдані збитки, у тому числі втрачену вигоду, у порядку, передбаченому чинним законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що 25.12.2015 р. позивачем було перераховано відповідачеві грошові кошти за договором позики.

Проте відповідачі суму отриману за договором позики та проценти за користування грошовими коштами позивачки, не повернули, в звязку з чим в них виникла заборгованість перед позивачкою.

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 20.02.2017 р. заборгованість відповідача за договором позики складає 4 999 грн. 96 коп. - борг за договором позики; 190 грн. 00 коп. інфляційних витрат; 52 грн. 19 коп. 3% річних.

Відповідно до статей 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики потребує простої письмової форми і є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Аналогічна правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України у справі № 6-50цс16.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 525 ЦК України недопустима одностороння відмова від виконання зобов'язань, якщо інше не передбачене договором або законом.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про наявність у відповідачки боргового зобовязання перед позивачем внаслідок укладення договору позики.

Проте у встановлений в розписці строк та станом до теперішнього часу відповідачка позику не повернула.

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Подібна правова позиція висловлена також Верховним Судом України при розгляді справи № 6-37цс15.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний на вимогу позикодавця сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Разом з тим вимоги позивача про розірвання договору позики підлягають також задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із положеннями статей 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов'язанням.

У відповідності до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Оскільки відповідачем порушено істотні умови договору, то у відповідності до вимог ч. 2ст. 651 ЦК України, такий договір за вимогою позивача підлягає розірванню.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідачів суми позики та відсотків за користування позикою обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 8 000 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 34, 60, 62, 88, 212-214, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Розірвати Договір позики укладений між Міським комунальним підприємством «Миколаївводоканал» та ОСОБА_1 від 25.12.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (р/р 3 в МОД ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», МФО 380805, ), заборгованість за договором позики від 25.12.2015 р. в розмірі 4 999 грн. 96 коп. боргу за договором позики, 190 грн. 00 коп. інфляційних витрат; 52 грн. 19 коп. 3 % річних.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (р/р 3 в МОД ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», МФО 380805, ) судовий збір в розмірі 1 600 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С. Тихонова