Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/166/17

номер провадження 2/695/502/17

04 жовтня 2017 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Середи Л.В.

за участю секретаря - Бреуса В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Золотоніської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно їх сина ОСОБА_2, 2009 року народження.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона та відповідач по справі 09.08.2008 року уклали шлюб, який був зареєстрований відділом РАЦС по м. Золотоноші Золотоніського міськрайонного управління юстиції Черкаської області. Від вказаного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_3. Одруження виявилось невдалим, сім'я розпалася, а шлюбні відносини у сторін фактично припилися, а тому рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.05.2011 року вказаний шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги на утримання свого сина не надає та батьківської турботи до нього не проявляє, участі у вихованні та духовному розвитку ОСОБА_3 також не бере. Із відповідача по вказаній справі на утримання його сина рішенням Золотоніського міськрайонного суду стягнуто аліменти, які він не сплачує, а тому у нього утворилася заборгованість по їх сплаті. Враховуючи, що відповідач вихованням, навчанням, піклуванням про свого сина не займається, не допомагає забезпечувати його фізичний і духовний розвиток, матеріальної допомоги на його утримання належним чином не надає, позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому є достатньо підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3.

Позивач та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, та надали пояснення аналогічні поясненням викладеним в позовних вимогах. ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначала, що за 8 років життя їх спільного сина відповідач спілкувався із ним лише тричі, а протягом останнього року спілкувався з ним лише один раз, матеріальної допомоги не надає та участі у його вихованні та розвиткові брати не бажає. В подальшому позивач та її представник звернулися до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали у повному обсязі.

Відповідач звернувся до суду із заявою, згідно з якою позовні вимоги в частині позбавлення його батьківських прав визнав повністю, проти задоволення позовних вимог в частині стягнення із нього судових витрат заперечував, розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Золотоніської міської ради звернулася до суду із відповідною заявою, згідно якої розгляд справи просила проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є матір'ю позивача. Так після укладення шлюбу між сторонами вони проживали разом із нею, за цей час ОСОБА_2 зарекомендував себе із негативної сторони, вживав спиртні напої, не бажав влаштовуватись на роботу. Після їх розлучення фактично із своїм сином не спілкується, матеріальної допомоги на його утримання не надає, батьківської турботи про свою дитину не проявляє.

Допитаний в судовому засіданні, у порядку визначеному ст. 182 ЦПК України, ОСОБА_3 пояснив суду, що він свого батька фактично не бачить, він ніколи не приходив на перший дзвоник до нього у школу, останній раз бачився із ним ще коли навчався у другому класі.

Суд заслухавши пояснення сторін та свідків у справі, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення вказаних позовних вимог у зв'язку із наступним.

Згідно із ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Конвенцією ООН про права дитини встановлено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Як вбачається із свідоцтва про народження (серії НОМЕР_1 від 31.03.2009 року) ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4, а його батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

Як вбачається із рішення Золотоніського міськрайонного суду від 19.05.2011 року шлюб між сторонами був розірваний, а позивачу відновлено дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Відповідно до довідки - характеристики №81, виданої головою квартального комітету №26, від 23.03.20147 року, ОСОБА_1 проживає в м. Золотоноша разом із своїми батьками та сином, громадського порядку не порушує, в громадських місцях поводить себе задовільно.

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 23.03.2017 року ОСОБА_1 проживає разом із своїм батьком та матір'ю, а також сином ОСОБА_3. Дитина має окрему кімнату, має всі можливості для повноцінного виховання та проживання.

Як вбачається з акту про без участь батька ОСОБА_2 у вихованні свого сина, учня 2-Б класу Золотоніської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 Золотоніської міської ради Черкаської області ОСОБА_3 від 22.03.2017 року № 62, за час навчання учня в школі батько ОСОБА_2 навчанням та вихованням сина не цікавиться, з сім'єю не проживає. На батьківські збори не приходить.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Золотоніської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, 24.03.2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, де розглядалася заява ОСОБА_2 про вирішення спору щодо його участі у вихованні сина ОСОБА_3, встановлено, що батько з його слів свідомо протягом двох років не спілкується з дитиною, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Також у процесі розгляду його заяви встановлено, що ОСОБА_2 притягався до кримінальної відповідальності за ст. 307 КК України. Окрім того ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів. виходячи із викладеного, захищаючи права та інтереси малолітнього, орган опіки та піклування Золотоніської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3.

Згідно із ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків , як позбавлення батьківських прав.

Так згідно із ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення від виконання обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм маралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Суд вважає, що позивачем доведено наявність свідомих дій відповідача щодо ухилення ним від виконання свого батьківського обов'язку по відношенню до свого сина ОСОБА_3 Також суд враховує вказаний вище висновок органу опіки та піклування, де сам ОСОБА_2 визнав, що він свідомо протягом двох років не спілкується з дитиною.

Із письмових пояснень сусідів позивача ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, копія якої додана до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_11 належним чином виконує свої батьківські обов'язки відносно свого малолітнього сина ОСОБА_3, піклується про його духовний та фізичний розвиток. Батько дитини ОСОБА_2 за місцем проживання дитину не відвідує, участі у вихованні сина не приймає.

Окрім того судом встановлено, що ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом №2-2306-566 від 20.06.2012 року, яка згідно довідки-розрахунку від 02.10.2017 року №14646 складає 3563,38 грн., що на думку суду свідчить про те, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється не тільки від виконання рішення суду, а й не надає матеріальної допомоги на утримання свого сина.

Прийшовши до переконання про те, що відповідач протягом декількох останніх років явно недостатньо приділяє уваги участі у вихованні сина, у його духовному та моральному розвитку, як це передбачено ст. 150 СК України, не звертався до органів опіки та піклування за сприянням у здійсненні своїх батьківських прав і виконанні батьківських обов'язків, суд зважає і на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, виходить із інтересів дітей.

Таким чином, надані по справі докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов'язки, піклуватись про дітей та займатись їх вихованням.

Відповідач зі свого боку не надав заперечень проти цього, навпаки позов визнав, а отже визнав і обставини викладені в ньому.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимога позивача про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки відповідає інтересам дитини, а поведінка відповідача відносно їх неповнолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов'язками.

З огляду на наведене суд, враховуючи характер поведінки відповідача та його ставлення до дитини, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування, приходить до висновку, що під час розгляду справи встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно із ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Суд враховує, що в матеріалах справи наявна квитанція №18 від 04.05.2017 року про сплату позивачем судового збору у сумі 640,0 грн.

Враховуючи вимоги вказаної вище ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідача на користь позивача суму сплаченого нею судового збору 640,0 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60,88, 212, 215 ЦПК України, ст.,ст. 150,164,165 СК України, Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Золотоніської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, витрати пов'язані із оплатою судового збору у розмірі 640 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його отримання.

Суддя: Середа Л.В.

Повний текст рішення виготовлено та підписано головуючим 06.10.2017 року.