Справа №167/351/17
Провадження №2/167/163/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2017 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Сіліча І.І.,

при секретарі - Ісаковій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рожище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. В обгрунтовання своїх вимог вказує, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. Крім позивача в даному будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3. Відповідачі з 2004 року і по даний час не проживають в даному будинку, особистих речей в будинку немає, проживають за іншою адресою в с.Діброва Олевського району Житомирської області. Вважає, що відповідачі порушують її права як власника. Просить визнати відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком в АДРЕСА_1 та примусово зняти їх з реєстраційного обліку в будинку.

Позивач, представник позивача в судове засідання не з'явилися, представник позивача ОСОБА_4 суду надала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, справа розглядається за відсутності відповідачів у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.319, ч.1 ст.321, ч.1 ст.391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку за заповітом від 09.02.2017 року (а.с.6), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.10.2007 за договором дарування 1/2 частки будинку, номер витягу 16470455 (а.с.7), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.02.2017 (а.с.19).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 з 23 квітня 2004 року та ОСОБА_3 з 13 квітня 2005 року хоч і зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, проте з 2004 року не проживають, що стверджується довідкою виконкому Дубищенської селищної ради (а.с.8), актом від 30.01.2017 року (а.с.9), будинковою книгою для прописки громадян, проживаючих у АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 були відсутні в спірному житловому будинку без поважних причин понад один рік, фактично припинили користуватись цим жилим приміщенням, переїхавши на інше місце проживання - в с.Діброва Олевського району Житомирської області, ніяких обов'язків щодо утримання будинку відповідачі не несуть, тому і втратили право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги щодо зобов'язання провести зняття з реєстраційного обліку є передчасними, оскільки відповідно до вимог ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382- IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, остаточного рішення суду, яке набрало законної сили. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково та ОСОБА_2, ОСОБА_3 визнати такими, що втратили право користування житловим будинком з надвірними господарськими спорудами та будівлями в АДРЕСА_1, Волинської області.

В решті позовних вимог слід відмовити.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» (а.с.3) та при зверненні до суду з позовом позивачем не було оплачено судовий збір, тому, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідачів в дохід держави 640 грн. судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 61, 88, 197, 209, 212, 213, 215, 224-226, 228 ЦПК України, ст. 150 ЖК України, ст. ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 - такими, що втратили право користування житловим будинком з надвірними господарськими спорудами та будівлями в АДРЕСА_1, Рожищенського району Волинської області.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 320 (триста двадцять) грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 320 (триста двадцять) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Рожищенський районний суд в десятиденний строк з дня отримання рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте Рожищенським районним судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Рожищенського районного суду І.І.Сіліч