УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Завгородньої І.М., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області, треті особи: приватний нотаріус Яворівського нотаріального округу Дуда Світлана Богданівна, орган опіки та піклування при Яворівській районній державній адміністрації Львівської області, про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області та визнання права власності на Ѕ частини житлового будинку за касаційною скаргою ОСОБА_5 та законного представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Львівської області від 7 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, у якому зазначала, що з 11 травня 1984 року по 21 вересня 2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 Перебуваючи в шлюбі, вони з чоловіком у 1996 року розпочали будівництво житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 яка була передана у користування матері відповідача - ОСОБА_5 Будівництво вказаного житлового будинку було завершено у 2000 році.

На час розірвання шлюбу житловий будинок не було введено в експлуатацію та право власності на нього оформлено не було, сторони домовились, що відповідач повідомить позивача про час оформлення права власності на зазначений житловий будинок, у зв'язку із чим вона не зверталась до відповідача із вимогою про поділ спільної сумісної власності подружжя - житлового будинку по АДРЕСА_1

Із листа обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 30 січня 2013 року їй стало відомо про те, що станом на 29 грудня 2012 року спірний житловий будинок зареєстрований на праві власності за сином відповідача - ОСОБА_6

На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просила визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Рясне-Руської сільської ради від 17 грудня 2009 року «Про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1»; визнати недійсним договір дарування, укладений 15 червня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6; визнати за нею та ОСОБА_5 право власності по Ѕ частини спірного житлового будинку.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 14 жовтня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 7 листопада 2016 року рішення Яворівського районного суду Львівської області від 14 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4

Визнано частково недійсним договір дарування житлового будинку, укладений 15 червня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Дудою С.Б. за реєстровим № 394, а саме - в частині дарування 27 % житлового будинку АДРЕСА_1 разом з належними до нього господарськими будівлями. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 27 % житлового будинку АДРЕСА_1 разом з належними до нього господарськими будівлями. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 та законний представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати зазначене рішення апеляційного суду в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

У решті рішення апеляційного суду до суду касаційної інстанції не оскаржено та предметом перегляду не є (ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваного рішення апеляційного суду в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що з 11 травня 1984 року по 21 вересня 2006 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, фактично шлюбні відносини яких припинилися ще у 2001 році.

У 1996 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розпочали будівництво житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1, яка належала на праві користування матері ОСОБА_5

Рішенням виконавчого комітету Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 128, що було прийнято у вересні 2002 року, забудовником житлового будинку по АДРЕСА_1 визнано ОСОБА_5

Рішенням виконавчого комітету Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області від 17 грудня 2009 року № 255 доручено комунальному підприємству Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» оформити свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_5

24 грудня 2009 року ОСОБА_5 на підставі рішення Виконавчого комітету Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області від 17 грудня 2009 року № 255 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_215 червня 2012 року між ОСОБА_5 та його сином ОСОБА_9 укладено договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1Відповідно до статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС України) (чинного на час виникнення спірних правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічні норми містяться і в ст. ст. 60, 63, 70 СК України, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України.

Ухвалюючи рішення про визнання недійсним оспорюваного договору дарування в частині дарування 27 % спірного будинку та визнаючи за ОСОБА_4 право власності на цю частину, апеляційний суд, встановивши, що оскільки на час припинення фактичних шлюбних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у 2001 році ступінь готовності незавершеного будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 становив 54 %, то позивач має право на 27 % спірного будинку, що становить 1/2 частини ступеня його готовності на момент припинення фактичних шлюбних відносин.

Такі висновки апеляційного суду грунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення апеляційного суду, не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та законного представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 7 листопада 2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області, треті особи: приватний нотаріус Яворівського нотаріального округу Дуда СвітланаБогданівна, орган опіки та піклування при Яворівській районній державній адміністрації Львівської області, про визнання недійсним оспорюваного договору дарування в частині дарування 27 % спірного будинку та визнання за ОСОБА_4 права власності на цю частину житлового будинку залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

І.М. Завгородня

О.В. Попович