Номер провадження: 22-ц/785/3535/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 цивільну справу за клопотанням акціонерного товариства «Аrоmа» про надання дозволу на примусове виконання рішення суду сектору Буюкань мун. Кишинів Республіки Молдова від 25.03.2013 року про стягнення з ТОВ «UCRBELTORG» 30173 євро 15 центів та 14664 лей 15 бань, за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Аrоmа» на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 09 лютого 2017 року,

встановила:

У червні 2016 року представник АТ «Аrоmа» звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати і надати дозвіл на примусове виконання рішення суду сектору Буюкань мун. Кишинів Республіки Молдова від 25.03.2013 року, прийняте у цивільній справі №2-Е-171/13 за позовом прокуратури сектору Буюкань в інтересах АТ «Аrоmа» до ТОВ «UCRBELTORG», обґрунтовуючи заяву тим, що рішення суду сектору Буюкань мун. Кишинів Республіки Молдова від 25.03.2013 року по справі №2-Е-171/13 набуло чинності 25.04.2013 року, є остаточним і може бути примусово виконано на території України за місцем знаходження боржника.

Одночасно представник заявника просив поновити АТ «Аrоmа» строк для звернення до суду із клопотанням про визнання та примусове виконання рішення іноземного суду, оскільки про зміну місця знаходження ТОВ «UCRBELTORG» 01.03.2016 року стало відомо після винесення ухвали Київським районним судом м. Одеси 31.05.2016 року за заявою, поданою до цього суду 28.03.2016 року.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 09 лютого 2017 року у задоволенні клопотання АТ «Аrоmа» про надання дозволу на примусове виконання рішення суду сектору Буюкань мун. Кишинів Республіки Молдова від 25.03.2013 року про стягнення з ТОВ «UCRBELTORG» 30173 євро 15 центів та 14664 лей 15 бань було відмовлено.

Зазначене судове рішення оскаржує в апеляційному порядку АТ «Аrоmа». В скарзі з посиланням на порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали та постановки нової про задоволення клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що рішенням суду сектору Буюкань мун. Кишинів Республіки Молдова від 25.03.2013 року про стягнуто з ТОВ «UCRBELTORG» на користь АТ «Аrоmа» 30173 євро 15 центів та 14664 лей 15 бань. Рішення набуло чинності 25.04.2013 року, є остаточним і може бути примусово виконано на території України за місцем знаходження боржника.

Частиною 1 статті 390 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражі) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою, або за принципом взаємності.

Таким міжнародним договором є Мінська Конвенція, згоду на обовязковість якої надана Верховною Радою України Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» за №240/94-ВР від 10.11.1994 року.

Статтею 54 Мінської Конвенції передбачено, що клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Відповідно до частини 3 статті 54 Мінської Конвенції, порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Згідно ст. 396 ЦПК України, підставами для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду є наступне: 1. Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. 2. Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; 2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи; 3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; 4) якщо ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; 5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Законом строк пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; 6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; 7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; 8) в інших випадках, встановлених законами України.

Відповідно до статті 55 Мінської Конвенції, у визнанні передбачених статтею 52 рішень і у видачі дозволу на примусове виконання може бути відмовлено у випадках, якщо відповідач не прийняв участі в процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не був вчасно і належно вручений виклик до суду.

Згідно статей 100, 12 ЦПК Республіки Молдова, вручення копій позовної зави, процесуальних актів, судових повідомлень (повісток) у спосіб, який забезпечує підтвердження вручення (або отримання) вказаних документів.

В рішенні суду сектору Буюкань мун. Кишинів Республіки Молдова від 25.03.2013 року (а.с. 9) та в довідці цього суду (а.с. 17, 18) зазначено про належне сповіщення сторін, проте не зазначено та не підтверджено коли, у який спосіб була повідомлена сторона відповідача про судове засідання. При розгляді цього клопотання суд надав можливість подання додаткових доказів у підтвердження належного повідомлення сторони відповідача, однак були надані тільки докази на а.с. 9-22, 68-106, які цю обставину не підтверджують. Не надано належних доказів представником АТ «Аrоmа» і в суді апеляційної інстанції.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з розясненнями викладених в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Наявність чи відсутність наведених обставин та можливість встановлення відповідних фактів суд вирішує відповідно до положень ст. ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України, за якими сторони при вирішенні справи зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи, суд зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення суду, вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, всупереч твердженню скарги, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому у відповідності зі ст. ст. 311, 312 ЦПК України, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 312, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Аrоmа» відхилити.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_2

ОСОБА_3