Провадження № 2/750/417/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2017 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Литвиненко І.В.,

за участю секретаря Юрченко І. В.,

з участю позивача, представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Деснянський відділ Державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області,

в с т а н о в и в :

27.12.2016 року до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернувся ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 18 серпня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 1324 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 38278,67 доларів США, що за курсом 24,87 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.06.2016 року складає 951990 грн 52 коп. таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що фактично, знаючи адресу мешкання, яка повідомлялась відповідачу в переписці, письмова вимога направлялась позивачу за адресою, якою він не мешкає з 2013 року, крім того зазначав, що вимога надіслана банком не була безспірною, оскільки рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 18.10.2013 року була стягнута заборгованість по тілу кредиту, відсоткам та пені, а отже фактично мало місце подвійне стягнення, бо за виконавчим написом стягнуто заборгованість за весь час існування договірних відносин без врахування стягнутої вже суми боргу за судовим рішенням. Крім того, виконавчий напис виданий з порушенням ст.. 88 Закону України «Про нотаріат», крім того виконавчий напис вчинений щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з номером, який не укладався між сторонами.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що у звязку із наявністю судового рішення від 18.10.2013 року, суд може визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню лише в частині, яка охоплена цим судовим рішенням.

Представники третіх осіб в судове засідання не зявились про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

23.07.2007 року року між сторонами укладено кредитний договір № CNGLAN00000986 на суму 11072,52 доларів США на придбання автомобіля зі сплатою 10,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою 1% винагороди, пені, відсотків за користування кредитом у разі порушень зобовязань, з кінцевим терміном повернення 23.07.2014 року..

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 18.10.2013 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволений.Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № CNGLAN00000986 від 23.07.2007 року у сумі 132910,37 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2436 грн. на повернення судових витрат. В цьому рішенні зазначено, що заборгованість виникла станом на 18.05.2013 року,та становить 16634,59 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 6915,21 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 4776,29 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 719,10 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у сумі 4223,99 доларів США.

08.08.2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_4 із заявою про вчинення виконавчого напису за договором № CNGLAN00000988 від 23.07.2007 для стягнення боргу частинами, а саме: 38278,67 доларів США, що за курсом 24,87 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.06.2016 року складає 951990,52 грн з урахуванням:заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6943,95 доларів США, заборгованості по відсоткам у розмірі 7361,39 доларів США,заборгованість з комісії у розмірі 874,20 доларів США, заборгованість з пені у розмрі 23099,12 доларів США, в заяві зазначений строк за який проводиться стягнення 3264 дня, а саме: з 23.07.2007 року по 29.06.2016 року (а.с. 65), до заяви був доданий розрахунок заборгованості за кредитним договором № CNGLAN00000988 від 23.07.2007 станом на 29.06.2016 року (а.с. 66-69), письмова вимога направлена ОСОБА_3 на адресу : м. Чернігів, вул.. 1 Травня, 381 про усунення порушень за кредитним договором № CNGLAN00000988 від 23.07.2007, копія кредитного договору № CNGLAN00000986 від 23.07.2007, копія опису цінного листа про надіслання вимоги, копія квитанції та списку згрупованих поштових відправлень (а.с. 70, 74-76).

18.08.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3324 про стягнення з ОСОБА_3 невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № CNGLAN00000988 грошових коштів у сумі 38278,67 доларів США, що за курсом 24,87 відповідно до службового розпорядження НБУвід 29.06.2016 року складає 951990,52 грн з урахуванням:заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6943,95 доларів США, заборгованості по відсоткам у розмірі 7361,39 доларів США,заборгованість з комісії у розмірі 874,20 доларів США, заборгованість з пені у розмрі 23099,12 доларів США, стягнення здійснювалось за період з 23.07.2007 року по 29 червня 2016 року.

Як вбачається з п. 2.1, 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595 встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

За змістом п.п. 3.1, 3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.99 № 1172.

Представником відповідача подано в судовому засіданні розрахунок заборгованості за кредитним договором № CNGLAN00000988 від 24.07.2007 року, як вбачається із розрахунку заборгованості наданої представником відповідача в судовому засіданні, зурахуванням заборгованості, стягнутої за рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 18.10.2013 року, заборгованість складає 25539,74 долари США. Суд не бере до уваги даний розрахунок, оскільки договір № CNGLAN00000988 від 24.07.2007 року між сторонами цієї справи не укладався, а укдався договір № CNGLAN00000986 від 23.07.2007, а отже поданий розрахунок не має відношення до даної справи.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Отже на момент звернення із заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором № CNGLAN00000986 від 23.07.2007 за період 23.07.2007 року по 29 червня 2016 року не існувало заборгованості в сумі 38278,67 доларів США, що за курсом 24,87 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.06.2016 року складає 951990,52 грн з урахуванням:заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6943,95 доларів США, заборгованості по відсоткам у розмірі 7361,39 доларів США,заборгованість з комісії у розмірі 874,20 доларів США, заборгованість з пені у розмрі 23099,12 доларів США, оскільки рішенням апеляційного суду Чернігівської області вже було стягнуто заборгованість станом на 18.05.2013 року, а отже відповідач ввів в оману приватного нотаріуса щодо суми заборгованості та періоду стягнення. Фактично вчинення виконавчого напису призвело до подвійного стягнення суми заборгованості за період з 23.07.2007 року по 18.05.2013 року з відповідача.

Крім того, суд зазначає, що приватним нотаріусом був вчинений виконавчий напис всупереч вимозі ст. 88 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, в зв'язку з чим позивач вважаючи свої права порушеними, просив суд про задоволення позову, на що слід зазначити наступне.

Можливість реалізації права на звернення з позовом про оскарження нотаріальної дії або відмову в її вчиненні обмежена загальним строком позовної давності, який визначається у ст. 257 ЦК Українита становить 3 роки.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 04.03.2015 р. у справі № 6-27цс15 та Постанові Верховного суду України від 11.03.2015 р. у справі 6-141 цс14.

З огляду на вищезазначене, суд важає, що нотаріус при видачі виконавчого напису не врахував пропуск банком строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до норм ст. ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договір, який є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Отже, встановивши, що відповідачем при поданні заяви про вчинення виконавчого напису ставилась вимога про стягнення коштів за кредитним договором від 23.07.2007, трьох річний строк з дня виникнення права вимоги за яким минув, нотаріус повинен був відмовити у вчиненні виконавчого напису. Крім того, суд зауважує, що виконавчий напис вчинений про стягнення коштів за кредитним договором № CNGLAN00000988 від 23.07.2007, який нотаріусу не надавався, нотарісу був наданий кредитний договір № № CNGLAN00000986 від 23.07.2007, а отже, приватний нотаріус, встановивши той факт, що йому не надано кредитний договір щодо якого подано вимогу про вчинення виконавчого напису повинен був відмовити у вчинені такої нотаріальної дії.

Також суд враховує, що позивач повідомляв Банк про його нову адресу, що вбачається з відповідей відповідача на заяви позивача, які позивачу надсилались листи саме на адресу: АДРЕСА_1, вимога ж була надіслана на іншу адресу, яка була вказана в кредитному договорі, таку ж адресу вказував ОСОБА_3 при розгляді в Деснянському районному суді м. Чернігова справи № 750/4229/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, повернення майна з чужого незаконного володіння, цю ж адресу представник ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначав в апеляційній скарзі.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що відповідачем були подані документи про заборгованість за кредитним договором, які не відповідали дійсності, крім того, приватний нотаріус ОСОБА_4 не був наділений правом вчиняти виконавчий напис від 18 серпня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 1324, через неможливість встановити його безспірність та через неподання копії кредитного договору щодо якого подано вимогу про вчинення виконавчого напису, а тому вбачається, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 18 серпня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 1324 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 38278,67 доларів США, що за курсом 24,87 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.06.2016 року складає 951990 грн 52 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору в сумі 551 грн.20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя