У х в а л а

іменем україни

19 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органу досудового розслідування, за касаційною скаргою Першого заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 19 грудня 2001 року Синельниківським міським відділом Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Дніпропетровській області відносно нього було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а 08 січня 2003 року йому пред'явлено обвинувачення. Цього ж дня було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

У подальшому, а саме - 24 квітня 2003 року злочин було перекваліфіковано на ч. 2 ст. 286 КК Українита 21 лютого 2006 року йому пред'явлено обвинувачення за вказаним злочином.

Справу було направлено на розгляд до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, однак його вину не доведено та справу повернуто на додаткове розслідування. Обвинувачення повторно змінене на ч. 1 ст.286 КК України.

Зазначав, що кримінальна справа неодноразово направлялася на розгляд до суду та поверталася на додаткове розслідування, останній раз справу повернуто - 22 червня 2011 року.

Звертав увагу на те, що слідчі, не дивлячись на суттєві розбіжності в показаннях учасників процесу та висновках експертів, не звертали на наведене увагу та проводили розслідування однобічно.

У зв'язку з набранням законної сили новим КПК України, 26липня 2013 року кримінальне провадження було зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, не зважаючи на те, що кримінальне провадження слід було закрити після останнього повернення справи на додаткове розслідування.

У подальшому про будь-які слідчі дії він не повідомлявся та після неодноразових звернень до прокуратури Дніпропетровської області та Головного управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Дніпропетровській області, 20 вересня 2013 року кримінальну справу було закрито у зв'язку з недоведеністю його вини у вчиненні злочину.

Посилаючись на те, що протягом всього часу до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, належне йому майно знаходилося під арештом, що негативно позначилося на звичайному способі життя та обмежувало його життєві зв'язки, для поновлення яких необхідно докласти значних зусиль, оскільки протягом десяти років був безпідставно обмежений у вільному пересуванні, що призвело до нервових хвилювань, стресу, просив стягнути з Державної казначейської служби України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на його користь 520 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового розслідування.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України задоволено.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 520 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органу досудового розслідування.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ГУ Національної поліції України в Дніпропетровській області відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру стягнутих коштів з 520 000 грн на 250 000 грн.

У касаційній скарзі Перший заступник прокурора Дніпропетровської області просить змінити оскаржувані судові рішення, зменшивши розмір коштів, як підлягають стягненню на відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про наявність підстав та умов для відшкодування шкоди, завданої позивачу незаконними діями досудового розслідування, відповідно до приписів ст. 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки встановлено незаконність притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності із застосуванням запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд.

Крім того, суди дійшли й до обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення грошових коштів на відшкодування моральної шкоди на загальних підставах з огляду на зазначене вище та на те, що вказаніобставини впливали на душевний стан позивача, змушували його нервувати, створили певних дискомфорт, порушили його звичайний уклад життя, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та зменшуючи розмір коштів, які підлягають стягненню з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4, апеляційний суд, встановивши кількість місяців перебування позивача під слідством, на підписці про невиїзд, навів правильний розрахунок, а також з урахуванням вимог розумності, справедливості та наданих позивачем доказів, роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру стягуваної суми на користь позивача.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції, в незмінній після апеляційного перегляду частині, та рішення апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Першого заступника прокурора Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року, в незмінній після апеляційного перегляду частині, та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

О.С. Ткачук

І.М. Фаловська