АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Пищиди М.М.,

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря - Григорєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Тернт»євої ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2017 року за позовом Тернт»євої ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Терент»євого ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та усунення перешкод в розпорядженні коштами на рахунку, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду із позовом, посилаючись на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.06.2016р. по справі №520/12278/14-ц (рішення набрало чинності 05.07.2016р.) за нею в порядку розподілу спільного майна подружжя визнано право власності на 8416,55 дол. США, що розміщені на банківському рахунку у ПАТ КБ ПриватБанк № 9864.

21.09.2016р. позивачкою до банку була подана заява про перерахування належних їй на праві власності коштів з рахунка №9864 на її карту для виплат, проте банком було відмовлено у задоволенні даної вимоги з посиланням на відсутність відкритого виконавчого провадження з приводу стягнення коштів.

08.11.2016р. ПАТ КБ «ПриватБанк», незважаючи на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.06.2016р., здійснив видачу ОСОБА_4 грошові кошти розміщені на рахунку №9864, зокрема, і кошти, на які за позивачкою визнано право власності.

Виходячи з викладеного позивачка вважає, що ПАТ КБ ПриватБанк неправомірно неодноразово відмовив їй в переказі грошових коштів з рахунку №9864, а відповідач ОСОБА_4, скориставшись діями банку здійснив розпорядження належними їй грошовими коштами.

У звязку з чим, позивачка просить суд стягнути з відповідачів грошові кошти в розмірі 8416,55 дол. США та зобовязати ПАТ КБ ПриватБанк усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні коштами, що були розміщені на банківському рахунку №9864.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ПАТ КБ ПриватБанк, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів та усунення перешкод в розпорядженні коштами на рахунку - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 8416,55 дол. США шляхом перерахування на картку № 649027, відкриту у ПАТ КБ ПриватБанк на імя ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_1).

Вирішено питання щодо судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі Терент»єва О.О., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.06.2016р. по справі №520/12278/14-ц за позивачкою ОСОБА_5 в порядку розподілу спільного майна подружжя визнано право власності на 8416,55 дол. США, що розміщені на банківському рахунку у ПАТ КБ ПриватБанк №9864, рішення набрало чинності 05.07.2016. (а.с. № 7-24 ).

Згідно письмової заяви ОСОБА_5 від 21.09.2016р. позивачка звернулась до ПАТ КБ ПриватБанк з вимогою про перерахування на виконання рішення Київського районного суд м.Одеси від 23.06.2016р. грошових коштів у сумі 8416,55 дол. США на зазначений нею рахунок.

Заява була отримана банком поштою 27.09.2016р., про що свідчить штамп вхідної кореспонденції банку (а.с. № 25).

Банком надано відповідь від 29.09.2016р., в якій відповідач зазначив, що рішення суду банком виконується в примусовому порядку відповідно до чинного законодавства, яке регулює банківську діяльність, а також правовідносини, які виникають між банкам та клієнтами під час надання банківських послуг, а до ПАТ КБ ПриватБанк не надходили документи про примусове виконання рішення, на підставі яких банк зобовязаний його виконати. (а.с. №28-29)

11.10.2016р. позивачка звернулась до банку з вимогою здійснити блокування розпорядження належними їй на праві власності грошові кошти розміщені на рахунку №9864, як запобіжний засіб, з метою надання їй часу для отримання документів в ДВС для подальшого перерахунку коштів, виходячи з наданої їй 10.10.2016р. банком інформації (а.с. № 83).

13.10.2016р. на заяву позивачки банком надана відповідь на її вимогу щодо блокування рахунку, а також повідомлено, що згідно ухвали Київського районного суду м.Одеси від 23.06.2016р. скасовано заходи забезпечення позову та звільнено з під арешту банківський рахунок №9864.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23.08.2016р. про звільнення майна з-під арешту ПАТ КБ ПриватБанк отримано 03.10.2016р., про що безпосередньо було повідомлено ОСОБА_5 в письмовій відповіді від 13.10.2016р., таким чином, позивачка була обізнаною про скасування обмежень, які зумовлювали неможливість здійснення видаткових операцій по рахунку №9864.

22.11.2016р. позивачка звернулась до банку з вимогою здійснити виплату депозитного вкладу з рахунку ОСОБА_4, та 22.11.2016р. банком було надано відповідь в якій повідомлено, що 08.11.2016р. ОСОБА_4, звернувся до банку з вимогою отримання коштів по депозитному договору, які було йому виплачені. (а.с. № 85-86).

Стаття 59 Закону України Про банки і банківську діяльність визначає, що арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду. Зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до ч. 1 цієї статті. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми.

Відповідно до Інструкції НБУ № 22 - зняття арешту з грошових коштів банк здійснює за постановою державного виконавця, прийнятою відповідно до законодавства, або за постановою слідчого, коли під час проведення досудового слідства в застосуванні цього заходу відпаде необхідність, а також за рішенням суду, яке надійшло в банк безпосередньо від суду.

Згідно п.3.3 Постанови № 516 від 03.12.2003р. «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами» за договором банківського вкладу (депозиту) на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину та нараховані проценти на першу вимогу вкладника. Пункт 10.13. Інструкції НБУ № 492 від 12.11.2003р. - видаткові операції за вкладними (депозитними) рахунками фізичних осіб здійснюються за розпорядженням власника рахунку або за його дорученням на підставі довіреності, засвідченої нотаріально, а у випадках, визначених законодавством України - іншими уповноваженими на це особами.

Відповідно до ст.ст. 1071, 1074 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду.

Як вбачається з письмової відповіді банка від 22.11.2016р. (а.с. № 86), 08.11.2016р. відповідач ОСОБА_4, який є розпорядником рахунку №9864 звернувся до банку для отриманні коштів по депозитному договору № SAMDNWFD600 від 22.08.2014р., розміщених на рахунку №9864.

На час звернення відповідачем з відповідною вимогою, ухвала Київського районного суду м. Одеси від 23.06.2016р. про скасування заходів забезпечення позову, яка надійшла до банку 03.10.2016р. безпосередньо від суду, була виконана в повному обсязі: звільнено з під арешту банківський рахунок №9864, відкритий на ОСОБА_4О., виходячи з чого, можливо дійти висновку, що обмеження, які би унеможливлювали здійснення видаткові операції за вимогою власника рахунку ОСОБА_4, були відсутні, грошові кошти в розмірі 11277,74 дол. США, були видані вкладнику.

Обставини отримання відповідачем ОСОБА_4 грошових коштів з рахунку №9864 під час розгляду справи визнані сторонами, тому згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підтягають доказуванню.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 про зобовязання відповідачів усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні грошовими коштами в сумі 8416,55 дол. США., що були розмішені на банківському рахунку №9864 та на день винесення рішення знаходяться у володінні відповідача ОСОБА_4, не підлягають задоволенню, оскільки такий спосіб захисту порушеного права позивачки не може бути виконаний в натурі.

Відповідно до ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Згідно до ст.387 ЦК України, власник може витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної підстави заволоділа ним.

Право власності на грошові кошти в сумі 8416,55 дол. США, які знаходяться в володінні відповідача ОСОБА_4, позивачка набула на підставі рішення суду, яке набрало чинності, а отже суд вважає, що порушене право ОСОБА_5, підлягає захисту шляхом стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошових коштів 8416,55 дол. США.

З'ясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Оскільки рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Тернт»євої ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді