Номер провадження 22-ц/788/922/17 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Бойка В. Б. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 квітня 2017 року

у цивільній справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплачених коштів житлової субсидії,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь суму боргу у розмірі 6236,65 грн., з яких 4858,65 грн. - надміру виплачені кошти житлової субсидії та 1378,00 грн. - сплачений судовій збір.

Свої вимоги мотивував тим, що на момент звернення 12 червня 2015 року відповідача до Управління соціального захисту населення Сумської міської ради (реорганізовано в Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради) із заявою про призначення субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до вимог чинного на той час законодавства, субсидія розраховувалась виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб та вимагалося здійснення управлінням перевірки такої інформації, на що було направлено відповідний запит до житлово-експлуатаційної організації. В то же час, починаючи з 21 липня 2015 року, введено зміни до законодавства, відповідно до яких у разі неотримання таких відомостей у встановлені терміни для призначення субсидії використовуються дані про зареєстрованих осіб, зазначені у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за її призначенням. Тому, враховуючи відсутність відповіді житлово-експлуатаційної організації та відповідні нормативні зміни, управлінням 09 серпня 2015 року було визначено право ОСОБА_3 на призначення субсидії на період з червня 2015 року по травень 2016 року. В подальшому було з'ясовано, що відповідач зареєстрований у житловому приміщенні, вказаному в заяві, лише з 01 липня 2016 року. До цього часу зареєстрованих осіб не значилось. Тому, враховуючи відсутність правових підстав для отримання субсидії та подання ОСОБА_3 неправдивої інформації, сума виплачених грошових коштів у вигляді субсидії за період з 01 червня 2015 року по 31 травня 2016 року підлягає стягненню з відповідача за рішенням суду на підставі ст. 1212 ЦК України, оскільки в добровільному порядку це питання вирішити не вдалося.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 квітня 2017 року у задоволенні позову Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги мотивував тим, що суд дійшов помилкового висновку про можливість призначення субсидії фактично проживаючим особам, оскільки її розмір визначається виходячи з кількості зареєстрованих осіб, а єдиним виключенням є орендар. Посилання суду на не з'ясування департаментом місця реєстрації відповідача протягом червня - липня 2015 року є безпідставним, оскільки відповідні запити були здійснені належним чином, тому позивачем було виконані усі покладенні на нього законодавством обов'язки.

Посилання суду на наявність інформації про реєстрацію позивача в базі даних департаменту та надання свого паспорту під час її прийому 12 червня 2015 року, також є хибними, оскільки позивач могла змінити своє місце проживання, а обов'язок повідомлення про це на той час був не передбачений. Паспорт надається лише для з'ясування особи заявника.

Крім того, було встановлено, що вперше із заявою про призначення субсидії відповідач зверталася 28 квітня 2015 року, де було вказано про двох зареєстрованих осіб, а вже в заяві від 12 червня 2015 року вказана лише одна особа, що свідчить про приховання та свідоме подання недостовірної інформації.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що діючим законодавством на час звернення ОСОБА_3 із завою від 12 червня 2015 року до управління була передбачена можливість призначення субсидії для фактично проживаючих у житловому приміщенні осіб. Факт такого проживання відповідачем було доведено належними та допустимими доказами, тому підстави для повернення коштів відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, 12 червня 2015 року до Управління соціального захисту населення Сумської міської ради звернулася ОСОБА_3 із заявою № 12695 про призначення житлової субсидії, в якій нею було вказано зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3.

В декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням субсидії, ОСОБА_3 було вказано, що лише вона зареєстрована в житловому приміщенні (а.с. 3).

09 серпня 2015 року Управлінням соціального захисту населення Сумської міської ради було прийняте рішення про призначення відповідачу субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з червня 2015 року по травень 2016 року (а.с. 6-11).

За повідомленням ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго - Суми» від 01 вересня 2016 року, адресованого заступнику директора Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, станом на 01 січня 2015 року за вищевказаною адресою зареєстрованих осіб не значилось. ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані за вказаною адресою з 01 липня 2016 року (а.с. 19-20).

Розпорядженням уповноважених осіб Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 05 вересня 2016 року прийнято рішення про припинення раніше призначеної субсидії та повернення суми субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями за період з 01 червня 2015 року по 31 травня 2016 року. Здійснено відповідний перерахунок у розмірі 4858,65 грн. та направлено ОСОБА_3 повідомлення з вимогою про сплату вказаного боргу (а.с. 21-22, 26).

Відповідно до положення ч. 1 ст. 1212 ЦК України, на яку посилається позивач у позовній заяві, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, однією з умов застосування положень вказаної статті обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК України).

Відповідно до п. 2 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (далі - Положення), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі - субсидія) поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках) державного та громадського житлового фонду, в тому числі у гуртожитках, - на оплату користування житлом; приватного житлового фонду та фонду житлово-будівельних (житлових) кооперативів - на оплату утримання житла; житлового фонду незалежно від форм власності - на оплату комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Пунктом 7 Положення передбачено, що субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу.

Отже, діючими нормами Положення на час звернення ОСОБА_3 до управління із заявою від 12 червня 2015 року про призначення субсидії була передбачена можливість отримання такої субсидії особами, які фактично проживають в житловому приміщенні.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що квартира АДРЕСА_4, на підставі договору купівлі-продажу від 11 березня 2013 року належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 (1/2 частина) та ОСОБА_6 (1/2 частина) (а.с. 110).

Відповідно до копій наданих відповідачем розрахункових документів за комунальні послуги вбачається, що всі вони виписані на ім'я ОСОБА_3 та сплачені нею, що свідчить про фактичне проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 у період з 01 червня 2015 року по 31 травня 2016 року (а.с. 65-90).

Отже, судом правильно встановлено, що при зверненні за призначенням субсидії відповідач не приховувала та не подавала недостовірні дані про доходи та майновий стан, що відповідно до п. 20 Положення, могло вплинути на встановлення права на субсидію. ОСОБА_3 надала відомості, зазначивши себе як власника квартири, який проживає за вищезазначеною адресою та, на яку відкриті особові рахунки і надаються послуги, а документи з недостовірними відомостями відповідачем свідомо не подавались, що свідчить про те, що при отриманні субсидії недобросовісності з боку набувача не було.

Протилежного позивачем, відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не доведено.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки призначена ОСОБА_3 субсидія за період з 01 червня 2015 року по 31 травня 2016 року була отримана нею правомірно, а тому підстави для застосування положень ст. 1212 ЦК України відсутні.

Доводи скарги про подання відповідачем неправдивої інформації стосовно її місця реєстрації, не заслуговують на увагу, оскільки діючими нормами на час звернення із заявою від 12 червня 2015 року, а саме п. 13 Положення, обов'язок з'ясування місця реєстрації заявника було покладено саме на управління. Крім того, ОСОБА_3 при подачі пакета документів було надано відповідному спеціалісту управління паспорт, у якому зазначене місце реєстрації особи.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судом ухвалене обґрунтоване рішення з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді -