Номер провадження: 22-ц/785/6287/17
Номер справи місцевого суду: 497/306/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої особи приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун Марини Іванівни про визнання недійсним договору дарування за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 13 червня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 27 лютого 2017 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що після смерті матері ОСОБА_7 отримала 22 липня 2013 року свідоцтво про право на спадщину на 3/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1. 29 липня 2013 року уклала договір дарування, яким належні їй 3/8 частки житлового будинку подарувала відповідачу ОСОБА_4, з тим щоб остання допомагала, доглядала тощо. Посилаючись на те, що ОСОБА_4 їй не допомагає, знаходиться багато часу на заробітках за межами України, в подарованій частині будинку не проживає, позивач ОСОБА_3 просила на підставі статті 203, частини 1 статті 229, статті 717 ЦК України визнати недійсним укладений між нею ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Болградського нотаріального округу Агбун М.І. 29 липня 2013 року за реєстровим №4991 договір дарування 3/8 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.2-4).

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала (а.с.75-76).

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 13 червня 2017 року в позові відмовлено (а.с.147-150).

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові за безпідставністю вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності вчинення правочину під впливом помилки, усвідомлення позивачем характеру договору, розуміння того, що підписала саме договір дарування частки домоволодіння, ознайомлення зі змістом та правовими наслідками укладеного договору.

Висновки суду не відповідають обставинам справи, вказують на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком з травня 2009 року, отримує пенсію в мінімальних розмірах, має ряд хронічних захворювань (а.с.5,6, 22-26, 100).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом Болградської державної нотаріальної контори 19 липня 1974 року, після смерті ОСОБА_8, померлого у 1973 році, набуто у власність в порядку спадкування в рівних частках дружиною померлого ОСОБА_7 та дочкою померлого ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3, у шлюбі ОСОБА_3, потім ОСОБА_3) ? частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1. На підставі вказаного свідоцтва право власності на ? частку нерухомого майна зареєстровано бюро технічної інвентаризації 23 липня 1974 року (а.с.7).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори 22 липня 2013 року у спадковій справі №183/2013, після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, набуто у власність в порядку спадкування дочкою померлої ОСОБА_3 3/8 часток житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1. Вказана частка нерухомого майна належала померлій ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом Болградської державної нотаріальної контори 19 липня 1974 року за реєстровим №838 після смерті чоловіка ОСОБА_8, та на підставі Свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя, виданого нотаріусом Болградської державної нотаріальної контори 19 липня 1974 року за реєстровим №839. На підставі вказаного свідоцтва право власності ОСОБА_3 на 3/8 часток нерухомого майна зареєстровано 22 липня 2013 року (а.с.41-42).

Згідно Договору дарування, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. 29 липня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №4991, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 3/8 часток житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1. Вказана частка нерухомого майна належала ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори 22 липня 2013 року після смерті матері ОСОБА_7 На підставі вказаного договору дарування право власності ОСОБА_4 на 3/8 часток нерухомого майна зареєстровано 29 липня 2013 року (а.с.39-68).

ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 постійно зареєстрована з 1974 року та проживає, іншого житла не має (а.с.45, 19-22).

Житловий будинок АДРЕСА_1, ? частка якого належала на праві спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (після смерті ОСОБА_8 належна померлому ? частка була успадкована дружиною ОСОБА_7 та дочкою ОСОБА_3 (в той час прізвище ОСОБА_3); після смерті ОСОБА_7 належні померлій 3/8 часток були успадковані дочкою ОСОБА_3) складається в цілому з: будинку літ. «А» загальною площею 95,1 кв.м житловою площею 73,9 кв.м, сіней літ. «а», «а1», «а2», тамбуру літ. «а3», кухні літ. «Б», сараю літ. В», сараю літ. «Г», кухні літ. «Е», сараю літ. «Ж», споруд №1-5 (а.с.9-18, 43-44).

Інша ? частка житлового будинку АДРЕСА_1 належить іншій особі (а.с.9-18, 43-44, 184-187).

Таким чином, на даний час житловий будинок АДРЕСА_1 належить: 1/2 частка іншій особі, 3/8 частки ОСОБА_4, 1/8 частка ОСОБА_3, де на частку ОСОБА_3 фактично припадає 11,8 кв.м загальної площі та 9,2 кв.м житлової площі (а.с.188-192).

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у родинних відносинах з ОСОБА_3 не перебуває, в житловому будинку АДРЕСА_1 не проживає (а.с.69).

До звернення ОСОБА_3 до суду ОСОБА_4 участі в сплаті комунальних платежів не приймала, особові рахунки на ОСОБА_4 не переоформлено (а.с.193).

Вимоги про визнання договору дарування частки житлового будинку недійсним ОСОБА_3 заявлено на підставі статті 229 ЦК України.

Так, частиною 1 статті 229 ЦК України визначено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Правочини, вчинені внаслідок помилки належать до категорії правочинів, в яких внутрішня воля співпадає з волевиявленням та дійсно спрямована на досягнення мети правочину, але формування такої волі відбулося під впливом обставин, які спотворили справжню волю особи. Помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Для визнання правочину недійсним як укладеного під впливом помилки необхідно, щоб помилка мала істотне значення. Під помилкою, що має істотне значення, розуміється помилка щодо, зокрема, природи правочину, прав та обов'язків сторін. Правочин, укладений внаслідок помилки, належить до оспорюваних правочинів. Як правило, позивачем виступає особа, яка діяла під впливом помилки. Основним наслідком визнання недійсним правочину, вчиненого внаслідок помилки, є двостороння реституція - повернення сторін до первісного стану.

Спірним є договір дарування частки нерухомого майна.

У сенсі положень частини 1 статті 717 ЦК України договір дарування опосередковує безоплатну передачу майна у власність від однієї особи (дарувальника) до другої особи (обдарованого). Характерною особливістю договору дарування є його безоплатний характер, тобто за договором дарування відсутній зустрічний еквівалент у вигляді майна або грошових коштів.

В договорі дарування не може бути встановлено обов'язку обдарованого вчинити на користь дарувальника дій майнового або немайнового характеру, бо інакше таку угоду не можна буде тлумачити як дарування. Консенсуальний характер договору дарування покладає певні обов'язки на дарувальника, основним є передача дарунка обдарованому.

Зібрані в справі матеріали вказують на те, що ОСОБА_3 в силу відсутності близьких родичів, похилого віку, хронічних захворювань, отримуваної в мінімальному розмірі пенсії, відсутності іншого доходу тощо потребувала соціального захисту та сторонньої допомоги. ОСОБА_3 все своє життя проживала в частині будинку, належній її батькам, а потім набутій нею у власність почергово після смерті кожного з батьків, іншого житла вона не має ні у власності, ні у користуванні. Дарування належних їй 3/8 часток будинку та залишення у своїй власності 1/8 частки будинку було обумовлено потребою у матеріальній, фізичній допомозі та духовній підтримці, яку бажала отримувати від ОСОБА_4

Таким чином, мала місце життєва ситуація, коли в частині будинку проживає похилого віку людина, яка не має близьких родичів, а частка будинку належить їй на праві власності.

Договір дарування опосередковує безоплатну передачу майна. З огляду на природу правочину дарування у ситуації ОСОБА_3, яка на момент вчинення правочину була пенсіонером за віком з мінімальним розміром пенсії, безоплатне відчуження належної їй частки будинку, що є єдиним житлом, особі, яка не належить до кола родини, без обумовлення обов'язку обдарованого вчинити певні дії майнового характеру на користь дарувальника є помилковим. Має місце неправильне сприйняття ОСОБА_3 фактичних обставин як щодо її права власності на частку будинку після вчинення правочину, так і щодо права на проживання в такій, гарантування довічного надання допомоги тощо. Неправильне сприйняття фактичних обставин вплинуло на волевиявлення ОСОБА_3, інакше правочин дарування не був би вчинений, оскільки такий за своєю правовою природою не породжував ніяких обов'язків для ОСОБА_4 як того фактично бажала ОСОБА_3

Судова практика орієнтує на те, що особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних та допустимих доказів наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було та має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров'я та потреба у зв'язку із цим у догляді й сторонній допомозі, наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичного передання спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування та продовження позивачем проживати в житлі після укладення договору дарування. Отже, наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз'яснення нотаріусом суті договору, а й за вказаними вище обставинами (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року в справі №6-93цс16).

ОСОБА_3 уклала договір дарування внаслідок помилки щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, які цей правочин породжує, дана помилка має істотне значення. Оспорено правочин ОСОБА_3 як особою, яка діяла під впливом помилки, тому встановленню підлягає неправильне сприйняття саме ОСОБА_3 фактичних обставин та вплив таких на її волевиявлення. Відповідно до правових наслідків правочину, який вчинено під впливом помилки, договір дарування 3/8 часток житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці належній Болградській міській раді, посвідчений приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області 29 липня 2013 року Агбун М.І., зареєстрований в реєстрі за №4991, підлягає визнанню недійсним на підставі статті 229 ЦК України.

Визнання недійсним правочину, на підставі якого у ОСОБА_4 виникло право власності на 3/8 часток нерухомого майна, є підставою для скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на 3/8 часток житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, та поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на 3/8 часток житлового буднику з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1, належного їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори 22 липня 2013 року у спадковій справі №183/2013.

Суд першої інстанції відмовив в позові за безпідставністю вимог, а не з підстав спливу позовної давності. Відповідачем рішення суду не оскаржено, відтак, в силу положень статті 303 ЦПК України законність і обгрунтованість рішення суду підлягає перевірці саме щодо правильності відмови в позові за безпідставністю вимог.

Крім того, відповідно до положень частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності для ОСОБА_3 не співпадає з датою укладення спірного договору, оскільки розуміння помилки щодо природи прав та обов'язків сторін, який укладений правочин породжував, прийшло значно пізніше. В справі відсутні докази того, що ОСОБА_3 про порушення свого права довідалась чи могла довідатися до 27 лютого 2014 року, відтак, слід виходити з того, що підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності не має.

В порядку частини 1 статті 88 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 1344,00 грн. підлягають присудженню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 13 червня 2017 року - скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої особи приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун Марини Іванівни про визнання недійсним договору дарування - задовольнити.

Визнати недійсним укладений між ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) Договір дарування 3/8 часток житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці належній Болградській міській раді, посвідчений приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області 29 липня 2013 року Агбун М.І., зареєстрований в реєстрі за №4991.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 1344 грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков