Справа №203/2463/17
Провадження №2/0203/1003/2017
17.10.2017 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Дзьомі Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
07 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1. У цій квартирі зареєстровано відповідачку (невістка), яка у ній не мешкає від червня 2015 року без поважної причини. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірною квартирою (а.с. 3).
У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав.
Відповідачка до суду не зявилася, була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).
Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 4 6).
У квартирі з дозволу позивача також зареєстровано відповідачку (дружина пасинка) (а.с. 8).
Від червня 2015 року відповідачка за вказаною адресою не мешкає, про що свідчить відповідний акт про непроживання від 23.06.2017 року (а.с. 7).
Відповідно до статті 383 Цивільного кодексу України (далі ЦК) власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно зі статтею 156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
У відповідності з частиною другою статті 405 ЦК член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що відповідачка не мешкає у квартирі, що належить позивачеві на праві власності, від червня 2015 року, отже згідно з приведеною нормою втратила право користування житлом за місцем реєстрації. При цьому домовленості між сторонами з приводу строку відсутності відповідачки не існує.
Таким чином, факт реєстрації відповідачки у спірній квартирі сам по собі підтверджує наявність перешкод для позивача у користуванні власністю, отже позов підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 4 11, 15, 18, 57 60, 169, 208, 209, 212 215, 218, 224 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою №78 у будинку №135Б по проспекту Олександра Поля в місті Дніпрі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою вiдповiдача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення також може бути оскаржене вiдповiдачем в апеляційному порядку.
Повний текст заочного рішення складено 18 жовтня 2017 року.
Суддя М.О. Католікян