Провадження 2/127/60/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2017 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря Константинова А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, а також за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, стягнення вартості ? частки квартири, -

в с т а н о в и в:

11.10.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні мотивуючи тим, що шлюб із ОСОБА_2 зареєструвала 12.09.1995 року. Син ОСОБА_2 народився 28.04.1997 року, в даний час є повнолітнім.

Сімейне життя подружжя не склалось. Шлюб сторін був розірваний, про що ОСОБА_1 02.08.2016 року отримала свідоцтво про розірвання шлюбу.

Під час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1, в рівних частках кожний (по ?), придбали квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу від 04.11.2009 року був посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, реєстр. №2475. Квартира є двокімнатною, загальною площею 66,4 кв.м., житловою 32,2 кв.м., у ній проживають сторони та їх повнолітній син.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 неодноразово пропонувала колишньому чоловіку вирішити питання поділу квартири мирним шляхом, оскільки в одній квартирі проживати із ОСОБА_2 стало неможливо. Він застосовував насильство фізичне і психологічного характеру, проявляв агресію, створював нестерпні умови для проживання, в зв`язку з чим неодноразово вона викликала поліцію. Відповідно до ст. 365 ЦК України позивач ОСОБА_1 просила припинити право ОСОБА_2 на належну йому частку у спільному майні - квартирі АДРЕСА_2 із сплатою відповідної вартості її частини і визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку спірної квартири. Позивач вважає, що таке припинення не завдасть шкоди інтересам відповідача, оскільки він переважно проживає у батьків, а за грошову компенсацію, яку вона має намір сплатити, зможе придбати собі окрему однокімнатну квартиру (а.с. 2-4).

02.02.2017 року до суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя: депозитного банківського рахунку та стягнення вартості нерухомого майна (? частки квартири). Мотивував тим, що з 12.09.1995 року до 02.08.2016 року перебував в шлюбі із ОСОБА_1

За 20 років перебування у шлюбі з ОСОБА_1 ними було придбано чимало рухомого майна (меблі, побутову техніку, посуд, інші предмети домашнього користування, жіночий одяг із хутра, вироби з дорогоцінних металів, зроблено капітальний ремонт у квартирі тощо), а також ними за рахунок спільних коштів подружжя в 2011 2012 роках був відкритий на імя ОСОБА_1 депозитний рахунок у Вінницькому відділенні банку «UniCreditBank" (м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 25А) на суму більше 100 000 грн., якими ОСОБА_1 має можливість розпоряджатись на власний розсуд, а також отримувати відсотки. Вважає, що має право на ? частку коштів із нарахованими відсотками, що знаходяться на рахунку ОСОБА_1

Крім того, в 2009 році він продав належну йому на праві особистої власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 за 35 487 доларів США. Кошти від продажу даної квартири були витрачені ним на придбання двокімнатної квартири АДРЕСА_4 А в м. Вінниці в новобудові. Право власності на придбану в 2009 році квартиру було зареєстровано по ? на нього та на дружину ОСОБА_1

Вважає, що квартира придбана за його кошти, тому ОСОБА_1 повинна відшкодувати йому половину вартості квартири АДРЕСА_5. Оскільки двокімнатну квартиру було придбано за 40 510 доларів США, то ОСОБА_1 повинна сплатити йому за свою ? частку 20 255 доларів США, що складає за курсом НБУ станом на 01.02.2017 року 548 505,40 грн.

На підставі ст.ст. 57, 60, 69-72 СК України просив: визнати спільним майном подружжя грошові кошти, які були внесені на депозитний рахунок, відкритий в 2011 2012 роках у Вінницькому відділенні банку «UniCreditBank" на імя ОСОБА_1 з нарахованими відсотками за депозитом; визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на ? частину грошових коштів (із нарахованими відсотками за депозитом), які були внесені подружжям на депозитний рахунок, відкритий в 2011-2012 роках на імя відповідачки ОСОБА_1 у Вінницькому відділенні банку «UniCreditBank"; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 548 505,40 грн. у відшкодування вартості нерухомого майна ( ? частки двокімнатної квартири АДРЕСА_5), придбаного за рахунок продажу його особистого майна (однокімнатної квартири АДРЕСА_3) (а.с. 3-7 справи № 127/2236/17).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2017 року було обєднано в одне провадження цивільну справу №127/2236/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, стягнення вартості частки квартири із справою №127/21719/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні (т. 2 а.с. 37).

10.04.2017 року ОСОБА_2 подав заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 127-130). В позові уточнив, що вся квартира АДРЕСА_6, придбана за кошти, що були отримані від продажу його однокімнатної квартири АДРЕСА_7, і лише формально ? частка була зареєстрована за ОСОБА_1 Тому він просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 548 505,40 грн. у відшкодування вартості ? частки належної відповідачці ОСОБА_1 двокімнатної квартири АДРЕСА_8, придбаної за рахунок особистих коштів ОСОБА_2, що були одержані ним від продажу особистого майна квартири АДРЕСА_3. Належну йому згідно договору купівлі-продажу від 04.11.2009 року ? частку квартири залишити за ним.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним ОСОБА_1 свій позов підтримала, зустрічний не визнала. Суду пояснила, що у шлюбі з відповідачем знаходились з 1995 по 2016 рік. Між ними склались неприязні стосунки, оскільки колишній чоловік є дуже конфліктним, агресивним, його поведінка є непередбачуваною. В шлюбі вони за спільні кошти придбали двокімнатну квартиру по ? частці, але оскільки подальше проживання із ОСОБА_2 неможливе, квартира є неподільною, просила припинити його право на ? частку квартири із сплатою її вартості 516 088 грн. Обставини, що викладені в зустрічному позові і вимоги ОСОБА_2 про відшкодування йому вартості ? частки, що була зареєстрована за нею, вважає безпідставними, оскільки квартира АДРЕСА_3, яку він продав перед купівлею нової, також була набута у шлюбі, тому не була особистою власністю ОСОБА_2 Зустрічний позов в частині поділу коштів, що перебували на депозитному рахунку, вважає також безпідставним, оскільки рахунки були відкриті в 2011 2012 роках і в період з 2012-2013 років вони зняли кошти і витратили їх на потреби сімї.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 первісний позов підтримала, зустрічний не визнала. Суду пояснила, що відповідно до ст. 365 ЦК України підставою для припинення права ОСОБА_2 на частку в спільному майні є те, що квартира є неподільною і спільне володіння і користування майном є неможливим. Просила врахувати, що припинення права на частку не завдасть істотної шкоди і не порушить права ОСОБА_2, оскільки за грошову компенсацію його частки, яку ОСОБА_1 внесла на депозит суду, він зможе придбати собі однокімнатну квартиру. Зустрічний позов вважає необґрунтованим, оскільки кошти, що перебували на депозитних рахунках в 2011-2012 роках, використані в інтересах сім`ї. Підстав відшкодовувати ОСОБА_2 вартість ? частки квартири, що була зареєстрована на ОСОБА_1, немає, оскільки квартира АДРЕСА_9 була набута і продана під час шлюбу, а нова квартира придбана за спільні кошти в рівних частках.

В судовому засіданні відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнав, свій позов підтримав. Суду пояснив, що під час шлюбу із ОСОБА_1 вони за його особисті кошти придбали квартиру АДРЕСА_1, всього сплатили 40 510 доларів США і оформили право власності по ? частці, оскільки між ними тоді були гарні стосунки. Кошти в сумі 232 000 грн., які отримав від продажу своєї власної квартири, подарованої батьками, він в день продажу 10.04.2009 року вніс на рахунок БМУ-3 для придбання нової квартири, решта коштів 40 000 грн. - спільні. Вважає, що оскільки ОСОБА_1 своїх коштів не вносила на придбання житла, вона повинна відшкодувати йому за свою ? частку, яка була формально зареєстрована на неї, 20 255 доларів США, що становить еквівалент 548 505,40 грн. За таких обставин право власності кожного у спільній квартирі просив залишити по ? частці. Просив врахувати, що він зареєстрований та проживає у спірній квартирі, там знаходяться його особисті речі і квартира є його єдиним житлом, тому категорично заперечив щодо припинення його частки і не погодився на грошову компенсацію. Він не заперечив, щоб ОСОБА_1 проживала в квартирі, він її не ображає, перешкод в користуванні житлом не чинить. ОСОБА_1 через особисту неприязнь безпідставно викликає поліцію і намагається заволодіти його квартирою та позбавити його житла. Також наголосив, що із висновком експерта щодо визначення вартості спірної квартири не погоджується, вважає висновок неправомірним, оскільки експерт їх квартиру не оглядав, технічні параметри не встановив, не врахував стан квартири, ремонт, поліпшення, які були ними зроблені і умисно занизив ціну квартири. Підтримав також вимоги щодо поділу спільних коштів, що перебували на депозитному рахунку.

Експерт ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що спірну квартиру він оглядав, доступ був наданий ОСОБА_1, а ОСОБА_2 повідомлення про вихід експерта не отримав і під час огляду квартири його не було. При вимірюванні приміщень він користувався лазерним прибором вимірювання, здійснював натурний огляд, фотографування та вивчав технічні документи на нерухомість, згідно з якими висота стелі 2,40 м. Про теплу підлогу в квартирі йому не було відомо, а засклені балкони та загальний технічний стан квартири він врахував у вартість. Зауважив, що зазначав технічну характеристику згідно технічного паспорту на спірну квартиру станом на вересень 2016 року. Житло відноситься до 2 рівня комфортності, його ринкова вартість визначалась відповідно до методики оцінки майна.

Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що первісний позов ОСОБА_1 і зустрічний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що 12.09.1995 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 8).

02.08.2016 року Вінницьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області зареєстроване розірвання шлюбу, про що видане відповідне свідоцтво (а.с. 10).

04.11.2009 року між ТОВ «БМУ-3» (продавець) та ОСОБА_2, ОСОБА_1 (покупці) був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. За цим договором сторони придбали спільну власність квартиру по ? частці кожен (а.с. 11-12).

Право власності ОСОБА_1 на ? частку квартири зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.10.2016 року (а.с. 18). Право власності ОСОБА_2 на ? частку квартири не зареєстроване (а.с. 140, 167).

В даній квартирі зареєстровані та проживають з 27.10.2009 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 23.10.2009 року ОСОБА_1, а також їх син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

Обґрунтовуючи позовні вимоги про припинення права відповідача на частку у спільному майні ОСОБА_1 зазначила, що двокімнатна квартира є неподільною, а спільне володіння і користування майном із ОСОБА_2 є неможливим, оскільки він знущається над нею як морально, так і фізично, застосовує силу, ображає, безпричинно влаштовує конфлікти, псує меблі, шкодить, що ставало підставою для неодноразових викликів поліції. Припинення права не завдасть істотної шкоди інтересам ОСОБА_2, оскільки вона згодна компенсувати йому вартість ? частки квартири і суму в розмірі 516 088 грн. внесла на депозитний рахунок суду (а.с. 115).

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Умови припинення права на частку у спільному майні визначені ч. 2 ст. 365 ЦК України.

Верховний Суд України неодноразово висловлював позицію з приводу застосування судами норм ст. 365 ЦКУ України, а саме, що із змісту норми ст. 365 ЦК України випливає, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якої із обставин, передбачених п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Згідно висновку експерта ОСОБА_5 ТОВ «Експертно-юридична фірма ОСОБА_4» № 046/16 від 01.12.2016 року за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи поділ в натурі двокімнатної квартири АДРЕСА_1 виконати неможливо в зв`язку з відсутністю технічної можливості переобладнання приміщення в ізольовані квартири.

Ринкова вартість квартири станом на листопад 2016 року складає 1 032 174,70 грн. (а.с. 59-67).

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду внесла кошти, що дорівнюють половині вартості квартири, в сумі 516088 грн. (а.с. 115).

Також сторони в судовому засіданні визнали, що між ними часто виникають конфлікти з приводу користування квартирою. В матеріалах справи наявні докази неодноразових звернень ОСОБА_1, ОСОБА_2 до правоохоронних органів протягом 2016 року (а.с. 19, 21, 48, 49, 114).

Вирішуючи питання про шкоду, яка може бути завдана співвласнику ОСОБА_2, суд враховує, що саме обставина щодо істотності шкоди при припиненні права власності на частку у спільному майні, є визначальною при вирішенні такого позову.

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, квартира складається з двох кімнат житловою площею 32,2 кв.м.: одна кімната 16,6 кв.м., інша 15,6 кв.м., кухні, площею 16,6 кв.м., ванни, площею 3,4 кв.м., коридору площею 10,8 кв.м., туалету площею 2,3 кв.м., балкону. Загальна площа квартири 66,4 кв.м.

Суд вважає, що ? частка в цій квартирі не є незначною, на належну ОСОБА_2 частку припадає одна жила кімната, іншого житла (нерухомого майна), яке належало б ОСОБА_2 на праві власності, немає, що підтверджується довідкою КП «ВМБТІ» від 06.04.2017 року, а також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 167). Відповідач зареєстрований і проживає у спільній квартирі, а факт неприязних стосунків між сторонами не свідчить про неможливість використання кімнат обома співвласниками.

Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що припинення права власності ОСОБА_2 на частку у квартирі завдасть істотної шкоди його інтересам, тому позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

ОСОБА_2, обґрунтовуючи зустрічний позов щодо відшкодування йому вартості частки квартири, яка зареєстрована за ОСОБА_1, але була придбана за рахунок його особистих коштів від продажу його квартири, посилався на норми ст. 57 СК України і те, що більшу частину коштів він вніс особисто, а спільні кошти подружжя лише 40 000 грн.

Так, відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно ч. 7 ст. 57 СК України якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Проте, при вирішенні позовних вимог ОСОБА_2 суд враховує, що квартира АДРЕСА_1, була придбана сторонами 04.11.2009 року за 332 203 грн. у спільну часткову власність, із визначенням частки кожного по ?.

В п. 2.1 договору зазначено, що ця сума перерахована повністю покупцями на рахунок продавця до підписання договору.

В судовому засіданні ОСОБА_2 погоджувався, що частка ОСОБА_1 у спільній квартирі становить ?, при цьому просив лише стягнути компенсацію її вартості в сумі 548 505,40 грн.

В судовому засіданні встановлено, що квартира придбана не у спільну сумісну власність, а у спільну часткову, вимог щодо зміни розміру часток в зв`язку із внесенням ним особистих коштів позивач ОСОБА_2 не пред`являв, тому правових підстав для стягнення такої компенсації немає.

Також суд враховує, що позивачем ОСОБА_2 не було доведено, що квартира АДРЕСА_10, яка продана перед придбанням нової, була його особистою власністю.

Відповідно до договору № 28 від 30.08.1995 року, укладеного між ОСОБА_2 та КП «Вінницябуд», замовник (ОСОБА_2А.) прийняв дольову участь в будівництві будинку з виділенням 1-кімнатної квартири (а.с. 152).

Позивач в судовому засіданні пояснював, що цей договір уклав його батько ОСОБА_6, проте довідкою № 05/32 від 18.01.1999 року підтверджено, що саме ОСОБА_2 приймав участь у дольовому будівництві 108-квартирного житлового будинку № 8 по вул. Квятека в м Вінниці на підставі договору від 30.08.1995 року і фінансував будівництво 1-кімнатної квартири, площею 35,4 кв.м. (а.с. 153). На підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 09.04.1999 року № 425 ОСОБА_2 визнано власником однокімнатної квартири АДРЕСА_9, загальною площею 35,4 кв.м. (а.с. 151). 21.05.1999 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на цю квартиру (а.с. 43).

Разом з тим, суд враховує, що в період після укладення договору дольового будівництва, а саме, з 12.09.1995 року, і на момент закінчення будівництва та передачі квартири у власність ОСОБА_2, сторони вже перебували в зареєстрованому шлюбі, тому відповідно до ст. 22 КпШС ( 1963 року в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) набули квартиру у спільну власність.

Доказів того, що ОСОБА_2 вносив платежі лише із особистих коштів, позивач також не надав.

При продажу цієї однокімнатної квартири 10.04.2009 року нотаріусом була отримана згода дружини - ОСОБА_1 (п. 4.6 договору) (а.с. 45-46) і сторони не заявляли, що квартира є особистою власністю ОСОБА_2

Частину коштів від продажу в сумі 232 000 грн. ОСОБА_2 в цей самий день 10.04.2009 року сплатив на користь БМУ-3 для придбання квартири АДРЕСА_1 (а.с. 131).

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть учать у справі.

Оскільки правових підстав для стягнення із ОСОБА_1 компенсації вартості частки квартири немає, позов ОСОБА_2 задоволенню в цій частині не підлягає.

Обґрунтовуючи позов в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частину грошових коштів, які були внесені на депозит на ім`я ОСОБА_1 в 2011-2012 роках, а також на нараховані відсотки за депозитом, позивач посилався на ст.ст. 69-71 СК України і вважав, що кошти є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і підлягають поділу.

Відповідно до 71 ЦПК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно довідки Слов`янського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» від 09.02.2017 року (правонаступник ВВ «UniCreditBank») протягом 2011-2012 років на ім`я ОСОБА_1 було відкрито 3 депозитних рахунки: 04.01.2012 року № 7184 на суму 15 000 грн., дата закриття 06.03.2012 року; 06.03.2012 року № 6074 на суму 20 000 грн., дата закриття 06.06.2012 року; 02.08.2012 року №6027 на суму 35 000 грн., дата закриття 02.12.2012 року.

Таким чином, ще до припинення ведення спільного господарства і до розірвання шлюбу сторони розпорядились коштами, що перебували на депозитних рахунках і виплаченими відсотками, тому підстав для їх поділу і визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частку грошових коштів, немає.

Оскільки в задоволенні первісного і зустрічного позовів відмовлено відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за сторонами.

Кошти, що були внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду, підлягають поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57, 60, 69-72 СК України, ст. 365, 372 ЦК України, ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Судові витрати залишити за сторонами.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів.

Суддя: