Справа №489/5507/16-ц
Провадження №2/489/401/17
РІШЕННЯ

іменем України

08 червня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Матяєвої С.І., позивача ОСОБА_1, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради про визнання права власності,

встановив:

Позивач просить визнати за нею право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1, у звязку із втратою правовстановлюючого документа.

Позивач позов підтримала, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, представник управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради надала заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31 березня 2015 року ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належать 1/4 частки квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності, виданого 26.02.2015 року управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради.

Відповідно до листа управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 16.08.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі дубліката свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, оскільки факт втрати або псування оригіналу цього свідоцтва не підтверджено заявами всіх співвласників приватизованої квартири.

У звязку із зазначеним, у позивача відсутні підстави для отримання дублікату правовстановлюючого документа на квартиру, оскільки у разі втрати свідоцтва його дублікат видається за заявами всіх співвласників квартири, отримати такі заяви позивач не має можливості.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно із ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з матеріалів справи, у позивача відсутній правовстановлюючий документ на квартиру у звязку із його втратою та неможливостю отримання його дублікату, що не дозволяє позивачу реалізувати правомочності власника з розпорядження майном.

Виходячи з вищевикладеного та з наданих суду доказів, позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 328, 392 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 3, 15, 60, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя