провадження 2/538/17/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді: Ларіної О.В.,

при секретарі : Криворучко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лохвиці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Органу опіки та піклування Шишацької районної державної адміністрації Полтавської області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 та її представник, яка діє на підставі довіреності, виданої приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу Полтавської області 06.01.2016 року, зареєстрованої в реєстрі за № 1, ОСОБА_2 звернулись до суду із вищевказаним позовом, в якому просили суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи свої вимоги тим, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню доньки. Відповідач, за твердженням позивача, абсолютно не цікавиться життям та здоров'ям власної дитини, за рішенням суду відповідач повинен сплачувати аліменти але за відповідачем постійно спостерігається заборгованість із сплати аліментів. Таким чином відповідач не утримує дитину матеріально, оскільки аліменти регулярно не сплачує. Крім цього відповідач, на жодний день народження дитини не з'явився, не вітав, не приділяв їй уваги. Через постійні сварки та непорозуміння з дочкою, та намовляння на її матір, відповідач постійно призводить дитину до збудженого психоемоційного стану та погіршення здоров'я. Також відповідач чинить активний супротив діям позивача направленим на оздоровлення та навчання дитини за кордоном, шляхом ненадання до останнього часу нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон, повністю не цікавиться розвитком та навчанням дитини, жодного разу не відвідував батьківські збори, не звертався до викладачів в індивідуальному порядку з метою отримання інформації щодо навчання дитини та її поведінки із однолітками.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, через канцелярію суду, подала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, про що свідчить повернуте поштове повідомлення про отримання останньою повістки в суд, а також довідка про отримання представником позивача СМС повідомлення про виклик до суду, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладання слухання справи до суду не надходило, визнати неявку з поважних причин суд позбавлений можливості. Але під час надання своїх пояснень на попередньому судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав викладених судом вище, зазначила, що на час розгляду справи за відповідачем є заборгованість зі сплати аліментів.

Відповідач ОСОБА_3 перед початком судового засідання надав заяву про можливість розгляду справи без його участі, а також надав заперечення згідно з якими заперечував проти задоволення позову про позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки, вважає позовні вимоги необґрунтованими. Ствердження представником позивача та позивачем про небажання приймати участь у вихованні своєї дитини є хибними, що підтверджується рішенням Шишацького районного суду від 18 березня 2010 року про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Відповідач наполягав, що як батько має можливості та бажання виконувати всі батьківські обов'язки, приймати участь в житті доньки, піклуватися про її фізичний та духовний розвиток, утримувати її матеріально. Сприяти її розвитку та гарному вихованню. Також у попередньому судовому засіданні зазначив, що згоду на виїзд дитини за кордон для оздоровлення та навчання завжди надає завчасно, але позивач не завжди намагається її отримати, а також зазначив, що він намагається спілкуватися з дитиною всіма доступними засобами, однак саме позивач постійно чинить активний супротив його діями та спробами, наявна заборгованість по сплаті аліментів дійсно мала місце, однак була повністю погашена та на даний час відбувається щомісячне відрахування з його заробітної плати без будь-яких затримок. Наполягав, що має непереборне бажання постійно спілкуватися з власною дитиною та приймати найактивнішу участь у її житті, однак нажаль ті відносини, які склались з позивачем, її ставлення до відповідача та постійні перешкоди які остання чинить не дозволяють цього робити постійно, тим паче враховуючи територіальну віддаленість місця проживання дитини.

Представник Органу опіки та піклування Шишацької районної державної адміністрації в Полтавської області в судове засідання не з'явився про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, через канцелярію суду надала клопотання про можливість розгляду справи за відсутністю її представника.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України)

В свою чергу, згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, саме сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно із ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Так, позивач заявляючи вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав серед підстав позову називає саме умисне ухилення останнього від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачене п.2 ч.1 ст.164 СК України.

У п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Статтею 165 СК України передбачено, що з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 20 лютого 2008 року - розірваний, (а.с. 12).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12 червня 2010 року, (а.с. 13).

У ч. 4-6 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв'язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно висновку Шишацької районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, (а.с. 66, 67).

Разом з тим, наданий суду висновок не містить будь-яких конкретних фактів щодо становлення батька до дитини, прийнятих мір самим органом опіки та піклування для врегулювання питання участі батька у вихованні дитини.

За своїм змістом висновок є формальним, не містить аналізу взаємин батька та дитини, не містить характеристики батька, оцінки його ставлення до дитини, не відображає дійсних підстав недодержання відповідачем оспорюваних прав і обов'язків, не підтверджує його винуватості в ухиленні від виконання батьківських обов'язків.

Наведене вище дає суду підстави вважати, що висновок органу опіки зроблено без достатнього з'ясування всіх обставин, він є необґрунтованим та невмотивованим, а також таким, що не відповідає обставинам справи та згідно зі ст. 212 ЦПК України не має наперед встановленого значення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року по справі № 39948/06 «Савіни проти України», зазначається, що оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз'єднання сім'ї, Суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі ( яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки).

Відповідно з приписами частин 2-4 статті 60 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем копії довідки з Центру культури спорту та дозвілля «Нафтохімік» та довідки дирекції загальноосвітньої школи № 12, суд не бере до уваги, оскільки такі документи не підтверджують свідоме нехтування ОСОБА_3 своїми обов'язками щодо виховання дитини, а також, що ОСОБА_3 негативно впливає на виховання дитини.

Крім цього відповідно з приписами ст. 171 СК України думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя.

Згідно із ч. 3 ст. 171 СК України суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (за винятком справ про усиновлення).

В судове засідання малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не з'явилась, від позивача надійшла заява про розгляд справи без виклику дитини, оскільки остання є інвалідом і позивач разом з дитиною перебувають на лікуванні та навчанні в Канаді, надала СД- диск з записом думки дитини щодо можливості позбавлення її батька батьківських прав.

При прийнятті рішення, суд не враховує думку дитини, викладену на СД - диску, оскільки позиція дитини відібрана позивачем, а ні судом чи іншою незацікавленою особою, а також суд приймає рішення всупереч думці дитини, оскільки це вимагають інтереси останньої.

Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2008, державний виконавець відкрив виконавче провадження ВП № 6628454 за виконавчим листом № 2-62 виданий 01.03.2008 року Лохвицьким районним судом про стягнення з ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, (а.с. 16).

Згідно копії свідоцтва про зміну імені встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, змінила ім'я на ОСОБА_1 про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Шишацького районного управління юстиції Полтавської області від 12 червня 2010 року, зроблений актовий запис № 6, (а.с. 14).

Як зазначає позивача у позовній заяві, що шлюб між позивачем та відповідачем розірваний, з того часу відповідач всього декілька разів бачив дитину і кожного разу доводив її до нервового зриву. В зв'язку з неадекватною поведінкою батька та зважаючи на хворобливий стан дитини були винесені рішення № 10/3 Комісії з питань захисту прав дитини при Шишацькій районній державній адміністрації від 02.11.2009 року ОСОБА_3 надано дозвіл у спілкуванні з дитиною протягом 6 місяців двічі на місяць кожної другої та четвертої суботи у присутності матері за місцем проживання дитини із дотриманням режиму дня доньки та враховуючи стан її здоров'я з метою встановлення контакту між батьками та дитиною.

Не заслуговують на увагу доводи позивача та його представника, які посилаються на висновки Опікунської ради при виконкомі Шишацької селищної ради від 22 липня 2008 року, від 25 листопада 2008 року про неприйняття участі у вихованні батька її неповнолітньої дочки та про тимчасову заборону спілкування батька з неповнолітньою дитиною, оскільки данні висновки зроблені без участі батька ОСОБА_3, без оцінювання його пояснень щодо ставлення до дитини. У зазначених висновках викладена позиція позивача щодо ситуації, яка склалась між нею та відповідачем, а також її думка щодо ставлення батька до дитини, (а.с. 25, 27, 22).

Зазначені доводи позивача спростовуються наявністю рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 18 березня 2010 року, згідно з яким визначений спосіб участі батька ОСОБА_3 у вихованні дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зобов'язавши матір ОСОБА_1 не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 та у її вихованні батькові ОСОБА_3.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільний, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім цього доводи позивача про те, що на час розгляду справи відповідач злісно ухиляється від матеріального забезпечення власної доньки спростовуються матеріалами справи. Так, в матеріалах справи міститься копія довідки Чорнухинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавські області від 07.09.2017 року за вих. № 98, відповідно до якої ОСОБА_3 згідно виконавчого листа № 2-62 виданого 01.03.2008 року Лохвицьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_3 аліментів в розмірі 500 гривень щомісячно на користь ОСОБА_1, заборгованість станом на 01.09.2017 року відсутня.

Також не може свідчити про ухилення від своїх батьківських обов'язків факт ненадання вчасно позивачу дозволу на виїзд дитини за кордон України, у зв'язку з чим позивач вимушена була звертатися до правоохоронних органів, оскільки відповідач також зазначив, що він жодним чином не забороняє позивачу здійснювати оздоровлення дитини шляхом поїздок до інших країн світу, оскільки постійно надає нотаріально посвідчений дозвіл.

Такі доводи позивача свідчать лише про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, склалися неприязні відносини та що позивач має негативне ставлення до відповідача і бажання задоволення позову про позбавлення його батьківських прав лише з підстав їх стосунків.

Позивач у своєму позові посилається на те, що з моменту розлучення та до теперішнього часу дитина проживає разом з нею, вона самостійно займається її вихованням та утриманням.

Однак, сам факт проживання дитини з одним із батьків не може бути безумовною підставою для позбавлення батьківських прав іншого з батьків.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Суд, також бере до уваги ту обставину, що ОСОБА_1 не надала суду доказів, які б свідчили про те, що й вона, як мати усвідомлює, що в житті малолітньої дочки має бути батько, приймала міри для спілкування дитини з батьком і створювала для цього відповідні умови.

Таким чином, суд при прийнятті рішення враховує поведінку відповідача в судовому засіданні вважає, що батько розуміє свій обов'язок щодо участі у вихованні дитини, бажає приймати участь, а також враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому позивач та представник позивача не довели факту ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд давши оцінку всім наявним доказам в справі приходить до висновку про те, що підстав для задоволення позову немає. Відповідач має постійне місце проживання, має бажання спілкуватися з дитиною і приймати участь в її вихованні та вказував на те, що погіршення відносин з колишньою дружиною, яка всі спірні питання вирішувала в судовому порядку, призвели до того, що він не спілкувався з дочкою.

Позивачем не доведені виключні обставини, які б давали підстави дійти висновку про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків без поважних причин, а судом не встановлено винної поведінки останнього щодо ухилення від виховання доньки і свідомого нехтування ним своїми обов'язками, тому підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, установлені пунктом 2 частини першої статті 164 СК України, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись Декларацією прав дитини, проголошеною Резолюцією 1386 Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1959, Конвенцією про права дитини, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства", ст.ст.19, 150, 164, 165 СК України, ст.ст. 6, 10-11, ст.57-60, ст.208, ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ст.218, ст.223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Органу опіки та піклування Шишацької районної державної адміністрації Полтавської області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Лохвицький районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В. Ларіна