28 вересня 2017 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:
головуючого - судді Прохоренко В.В.,
секретар Башинська Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,
Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить квартира № 47 у будинку № 177/2 по вил. Прекопській в м. Херсоні. У вказаній квартирі перебуває на реєстраційному обліку, зокрема, ОСОБА_2. Проте, відповідач у квартирі з часу її продажу не проживає, місце його перебування невідоме, особисті речі відповідача у приміщенні відсутні. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у зазначеній квартирі порушує права позивача, як власника нерухомого майна, зокрема, у вільному користування спірним приміщенні. З огляду на вищезазначене, просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, б. 177/2 кв. 47 та знати останнього з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Надав згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: судовими повістками за адресою місця реєстрації, проте вони не одноразово поверталися до суду за закінченням терміну зберігання, що дає підстави вважати, що відповідач відсутній за місцем реєстрації, тому був повідомлений відповідно до вимог ч. 3 ст. 76 ЦПК України.
Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.
За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського Міського нотаріального округу ОСОБА_3 26.09.2016 року, є ОСОБА_4. Право власності зареєстровано 26.09.2016 року в реєстрі речових прав на нерухоме майно.
З довідки ОСББ «Пролісок» від 23.09.2016 року вбачається, що за адресою АДРЕСА_2 перебуває на реєстраційному обліку ОСОБА_2.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
З врахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, відповідно позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Щодо позовних вимог про зняття з реєстрації відповідачів, то вони є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не відноситься до повноважень суду, з огляду на те, що відповідно до п.п.3, 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Керуючись ст. ст.5-11, 60, 208, 209, 213, 214, 215, 224-226, 294 ЦПК України, на підставі ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р., суд,
Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 миколайовича таким, що втратив право користування житловим приміщення у квартирі АДРЕСА_3.
В рештв позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області позивачами шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду, а відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Суддя В.В. Прохоренко