Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 334/3813/17 Головуючий у 1-й інстанції Баруліна Т.Є.
Номер провадження 22-ц/778/3512/17 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

за участі секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2017 року у справі за поданням заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Юлдашева Андрія Алішеровича про тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року заступник начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Юлдашев А.А. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника ОСОБА_4

В обґрунтування вказаного подання зазначав, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавчий лист №320/5600/15-ц від 06.11.2015 року, виданий Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі ПАТ «ВТБ Банк») суми боргу у розмірі 5480663,77 грн. Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 11.04.2016 року за № 50732239.

11.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження. За інформацією наданою адресно-довідковим бюро Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області боржник знятий з реєстрації за адресою АДРЕСА_1. Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців встановлено, що за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5, нежиле приміщення за адресою АДРЕСА_6.

Згідно відповіді Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржник на обліку в органах Державної податкової служби не перебуває. Згідно відповіді Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб боржник не працевлаштований.

Згідно довідки АІС «Автомобіль» за боржником транспортні засоби не зареєстровано. Згідно листа Державної інспекції сільського господарства у Запорізькій області за боржником не зареєстровано транспортних засобів. Згідно листа Державної праці за боржником не зареєстровано транспортних засобів. Згідно листа Держземагенства за даними державного земельного кадастру за боржником станом на 31.12.2012 року земельних ділянок не зареєстровано.

20.04.2016 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 на підставі чого складено акт державного виконавця, згідно якого встановлено, що боржник за вказаними адресами фактично не мешкає, вищезазначену власність боржник здає в оренду.

17.12.2016 року до відділу надійшла декларація про доходи та майно боржника із вказаною недостовірною інформацією, а саме в розділі відомості про нерухоме майно боржником зазначена лише квартира за адресою м. Мелітополь, вул. Б. Хмельницького 56а/2, що підтверджує ухиляння боржника від виконання рішення суду.

Боржником рішення суду станом на 18.05.2017 року не виконується, заборгованість не сплачується, крім того, до державного бюджету України не стягується виконавчий збір, загальна сума якого становить 548066,37 грн.

На підставі викладеного просив суд обмежити боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх обов'язків.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2017 року у задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність ухвали суду у зв'язку невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити подання заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Юлдашева А.А. у повному обсязі.

Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи до апеляційного суду не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) (а.с. 77-79 ).

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 371, 372 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що державний виконавець не надав доказів вчинення всіх дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", спрямованих на погашення боргу, та на підтвердження факту ухилення ОСОБА_4 від виконання судового рішення.

Судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції є вірним.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" від 21 січня 1994року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 377-1 ЦПК України, в редакції, яка діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Звертаючись з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, державний виконавець зазначив, що на виконанні до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшов виконавчий лист 320/ 5600/15-ц, який виданий 06.11.2015 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВТБ Банк » заборгованості за кредитним договором на загальну суму 548066377 грн.

11.04.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державеної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 50732239.

Боржником рішення суду не виконується, борг не сплачується.

11.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження.

За період перебування виконавчого листа на виконанні з 11.04.2016 року державний виконавець здійснив лише один вихід 20.04.2016 року за місцем проживання боржника та склав акт, згідно якого вбачається, що боржник за вказаною адресою не проживає, вищезазначену власність здає в оренду.

Державним виконавцем не надано жодних доказів суду того, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх зобов'язань, що виконати рішення суду у нього були всі реальні можливості, і цьому не заважали будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Все це свідчить про неповноту вчинення виконавчих дій та відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань.

Таким чином, матеріали справи не містять відомостей того, що державний виконавець вичерпав усі можливості, а саме того, що встановлював місце проживання боржника, викликав до виконавчої служби, та докази того, що боржник отримував вимоги державного виконавця.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, державним виконавцем не доведено факту ухилення останнього від виконання рішення суду.

При розгляді даного питання судом враховані роз'яснення Верховного Суду України, викладені в узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, де зазначено, що ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Верховний Суд України дійшов висновку, що ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Однак, державним виконавцем зазначене не доведено.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції. Ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 19.12.2017 року

Головуючий

Судді: