18.09.2017 Єдиний унікальний номер 205/3061/17
№ 205/3061/17
18 вересня 2017 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Сахончик Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
18.05.2017 року позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2001 року. Від сумісного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейні стосунки не склалися через різність характерів та поглядів на життя у звязку з чим між ними виникали суперечки та сварки. З листопада 2015 року шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Сімя розпалася та поновлена бути не може. Примирення неможливе. Позивач просила шлюб розірвати.
У заяві від 18.09.2017 року позивач просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило.
На підставі ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У відповідності зі ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.06.2001 року, який було зареєстровано у виконкомі Таромської селищної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 15 (а.с. 7).
Від сумісного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).
Сімейні стосунки не склалися через різність характерів та поглядів на життя у звязку з чим між сторонами виникали суперечки та сварки. З листопада 2015 року шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть.
Сімя розпалася та поновлена бути не може. Примирення неможливе.
Згідно ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
На підставі ч. 1 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.
Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Приймаючи до уваги те, що подружжя тривалий час стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Встановлено, що при одруженні позивач змінила своє прізвище з «Ліщенко» на «Черненко» і після розірвання шлюбу бажає залишити зазначене прізвище.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 112-114 СК України, ст. ст. 10-11, 59-60, 88, 130, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 07.06.2001 року у виконкомі Таромської селищної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 15 розірвати.
ОСОБА_1 після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення позивачем може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення.
Суддя Н.В. Басова