Справа № 727/8807/16-ц
Провадження № 2/727/245/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

Судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 і в його інтересах представника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м.Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання договору найму, виселення особи без надання іншого жилого приміщення та зняття з місця реєстрації, - ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5, в інтересах якої звернулася із позовною заявою до суду ОСОБА_6 до відповідача ОСОБА_3 про розірвання договору найму, виселення особи без надання іншого жилого приміщення та зняття з місця реєстрації, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право власності від 03.05.1993 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на праві приватної власності їй належить квартира АДРЕСА_1 «Б» в м. Чернівці, загальною площею 43,70 кв.м., житловою площею 29,80 кв.м., в якій вона проживала довгий час, а в 1993 році була приватизована. Крім неї, в квартирі проживає та зареєстрований відповідач як наймач, який обіцяв, що проживатиме тимчасово, проте проживає до даного часу. Вона зверталася до відповідача з усною вимогою, щоб він звільнив приміщення та в листопаді 2015 року відповідачу був направлений лист про наміри розірвати договір найму від 10.09.2007 року, але відповідач не звільняє квартиру АДРЕСА_1 «Б» в м. Чернівці, продовжує самовільно проживати, чим заважає їй користуватись та розпоряджатись квартирою на власний розсуд належним їй майном. Відповідач не сплачує комунальні послуги, які нараховуються, у звязку з чим виникла заборгованість, яку вона змушена сплачувати, що становить для неї матеріальні витрати. Відповідач неодноразово попереджувався про звільнення квартири у добровільному порядку, але такі попередження залишаються ним без уваги. Самовільне користування жилим приміщенням відповідачем створює їй перешкоди в користуванні квартирою і порушує її права як власника на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй майном. Посилаючись на вимоги чинного законодавства просить розірвати договір найму житлового приміщення по проспекту Незалежності, 90 «Б» кв.27 в м. Чернівці між нею - ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладений 10.09.2007 року; зняти з реєстрації, а саме з квартири АДРЕСА_2 «Б» в м. Чернівці громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з займаної квартири АДРЕСА_1 «Б» в м. Чернівці без надання іншого жилого приміщення; просила позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надавши право представляти її інтереси ОСОБА_6 (а.с.12), яка в судове засідання не зявилася надавши право представляти інтереси ОСОБА_5 відповідно до довіреності від 31.07.2015 року з правом передоручення представнику ОСОБА_2, який в судовому засіданні позовні вимоги в редакції від 07.01. 2017 року підтримав в повному обсязі, надав в інтересах позивача пояснення аналогічно викладеним обставинам в позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, в його інтересах представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги заперечували в повному обсязі, відповідач пояснив, що дійсно укладав з позивачем договір найму, згідно умов якого зобов»язувався сплачувати комунальні послуги; разом з цим в силу матеріальної скрути тривалий період часу їх не оплачував, внаслідок чого виникла заборгованість, яку зобов»ячався в засіданні надалі погасити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що у відповідності до посвідчення серія АБ №156584 позивач ОСОБА_5 є учасником бойових дій (а.с.4).

Згідно свідоцтва про право власності від 03 травня 1993 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 серпня 2015 року квартира АДРЕСА_1 «Б» в м. Чернівці, загальною площею 43,70 кв.м., житловою площею 29,80 кв.м. належить на праві особистої власності позивачу ОСОБА_5 (а.с.5, 6).

Відповідно до довідки КЖРЕП-14 від 19.02.2016 року відповідач ОСОБА_3 зареєстрований як наймач в квартирі АДРЕСА_1 «Б» в м. Чернівці, заборгованість станом на 19.02.2016 року складає 265,30 грн. (а.с.7).

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Ст. 158 ЖК України визначено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Вимоги до форми договору найму житла визначені і в ст. 811 ЦК України. Договір найму житла укладаєтся в письмові формі, у відповідності до ст. 811 ЦК України.

Предметом договору найму житла, відповідно до ст.812 ЦК України, можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому.

Передбачено ст. 821 ЦК України, що договір найму житла укладається на строк, встановлений в договорі. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на 5 років.

З договору найму від 10.09.2007 року між позивачем ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_3, вбачається, що він укладений на невизначений термін, відповідно слід вважати, що він укладений на термін 5 років. З договору найму п. 3 вбачається, що оплата за найману квартиру, житлову площу проводиться згідно фактичних витрат: за використану електроенергію, опалення, квартирну плату; за займану площу. Наймач зобов'язується утримувати приміщення у чистоті, порядку, при необхідності проводити ремонт за власний рахунок.

Відповідно до ч.3 ст. 825 ЦК України договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім»ї.

Як видно з пояснення представника позивача ОСОБА_5 внаслідок її похилого віку має намір повернутися для постійного свого проживання в спірну квартиру разом з опікуном ОСОБА_6

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Факт не своєчасного внесення плати по комунальних платежах було в судовому засіданні визнано відповідачем.

Статтею 162 ЖК України встановлено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати та плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги, тобто, за змістом цих норм закону плата за найм житла та плата за надані комунальні послуги є різними видами платежів, які здійснюються наймачем, при цьому обов'язок внесення плати за комунальні послуги покладається на наймача законом незалежно від обов'язку внесення плати за договором найму, якщо інше не встановлено договором, укладеним між сторонами.

Ст. 155 ЖК України визначено, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За правилами чч. 1, 2 ст. 773 ЦК України, наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 822 ЦК України, у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк. Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк.

Судом встановлено, що позивач зверталася до відповідача з усною вимогою, щоб він звільнив приміщення та в листопаді 2015 року відповідачу був направлений лист про наміри розірвати договір найму від 10.09.2007 року (а.с.11), але відповідач не звільняє квартиру АДРЕСА_3 «Б» в м. Чернівці, вимогу позивача залишив без уваги.

Крім того, з повідомлення МКП «Чернівцітеплокомуненерго» №2229 від 21.12.2016 року, заборгованість по квартирі АДРЕСА_3 «Б» в м. Чернівці утворилася з листопада 2014 року та станом на 20.12.2016 року складає 5521,48 грн. (а.с.30), а станом на 01.03.2017 року складає 8818,31 грн.; заборгованість перед КЖРЕП №14 становить 170,96 грн.

Стаття 162 ЖК України, передбачає обов'язок наймача здійснювати плату за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в квартирі, що належить громадянинові. Однак в порушення даних вимог відповідач ОСОБА_3 не сплачує комунальні послуги і плату за користування житлом, у зв'язку з чим позивач несе зайві витрати по комунальним послугам за зареєстровану особу.

Згідно ст.168 ч.4 ЖК України, договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 з листопада 2014 року не сплачує комунальні послуги і плату за користування жилим приміщенням в квартирі позивача, слід з цих підстав розірвати договір найму житлового приміщення - квартири АДРЕСА_3 «Б» в м. Чернівці від 10.09.2007 року між позивачем ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_3, та виселити відповідача ОСОБА_3 Таким чином, враховуючи встановлені судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів обставини, а саме: статус відповідача який є наймачем кімнати в означеному будинку, що належить позивачеві на праві власності, недотримання вимог договору найму відповідачем, а також твердження позовної заяви і доводи позивача, підтримані її предстанвиком ОСОБА_2 В в судовому засіданні про те, що у позивача ОСОБА_5 виникла необхідність використання житла для потреб своєї родини, суд визнає позовні вимоги в частині розірвання договору найму такими, що підлягають задоволенню, а натомість підлягає і вимога про виселення відповідача з займаної квартири

На підставі ст. 826 ЦК Україниу разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно до закону.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно, всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.162, 168 Житлового кодексу України, ст.ст.773, 810, 811, 812, 821, 822, 825 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 58, 60, 61, 64, 88, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання договору найму, виселення особи без надання іншого жилого приміщення та зняття з місця реєстрації задовольнити.

Розірвати договір найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 «Б» м. Чернівці, укладеного10 вересня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_4, без надання іншого жилого приміщення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами які не були присутні в засіданні при проголошенні рішення в цей же строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя Слободян