№ 336/3567/17
пр. № 2/336/1993/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

22 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, вказавши, що 08.01.2017 року відповідач викрав належний позивачеві мобільний телефон та вироком суду від 11.05.2017 рок, який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України. Оскільки внаслідок скоєння злочину позивачеві спричинено матеріальну шкоду в сумі 2500 гривень, а також і моральну шкоду, яку позивач обґрунтовує обмеженням у спілкуванні з близькими через крадіжку телефону, який надавав позивачеві, який є інвалідом та має поганий слух, змогу спілкуватись, необхідністю захищати свої права у правоохоронних органах, тому позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 2500 гривень та моральну шкоду в сумі 5000 гривень.

Позивач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих доказів наполягаючи на задоволенні позовних вимог у повному обсягу.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся за допомогою оголошення у пресі у звязку з відсутністю відомостей про його фактичне місце проживання. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу заочно.

При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне.

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.05.2017 року ОСОБА_2 визнаний винуватим та засуджений за скоєння злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України за наступних обставин.

8 січня 2017 року в період часу з 21 години 20 хвилин до 22-00 години ОСОБА_2, маючи умисел на крадіжку, з кімнати № 313 в будинку № 17-б по вул. Брюллова в м. Запоріжжі, де він опинився зі згоди потерпілого ОСОБА_1, таємно викрав належний потерпілому мобільний телефон «Xiaomi Redmi 3S, 2/16GB, Grey imei 1:76946, imei 1:76953», спричинивши потерпілому майнову шкоду у сумі 2500 гривень.

Під час кримінального провадження цивільний позов потерпілим ОСОБА_1 не заявлявся та судом не вирішувався.

Згідно з довідкою МСЕК, копія якої надана позивачем, ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи з дитинства та йому протипоказані роботи, виконання яких потребує нормального слуху.

При вирішенні спору суд виходить з такого.

Стаття 3 ч. 1 ЦПК України вказує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Положенням ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Як вказує ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Оскільки розмір заподіяних позивачеві збитків встановлений вироком суду, який набрав законної сили, відповідач заперечень з приводу розміру заподіяної шкоди не надав, тож суд вбачає підстави для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди у повному обсягу.

При вирішенні позову в частині стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Статтею 23 ЦК України визначено право особа має на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 1167 та 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно розясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оцінюючи доводи, наведені позивачем в позовній заяві, у сукупності з дослідженими судом доказами, зокрема, довідкою МСЕК щодо встановлення позивачеві інвалідності, суд дійшов висновку, що в результаті злочину ОСОБА_1 безумовно зазнав моральних страждань, оскільки був позбавлений належного йому майна, а також і був обмежений певною мірою у можливості спілкування з оточуючими, був вимушений захищати свої права спочатку в ході кримінального провадження, а потім і звертатись до суду з позовом в порядку цивільного провадження.

Зважаючи на викладене, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди повністю.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2500 (дві тисячі пятсот) гривень на відшкодування матеріальної шкоди 5000 (пять тисяч) гривень на відшкодування матеріальної шкоди, завданих злочином.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк