Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 428/6378/13-ц
Провадження № 22ц/782/968/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» березня 2017 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Стахової Н.В.

суддів: Авалян Н.М., Коновалової В.А.

за участю секретаря Коротенка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсним спадкового договору, скасування державної реєстрації, третя особа Приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_5,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з указаним позовом до ОСОБА_2М, уточнивши вимоги якого, просили визнати недійсним спадковий договір, укладений 15 листопада 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_5, скасувати державну реєстрацію зазначеного спадкового договору, зареєстрованого в реєстрі 1118 та зобовязати приватного нотаріуса видати свідоцтво про право власності на житло № 29, видане Управлінням житлово комунального господарства міськвиконкому від 29 квітня 1999 року, зареєстрованого в БТІ м. Сєвєродонецька від 07 травня 1999 року.

В обґрунтування позову позивачі зазначали, що ОСОБА_3 є троюрідною сестрою померлої 28 липня 2013 року ОСОБА_7, а ОСОБА_4 є її племінником, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді належної спадкодавцеві на праві власності квартири № 115 у будинку № 23-а, Шосе Строітелів у місті Сєвєродонецьку.

11 серпня 2006 року ОСОБА_6 на випадок своєї смерті було складено заповіт на квартиру № 115, розташовану у будинку № 23-а по Шосе Будівельників у місті Сєвєродонецьку Луганської області на позивача по справі ОСОБА_4

06 серпня 2013 року позивачі звернулися до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_4 після померлої 28 липня 2013 року ОСОБА_6, та їм стало відомо, що 15 жовтня 2012 року між ОСОБА_6 в якості відчужувача, з однієї сторони та відповідачем ОСОБА_2 в якості набувача, з іншої сторони був укладений спадковий договір, який вони вважають недійсним, оскільки на час укладення спадкового договору ОСОБА_6 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, через тяжкий психологічний стан, у звязку з чим перебувала у психіатричному закладі з діагнозом «Атеросклеротична деменція з маренням».

Порушення своїх прав позивач ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що матеріально забезпечувала ОСОБА_6, здійснювала догляд за нею, але не встигла оформити опіку над нею через смерть ОСОБА_6

Крім того, позивачі зазначали, що у березні-квітні 2013 року до рідної сестри померлої ОСОБА_8 звернулись особи, один з яких представився головою громадської організації «Сєвєродонецький Фонд соціального захисту інвалідів», та повідомили, що необхідно вирішити питання щодо утримання ОСОБА_6 Згодом, в судовому засіданні під час розгляду питання щодо визнання ОСОБА_6 недієздатною і встановлення над нею опіки, стало відомо, що невідомі люди, які представилися опікунами в лікувальних закладах цікавляться медичними документами ОСОБА_6 та її станом здоровя, намагалися забрати її з лікарні, проте їм ніхто ніяких документів не видавав та забрати хвору не дозволили. Про існування спадкового договору, укладеного 15 жовтня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу, позивачі дізналися лише 06 серпня 2013 року і відразу розпочали збір документів та підготовку матеріалів для звернення до суду.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 жовтня 2016 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано спадковий договір, укладений 15 жовтня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстрованого в реєстрі №1118 недійсним.

Скасовано державну реєстрацію спадкового договору, укладеного 15 жовтня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі №1118.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 судові витрати по справі у розмірі 444 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповного дослідження та оцінки доказів, просив суд скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню виходячи з таких підстав. .

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.п.1,2,3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити рішення його без змін, скасувати рішення і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог або змінити рішення.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.309 ЦПК України підставами для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до частини 1, 3, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами доведено факт порушення їх прав на спадкове майно, оскільки ОСОБА_6 під час укладання спадкового договору не усвідомлювала значення своїх дій, не могла керувати ними та передбачати їх наслідки, що підтверджується висновком судово психіатричного експерта № 102 та матеріалами справи.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду не можна з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 28 липня 2013 року померла ОСОБА_6, якою 11 серпня 2006 року було складено заповіт на ім»я ОСОБА_4, яким остання на випадок своєї смерті заповідала позивачу належну їй на праві власності квартиру № 115 у будинку № 23а по Шосе Будівельників в м. Сєвєродонецьку. Встановлено, що заповіт складено від імені заповідача, який був дієздатним, зміст заповіту відповідав волевиявленню заповідача, ним підписано, а сам заповіт належним чином посвідчено.

06 серпня 2013 року до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої 28 липня 2013 року ОСОБА_6 звенувся ОСОБА_4

15 жовтня 2015 року між ОСОБА_6 в якості відчужувача, з однієї сторони та відповідачем ОСОБА_2 в якості набувача, з іншої сторони був укладений спадковий договір.

Відповідно до умов цього спадкового договору, набувач зобов'язується виконувати розпорядження відчужувача і в разі його смерті набути право власності на спірну квартиру, що розташована за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, Шосе Будівельників, 23-а/115.

Істотними умовами спадкового договору є умови про майно, яке після смерті відчужувача перейде у власність набувача; певні дії майнового і немайнового характеру, які зобов'язаний вчинити набувач відповідно до умов договору; інші умови, щодо яких сторонами досягнуто згоди.

Відповідно до ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Частиною 1 ст. 225 ЦК України, передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У відповідності до висновку судово-психіатричного експерта № 102 від 24 травня 2016 року (судово-психіатрична комісійна первинна посмертна експертиза, проведена на підставі ухвали суду від 01.03.2016 року): «ОСОБА_6, яка померла 28 липня 2013 року, на момент укладання 15 жовтня 2012 року між нею та ОСОБА_2 спадкового договору, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу страждала на стійкий психічний розлад у вигляді судинної деменції, обумовленої складним судинним ураженням головного мозку (атеросклероз судин головного мозку, гіпертонічна хвороба) (згідно з МКХ-10 F01.8). 2. ОСОБА_6, яка померла 28 липня 2013 року, у зазначений час (15 жовтня 2012 року) за своїм психічним станом не могла розуміти (усвідомлювати) значення своїх дій, керувати ними та передбачати їх наслідки.

Таким чином, судом першої інстанції встановлена наявність тих факторів, що на час укладення спадкового договору 15 жовтня 2012 року ОСОБА_6 страждала на стійкий психічний розлад у вигляді судинної деменції, обумовленої складним судинним ураженням головного мозку та за своїм психічним станом не могла розуміти (усвідомлювати) значення своїх дій, керувати ними та передбачати їх наслідки, що є підставою для визнання спадкового договору недійсним.

Разом з тим, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що цивільні права останньої не порушуються відповідачем, оскільки позивач не є опікуном померлої ОСОБА_6, та не зверталася до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини після померлої, тому рішення суду в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, на момент укладення спадкового договору ОСОБА_6 усвідомлювала значення своїх дій та керувала ними, оскільки перебувала на обліку у лікаря психіатра з 20 лютого 2012 року, до уваги не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема: висновком судово-психіатричної експертизи (посмертної) №102 від 24.05.2016 року ОСОБА_6, яка померла 28 липня 2013 року, страждала на стійкий психічний розлад та за своїм психічним станом не могла розуміти (усвідомлювати) значення своїх дій, керувати ними та передбачати їх наслідки. (Т.2 а.с.68-78).

Доводи апелянта про те, що стосовно дій експертів ОСОБА_9, ОСОБА_10 відкрито кримінальне провадження, також до уваги не приймаються, оскільки не є підставою для скасування рішення суду, оскільки не стосуються предмету спору.

Доводи стосовно того, що приватний нотаріус перевірив дієздатність ОСОБА_7О під час укладання спадкового договору, не беруться до уваги, оскільки, як зазначалося вище, факт того, що ОСОБА_6 під час укладання спадкового договору страждала на стійкий психічний розлад та за своїм психічним станом не могла розуміти (усвідомлювати) значення своїх дій, керувати ними та передбачати їх наслідки підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи (посмертної) №102 від 24.05.2016 року.

Посилання суду першої інстанції на акт № 338 від 22.07.2013 року амбулаторної судово-психіатричної експертизи, не є невірною оцінкою доказів, оскільки останній свідчить про те, у ОСОБА_6 виявляються ознаки стійкого психічного розладу; ступінь наявних психічних розладів така, що позбавляє ОСОБА_6 спроможності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення підлягає зміні на підставі ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 жовтня 2016 року змінити.

Скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 жовтня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання спадкового договору недійсним, скасування державної реєстрації спадкового договору, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 жовтня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат у розмірі 444 грн. скасувати.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: