Єдиний унікальний номер 227/1569/17 Номер провадження 22-ц/775/1668/2017
Головуючий у 1 інстанції: Тимофєєва Г.Л. Єдиний унікальний номер 227/1569/17
Суддя - доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/1695/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Азевича В.Б., Груіцької Л.О.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Харцизької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Попереджено відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - ОСОБА_3, 13 жовтня 2012 народження, поклавши на орган опіки та піклування Харцизької міської ради Донецької області контроль за виконанням ним своїх батьківських обов'язків. Стягнено з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 травня 2017 р. і до досягнення дитиною повноліття. У іншій частині вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні її позовної вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути на її користь понесені судові витрати. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, зазначає, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, участі у її вихованні не приймає, ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини відповідно до ч.2 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Вона не може з дитиною виїхати за межі проведення АТО, не може зареєструвати місце проживання сина, тому, що згідно чинного законодавства на це потрібна згода батька, без його згоди також не може перетнути кордон, здійснити інші правочини в інтересах дитини. Суд послався на те, що зібрані нею на непідконтрольній державній владі території докази не можуть бути прийняті до уваги. Але вона зазначала, що у місті, де проживає дитина, ідуть бойові дії, орган опіки та піклування м. Харцизька, який повинен був надати висновок про можливість позбавлення батьківських прав, не був переміщений. Нею надані характеристики та довідки, які підтверджують те, що відповідач ніколи не цікавився дитиною, а тому є підстави задовольнити її позов.

В засіданні апеляційного суду позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримували апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні.

Відповідач та третя особа в засідання апеляційного суду не з'явились. Внаслідок неможливості повідомлення їх шляхом направлення судової повістки у місто Донецьк та м. Харцизьк поштою повідомлення відбулося шляхом розміщення оголошення на сайті апеляційного суду. Крім того, за номером телефону, що був зазначений позивачкою у позовній заяві, як номер телефону відповідача, передано телефонограму про час та місце розгляду справи матері відповідача - ОСОБА_5, для передання інформації відповідачу.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та дотримався вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони є батьками дитини ОСОБА_3, 13 жовтня 2012 народження, що підтверджено копією свідоцтва про народження дитини.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25.03.2015р., яке набрало законної сили 06.04.2015р. шлюб між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_1 розірвано.

Позивачка проживає у місті Іловайську Донецької області, із довідки про склад сім'ї вбачається, що дитина проживає та зареєстрована разом із позивачкою.

На підтвердження позовних вимог позивачкою надано характеристику, видану пастором церкви Християн Адвентистів Сьомого Дня м. Іловайськ від 30.07.2017 року, у якій, зокрема, зазначено, що ОСОБА_1 є членом общини з 2007 р., перебуває на посаді секретаря общини, характеризується позитивно. ОСОБА_1 участі у вихованні дитини ОСОБА_3 не приймає.

Крім того, позивачкою надано характеристику завідуючої дитячого садочку №17 м. Іловайськ від 01.08.2017 р., у якій міститься інформація про те, що ОСОБА_3, 2012 року народження, відвідує дитячий садок з 2016 р. Мати приймає активну участь у вихованні сина. За даний період батько дитини ОСОБА_1 у вихованні дитини участі не бере, до дошкільного закладу ніколи не з'являвся.

Висновок органу опіки та піклування за місцем проживання дитини у матеріалах справи відсутній, оскільки у м. Іловайську Донецької області органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відомості про відповідача, як тимчасово переміщену особу, у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб станом на 19.06.2017 року відсутні.

Відповідно до відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України відомості стосовно доходів ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 р. по 31.03.2017 р. відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав суд виходив із відсутності достатніх та переконливих доказів навмисного ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов'язків, свідомого нехтування ним батьківськими правами та обов'язками, тому відсутні підстави для застосування до нього такої крайньої міри впливу, як позбавлення батьківських прав відносно його сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. Суд прийшов до висновку про те, що інформація, що міститься у наданих позивачкою доказах, свідчить про те, що дійсно відповідач не в повній мірі приймає участь у вихованні дитини, тому визнав за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Висновок суду про відсутність передбачених законом підстав для позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи і вимогам матеріального та процесуального закону.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У п. п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відповідно до вимог ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості батька та його поведінці (справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року).

Посилання позивачки на те, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини та не надає матеріальної допомоги на утримання сина не є достатніми підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки доказуванню підлягає винна поведінки батька, свідоме нехтування ним своїми обов'язками.

З огляду на те, що позивач зазначає, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, суд задовольнив її позовні вимоги про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини.

За клопотанням позивачки до матеріалів справи в засіданні апеляційного суду було долучено оригінали заяви пастора Іловайської общини Східної Місії Адвентистів Сьомого Дня в Україні Церкви Християн Адвентистів Сьомого Дня від 30 липня 2017 року та характеристики від 01 серпня 2017 року на вихованця дитячої освітньої установи №17 «Теремок» м. Іловайська, які не були долучені до матеріалів справи в суді першої інстанції з поважних причин через труднощі у наданні доказів з території, яка не контролюється державною владою України та копії яких були надіслані суду першої інстанції електронною поштою.

У вказаних заяві та характеристиці вказано, що у Іловайській общині церкви та у дитячій освітній установі батька дитини не бачили, він жодного разу не прийшов з дитиною у церкву та дитячий садок.

Однак, ці докази не є достатніми для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, підтверджують невідвідування батьком церкви та дитячого садка та не доводять умисного невиконання відповідачем батьківських обов'язків та свідомого нехтування ним батьківськими правами та обов'язками. Саме таку оцінку вказаним доказам надав суд першої інстанції у рішенні.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги висновків суду у оскаржуваній частині рішення не спростовують.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: В.Б. Азевич

Л.О. Груіцька