У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Монич О.В., при секретарі Пассер М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород подання головного державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1. Подання мотивує тим, що на виконанні у РВ ДВС Ужгородського ГТУЮ в Закарпатській області перебуває виконавче провадження № 53229925 з примусового виконання виконавчого листа № 2п-8046/10 від 16.09.2010 р., виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ОСОБА_1 вної, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 26.08.2010 року і до досягнення нею повноліття.

04.01.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено боржнику для виконання.

22.05.2017 року державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментах, згідно якого заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 станом на 01.05.2017 року становить 24329.03 грн.

Боржником ОСОБА_1 рішення суду не виконується, виходячи із наявності заборгованості по сплаті аліментів.

На виклик державного виконавця боржник ОСОБА_1 до Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області не зявився. На теперішній час боржником не вчинено жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду.

На підставі викладеного, державний виконавець просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступних висновків:

Як вбачається з матеріалів справи, постановою головного державного виконавця Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ від 04.01.2017 року було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2п-8046/10, виданого 16.09.2010 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 26.08.2010 року і до досягнення нею повноліття.

14.02.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. (ВП №53229925)

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Згідно з ч. 1ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобовязань.

З аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобовязань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від боржника обєктивні обставини.

Обовязок доказування факту ухилення боржника від виконання зобовязань, відповідно до ст.ст10,60 ЦПК України, покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

В своєму поданні головний державний виконавець стверджує, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязань по виконанню судового рішення, однак в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про отримання боржником викликів.

Також в матеріалах подання відсутні будь-які дані, які б свідчили про ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, а сама по собі заборгованість за виконуваними рішеннями не свідчить про ухилення боржника від виконання зобовязань.

Крім цього, в поданні не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що обмеження боржника у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання останнім судового рішення і буде сприяти погашенню ним заборгованості.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 немає.

Керуючись Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4