Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/597/17 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б.
Категорія 3 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Широкової Л.В.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації до ОСОБА_2 про вилучення та повернення транспортного засобу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 лютого 2017 року,

встановила:

У лютому 2017 року Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації (далі ДПСЗН) звернувся з даним позовом, в якому просив витребувати у відповідача автомобіль марки «ЗАЗ 110307/42» 2007 року випуску, вартістю 26434 грн. та передати його позивачу.

В обґрунтування позовних вимог ДПСЗН зазначав, що згідно акта приймання-передачі транспортного засобу від 25.06.2007 інваліду війни І групи, ОСОБА_3, на пільгових умовах (доплата 7 % від вартості транспортного засобу) було надано вказаний автомобіль, яким він користувався до дня смерті. У зв'язку з неспроможністю керування автомобілем право керування після його отримання було надано онуку - ОСОБА_4, а в подальшому зятю - ОСОБА_2, який проживав разом з інвалідом та його обслуговував. При видачі автомобіля ОСОБА_3 був ознайомлений з тим, що автомобіль видається йому лише в користування та є державним майном.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. У встановлений законом шестимісячний термін відповідач не звернувся до позивача щодо отримання дозволу на перереєстрацію автомобіля, продовжує їм користуватися тривалий час без законних підстав і не бажає його повернути.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 лютого 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вважає, що рішення районного суду не відповідає вимогам чинного законодавства, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що вартість автомобіля не встановлювалась, експертиза по його оцінці не проводилась, на що суд уваги не звернув. Крім того, суд не врахував, що він сам є інвалідом 1-ї групи і має право на безоплатне залишення йому спірного автомобіля, як члену сім'ї померлого інваліда.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК).

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За змістом частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25 червня 2007 року, ОСОБА_3, 1925 року народження, інвалід І групи, був безоплатно забезпечений автомобілем марки «ЗАЗ-110307-42», 2007 року випуску, без права продажу, дарування і передачі іншій особі, з передачею права користування онуку ОСОБА_5, який проживав разом з ним (а.с.9, 10-14).

За заявою ОСОБА_3 від 26 березня 2009 року та на підставі довідки № 1705/02 від 02.04.2009, якою внесено зміни в технічний паспорт у зв'язку з передачею права керування, оскільки у інваліда протипоказання до керування транспортним засобом, право керування автомобілем було передано зятю ОСОБА_2, який проживав з інвалідом в одному населеному пункту і його обслуговував (а.с.16, 17, 19, 21).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що строк експлуатації автомобіля ОСОБА_3 становить менше 10-ти років, останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а із заявою про переоформлення автомобіля ОСОБА_2 звернувся лише 12 грудня 2016 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, передбаченого пунктом 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (далі Порядку), для отримання дозволу на перереєстрацію автомобіля.

З таким висновком і погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Згідно пункту 16 Порядку автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який:

- мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його проживання і реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Положеннями ст. ст. 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покладається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів звернення у встановлений строк до позивача із заявою про здійснення перереєстрації автомобіля ОСОБА_2 не надано і таких не встановлено судом.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Таким чином, враховуючи , що у відповідача відсутні правові підстави користування спірним транспортним засобом, він має бути повернутий його власнику.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Судді: