АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи № 757/3532/17-ц Головуючий у 1-й інстанції - ЦоколЛ.І.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/6375/2017 Доповідач - Шахова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Вербової І.М., Поливач Л.Д,

при секретарі - Горак Ю.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Київський університет управління та підприємництва», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Національний університет харчових технологій, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 вересня 2013 року вона звільнена з роботи у зв'язку з закінченням строку трудового договору, але остаточного розрахунку на день звільнення відповідач не провів, що стало підставою для звернення до суду. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14.05.2014 року її вимоги про стягнення заборгованості та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.09.2013 по 10.12.2013 задоволені. 09.09.2014 проведено безспірне списання коштів за виконавчими документами суду. Оскільки рішення суду було виконано несвоєчасно вона звернулась до суду із позовом, і рішенням Подільського районного суду м.Києва від 22 грудня 2014 року стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 12.12.2013 по 08.09.2014 та заподіяну моральну шкоду. Вказане рішення до цього часу не виконане, а тому вважає, що є всі підстави для застосування положень ст.117 КЗпП України та стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09 вересня 2014 року по 20 січня 2017 року у розмірі 112 499,91грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування своїх доводів, вказує, зокрема, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 117 КЗпП України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник третьої особи заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання не з'явився.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог, оскільки останнім вибрано невірний спосіб захисту свого порушеного права.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у Державному вищому навчальному закладі «Київський університет управління та підприємництва» на посаді в.о. доцента кафедри суспільних і політичних дисциплін з 06.06.2012 року по 11.09.2013 року.

Згідно з наказом відповідача від 09.08.2013 року за №55-3 позивача було звільнено з займаної посади у зв'язку із закінченням строку трудового договору на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України.

У день звільнення з позивачем повний розрахунок проведений не був.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14.05.2014 року з Державного вищого навчального закладу «Київський університет управління та підприємництва» на користь ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість при звільненні у розмірі 5 337 гривень 67 копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 12.09.2013 року по 10.12.2013 року в розмірі 9 973 гривні 12 копійок та моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06.08.2014 року зменшено розмір моральної шкоди до 500 гривень, в іншій частині рішення Подільського районного суду м. Києва від 14.05.2014 року залишено без змін.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Київський університет управління та підприємництва» про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкодизадоволено частково.

Стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Київський університет управління та підприємництва» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 28 516 гривень 89 копійок, моральну шкоду в розмірі 500 гривень, а всього стягнути 29 016 гривень 89 копійок (двадцять дев'ять тисяч шістнадцять гривень вісімдесят дев'ять копійок).

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Зазначеним рішенням суду першої інстанції встановлено, що відповідно листа Головного управління державної казначейської служби у м. Києві від 18.09.2014 року за №09-08/1037-13838, 09.09.2014 року з рахунку Державного вищого навчального закладу «Київський університет управління та підприємництва» на користь ОСОБА_1 списано 500 гривень на відшкодування моральної шкоди, 5 377 гривень 67 копійок - заборгованість при звільненні та 9 973 гривні 12 копійок - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, тобто фактичний розрахунок з позивачем проведено 09 вересня 2014 року. При цьому судовим рішенням на користь позивача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні до моменту повного розрахунку.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року знаходиться на виконання в Державній казначейській службі України.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно ст. 5 вказаного закону у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Встановивши, що розрахунок з позивачем проведено фактично 09.09.2014 року, а відтак - положення ст. 117 КЗпП України не поширюються на спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правих підстав для задоволення позову

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність парових підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 117 КЗпП України є безпідставними оскільки невиконання судового рішення щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні тягне за собою відповідальність встановлену Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Доводи ОСОБА_1 про необхідність відсторонення третьої особи від участі у справі є безпідставними, оскільки на стадії апеляційного провадження вирішення даного питання нормами ЦПК не передбачено.

Залучення до участі в справі судом першої інстанції в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Національного університету харчових технологій, правового значення для вирішення справи немає та на законність судового рішення суду першої інстанції не впливає.

Інші доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права висновків судді першої інстанції не спростовують і не можуть бути підставою для скасування ухвали судді першої інстанції.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді