У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Шеремет А.М., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання - Пиляй І.С.,

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника ПАТ «Універсал Банк» - Ганенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 квітня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання поруки припиненою,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 квітня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання поруки припиненою задоволено. Визнано припиненою поруку по договору поруки № 3 від 30 березня 2007 року, укладеному між ОСОБА_2 та ПАТ «Універсал Банк».

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню через неправильне застосування та порушення судому норм матеріального та процесуального права, ПАТ «Універсал Банк»оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що судом невірно визначено дату, з якої має обраховуватись строк пред'явлення вимоги до поручителя, а вказівка на час виникнення заборгованості, починаючи з 10.12.2008 року, проте зовсім не надає оцінки тій обставині, що дана заборгованість в подальших періодах була повністю сплачена та в подальшому протягом тривалого часу позичальником належним чином виконувались зобов'язання за договором кредиту. Зазначає, що відповідно до п.1.1. кредитного договору кінцевою датою погашення кредиту є 29.03.2027 року. Додає, що у зв'язку з порушенням боржником зобов'язань за договором, Банк використав своє право дострокової вимоги стягнення з поручителя заборгованості, надіславши 24.02.2015р. письмове повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів, змінивши таким чином строк основного зобов'язання. Вважає, що оскільки позовну заяву до суду Банком подано 16.07.2016р., то кредитор звернувся з позовом до поручителя в межах строку дії поруки. У зв'язку з цим покликається на аналогічні правові позиції Верховного Суду України у справах № 6-2056цс15 та 6-368цс16. Стверджує, що пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення (вручення) йому вимоги про погашення боргу, так і пред'явлення до нього позову. Звертає увагу суду на те, що останній платіж по кредитному договору було вчинено за період по 09.05.2015р., а тому строк пред'явлення вимог до поручителя не є пропущеним. Вказує на хибність висновку місцевого суду щодо збільшення

___________________________________________________________________________________________________________________________Справа № 569/10224/15-ц Головуючий в суді І інстанції - Крижова О.Г.

Провадження № 22-ц 787/866/2017 Суддя-доповідач - Ковальчук Н.М.

обсягу відповідальності поручителя шляхом підписання додаткової угоди з позичальником, оскільки право переглянути процентну ставку погоджено сторонами у договорі кредиту. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову ПАТ «Універсал Банк» в повному обсязі та відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 30 березня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 07-159-КФ-2007, згідно якого остання отримала кредит в сумі 43 500,00 доларів США з відсотковою ставкою 12,50 % річних та кінцевим строком погашення 29 березня 2027 року (а.с. 4).

Того ж дня, 30 березня 2007 року, на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_7 за кредитним договором № 07-159-КФ-2007 від 30 березня 2007 року, між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 3, за умовами якого остання зобов'язалась перед кредитором відповідати за невиконання боржником умов кредитного договору (а.с. 7).

24 березня 2008 року між ОСОБА_7 та ВАТ «Універсал Банк» було укладено додаткову угоду до Кредитного договору № 07-159-КФ-2007 від 30 березня 2007 року.

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу невиконання ОСОБА_7 своїх зобов'язань за кредитним договором, та - як наслідок - утворення заборгованості, про стягнення якої Банк звернувся до поручителя - ОСОБА_2 на підставі ст.. 543 ЦК України та умов договору поруки.

Згідно довідки розрахунку заборгованості станом на 23 червня 2015 року за кредитним договором №07-159-КФ-2007 від 30 березня 2007 року, борг ОСОБА_7 склав 19 908,16 доларів США (а.с. 15-17).

Поручитель ОСОБА_2 звернулась із зустрічним позовом до ПАТ «Універсал Банк» про визнання поруки припиненою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що порушення зобов'язання позичальником ОСОБА_7 відбулось в розрахунковому періоді з 10.12.2008р. по 09.01.2009р., а Банк звернувся з позовом до останньої про стягнення заборгованості лише в липні 2015 року, а також зазначала, що жодної письмової вимоги на її адресу як поручителя Банком не було направлено та в будь-який інший спосіб нею не отримувалося.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову ПАТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості з поручителя та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України, та виходив з того, що звернення Банку з позовом до поручителя мало місце поза межами передбаченого законом і договором строку, а також врахував, що жодної письмової вимоги на адресу поручителя Банком не було надіслано та в будь-який інший спосіб нею не було отримано. Суд врахував і ту обставину, що внаслідок укладення між Банком та боржником додаткової угоди від 24.03.2008 року істотно змінилися зобов'язання та збільшився обсяг відповідальності поручителя, при цьому вказана угода була укладена без згоди та відома останньої.

На підтвердження даного висновку в рішенні містяться необхідні доводи та обґрунтування, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

За змістом ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

П.7.1.3. та 10.3. кредитного договору № 07-159-КФ-2007 від 30.03.2007р. встановлено право Банку достроково стягнути заборгованість в повному обсязі, в т.ч. при порушенні позичальником термінів платежів, що встановлені договором.

З розрахунку заборгованості, наданого ПАТ «Універсал Банк», вбачається, що позичальник ОСОБА_7 порушила своє зобов'язання по сплаті чергових платежів, починаючи з 09 вересня 2014 року.

Поряд із цим, із роз'яснення ПАТ «Універсал Банк» до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 07-159-КФ-2007 встановлено, що порушення зобов'язання позичальником ОСОБА_7 відбулося в розрахунковому періоді з 10.12.2008 року по 09.01.2009 року, і саме з цього часу виникла прострочена заборгованість до кредиту.

Звернення Банку із позовом до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором мало місце в липні 2015 року, тобто поза межами встановленого законом і договором строку для такого звернення.

Належних та достовірних доказів того, що Банк звертався із письмовою вимогою до поручителя сторонами не надано та судом також не здобуто.

Постановою Верховного Суду України від 14 вересня 2016р. по справі_№ 6-223цс16 визначено, що, виходячи з положень ч.4 ст. 559 ЦК України, вимога поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії договору поруки, або протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Окрім цього, ч. 1 ст. 559 ЦК України передбачає, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, що і мало місце при укладенні додаткового договору між Банком та позичальником без відома та згоди поручителя.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання про обґрунтованість висновку місцевого суду щодо наявності підстав для визнання поруки за договором поруки № 3, укладеним 30 березня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Універсал Банк», припиненою.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Висловлені у апеляційній скарзі доводи ПАТ «Універсал Банк» вже були предметом оцінки суду першої інстанції, і його висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для відмови у задоволенні первісного позову та задоволенні зустрічних позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно та всебічно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 квітня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді : підпис Шеремет А.М.

підпис Шимків С.С.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н.М.