Справа № 521/5244/17
Номер провадження 2/521/3286/17
У Х В А Л А

"18" квітня 2017 р. Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Лічмана Л.Г.,

при секретарі Тимофієнко Н.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання земельної ділянки особистою приватною власністю та визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

04.04.2017 р. ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою, у якій просила суд встановити факт її постійного проживання однією сімєю з ОСОБА_4 з 14.01.2000 р. по 28 лютого 2009 р., визнати ділянку № 4.9 по вул. Другій Північній, 50 в ОСК «Чайка» СТ «Пресобудівник» Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області особистою приватною власністю ОСОБА_1 та визнати свідоцтво про право власності на житло, видане 21.12.1999 р. № 7981 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради на імя ОСОБА_2 недійсним.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.04.2017 р. провадження у справі було відкрито та призначено справу до попереднього судового засідання.

04.04.2017 р. до суду надано заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у виді накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 21.12.1999 р. № 7981 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вказує, що предметом позову є ? частка квартири АДРЕСА_2. На теперішній час вказана квартира належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.12.1999 р., яке оскаржується, то відповідач може розпорядитися квартирою на власний розсуд, а саме продати, подарувати, що в подальшому може зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши надані матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі Постанова) від 22 грудня 2006 року № 9 забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 Постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 79711055 від 06.02.2017 р. право приватної власності на АДРЕСА_3, загальною площею 42,1 кв.м., житловою площею 26,3 кв.м., зареєстровано за ОСОБА_2

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з предмету позову, а саме з вимоги про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним. Такий позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 вважає себе спадкоємцем ОСОБА_5, який на її думку, за життя, прийняв спадщину на ? частку вказаної квартири. При цьому вимоги щодо визнання права власності на певну частку квартири в порядку спадкування ОСОБА_1 не заявила. Тому, у разі задоволення позовної вимоги про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним, наслідком такого рішення суду може бути скасування державної реєстрації права приватної власності на АДРЕСА_3, за ОСОБА_2 У випадку відчуження цієї квартири ОСОБА_2 можлива реєстрація права приватної власності на АДРЕСА_3, за набувачем. Отже, у разі задоволення вимоги про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним не буде існувати реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, -

С У Д

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5 денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

С У Д Д Я: