Справа № 750/6656/17 Провадження № 22-ц/795/1840/2017 Суддя у I інстанції Коверзнев В. О.
Категорія: цивільна Доповідач-суддя Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

28 вересня 2017 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

з участю секретаря судового засідання Шапко В.М.,

ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про стягнення пені та компенсації,

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 серпня 2017 року стягнуто з Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_2 пеню в сумі 841 грн. 37 коп., компенсацію в сумі 1066 грн. 92 коп., вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України просило скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки вказаною нормою передбачена компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати, але в даному випадку пенсія ОСОБА_2 у період з 22.05.2012 року по 30.06.2014 року, за який нараховано переплату в сумі в сумі 2532 грн. 26 коп., нараховувалась та виплачувалась вчасно та в повному обсязі, без жодних затримок, що в свою чергу свідчить про безпідставність нарахування компенсації. Крім того, вказаною нормою закону визначено можливість нарахування компенсації виключно за наявності вини, якої в даному випадку встановлено не було.

Відповідачем стверджувалось про те, що Пенсійний фонд України, відповідно до ст. 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», має використовувати кошти фонду лише на цілі, передбачені законом, при цьому інші джерела для виплат у відповідача відсутні. Крім того, відповідач посилався на те, що стягнення пені передбачено за безпідставне стягнення органами Пенсійного фонду коштів, в той час, як відповідачем здійснювалось утримання надміру виплачених сум пенсії на підставі рішення від 03 липня 2014 року, відтак зазначену обставину невірно було оцінено судом першої інстанції, як таку, що дає підстави для застосування такої міри відповідальності як пені.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.01.2015 року було визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові від 03.07.2014 № 11487/06 про утримання з пенсії ОСОБА_2 переплати в сумі 2532,26 грн, шляхом стягнення щомісячно 20% від пенсії, що належить до виплати ОСОБА_2. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові виплатити неправомірно відраховану переплату в сумі 1138 грн. 80 коп. (а. с. 4)

Однак, незважаючи на обов'язковість судового рішення, відповідач з січня 2015 року продовжував здійснюваним утримання з пенсії позивача, що стало підставою для повторного звернення позивача до суду для захисту порушених прав.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.03.2017 року було стягнуто з Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_2 безпідставно утримані з пенсії кошти в сумі 1393 грн. 46 коп. за період з січня по вересень 2015 року включно (а. с. 5-7).

Фактично протиправно утримані кошти з пенсії позивача було повернуто ОСОБА_2 лише в червні 2017 року (а.с. 10).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що неправомірність дій суб»єкта владних повноважень з утримання з пенсії позивача грошових коштів, встановлена рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.01.2015 року, дає позивачу право вимагати стягнення з відповідача компенсації за період з липня 2014 року по вересень 2015 року, передбаченої ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та пені за несвоєчасне повернення позивачу безпідставно утриманих з пенсії сум, згідно ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону, яким врегульовано спірні правовідносини.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтею 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності і надавши їм належну оцінку, обґрунтовано виходив із того, що права позивача були порушені відповідачем, а тому через несвоєчасну виплату пенсії, ОСОБА_2 втратила частину грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати, що відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, є підставою для задоволення позову.

Посилання Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на те, що за період з 22.05.2012 року по 30.06.2014 року пенсія позивачеві нараховувалась та виплачувалась вчасно, а тому судом безпідставно було здійснено нарахування компенсації, не заслуговує на увагу, оскільки основною умовою для виплати компенсації громадянину є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії, що було встановлено судом. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 серпня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Голова судового засідання: Судді: