Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2749/17 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лазер» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2016 року про забезпечення позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лазер» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Лазер» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних у розмірі 223 232,47 грн.

В січні 2016 року ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на земельну ділянку площею 2,3 га, розташовану за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, Дружелюбівська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_1, заборонити ТОВ «Лазер» вчиняти будь-які юридично значимі дії по оформленню та відчуженню права власності на вказану земельну ділянку.

В обґрунтування заяви зазначила, що вказана земельна ділянка належить на праві власності ТОВ «Лазер». Заявлена сума до стягнення становить 223 232,47 грн., в той же час як вартість земельної ділянки дорівнює 122 000 грн.

Вважає, що з метою уникнення цивільно-правової відповідальності у вигляді примусового стягнення боргу ТОВ «Лазер» може здійснити заходи щодо відчуження вказаної земельної ділянки, що ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення в майбутньому.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2016 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 2,3 га, розташовану за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, Дружелюбівська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_1.

Заборонено ТОВ «Лазер» вчиняти будь-які юридично значимі дії по оформленню та відчуженню права власності на земельну ділянку площею 2,3 га, розташовану за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, Дружелюбівська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_1.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ТОВ «Лазер» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на належну відповідачу земельну ділянку з забороною вчиняти будь-які юридично значимі дії по оформленню та відчуженню права власності, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали суду суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь-якій стадії процесу, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, (суд, суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 просить стягнути з ТОВ «Лазер» на її користь 223 232,47 грн.

Враховуючи, те що між сторонами виник спір, який має майновий характер, ставиться питання про стягнення коштів у розмірі 223,232,47 грн., без вказаного забезпечення позову може утруднитись виконання можливого рішення суду, тому суд першої інстанції обґрунтовано забезпечив позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку, яка належить відповідачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Під володінням розуміють передбачену законом можливість мати (утримувати) в себе певне майно. Користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості тощо. Розпорядження в свою чергу означає можливість визначення та вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, знищення, переробка тощо).

Таким чином, наклавши арешт на нерухоме майно відповідача ТОВ «Лазер», суд не позбавив останнього права володіти та користуватися майном, яке належить йому на праві власності, а лише обмежив розпорядження майном з метою можливості виконання рішення суду в майбутньому.

Доказів перешкоджання вжитих судом першої інстанції заходів забезпечення позову господарській діяльності відповідача не надано.

Обраний спосіб забезпечення позову жодним чином не порушує прав та законних інтересів відповідача у користуванні майном, оскільки обмежує відповідача лише у праві розпоряджатися таким майном або вчиняти інші дії, які нададуть третім особам прав на майно відповідача.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лазер» залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2016 року про забезпечення позову у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2017 року.

Головуючий

Судді: