Справа № 438/281/17
Провадження № 2-о/438/16/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Слиша А.Т.

при секретарі Наминанік О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Генеральне консульство Республіки Польща у Львові про встановлення факту, що мають юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт примусового виселення у 1945 році у зв'язку з Угодою між урядом УРСР та Польським комітетом національного визволення від 09 вересня 1945 року з села Руське Лісківського повіту, Краківського воєводства на територію УРСР у Львівську область, її матір ОСОБА_3 1945 року народження, місце народження село Руське Лісківського повіту, Краківського воєводства Польська Республіка. Яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Борислав.

В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що заявник, ОСОБА_1, народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дрогобич Львівської області; після реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 прізвище змінила на ОСОБА_1.

ЇЇ батьками є ОСОБА_6 1950 р.н. та ОСОБА_3 1945р.н. (Дівоче прізвище ОСОБА_3). Про це свідчить свідоцтво про одруження НОМЕР_2 від 10.02.1973року виданим відділом ЗАГСу с.Винники, Дрогобицького району.

Мати заявника, ОСОБА_3, народилась ІНФОРМАЦІЯ_3, у селі Руське, Лісківського повіту Краківського воєводства, Польська республіка, від батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 свідоцтво про народження поновлене 12.10.61р. НОМЕР_1 видано Бориславським ЗАГС.

ОСОБА_8 1906р.н (за національністю поляк) та ОСОБА_9 1906 р.н були одружені в листопаді 1924 році. (свідоцтво про одруження запис №1в-3 поновлений 14.03.1980 року відділом ЗАГСу Дрогобицького райвиконкому.

У1945 році ОСОБА_8 загинув, а його дружину та четверо дітей було насильно переселено з місця постійного проживання село Руське, Лісківського повіту, Краківського воєводства (Польща) у Львівську область(УРСР) на підставі Угоди між Урядом Української Радянської Соціалістичної Республіки та Польським Комітетом Національного Визволення «Про евакуацію українського населення з території Польської Народної Республіки» від 0 9вересня 1944року.

З архівної довідки № Г-5634 виданої Державним архівом Львівської області від 25.03.2015року (Р-3229, Оп.9, спр19, арк.41 зв-42. Спр.11, арк286.) значиться, що була переселена родина ОСОБА_11 1880р.н (65років),

її син ОСОБА_12 1926 р.н (19років)

та дочка ОСОБА_9 1906р.н (39років) яка на той час була одружена та носила прізвище ОСОБА_9 (бабця заявника),

а також її діти ОСОБА_14 1936р.н (9років),

ОСОБА_151940р.н (5років),

ОСОБА_16 1943р.н (3 роки)

та ОСОБА_3 1945р.н (7днів) (мати заявника)

Так як під час виселення, у цій родині, єдиним чоловіком був ОСОБА_12 1926р.н. (19років), то у архівній книзі його зазначено як голова родини, а перед іменами всіх жінок та дівчат стоїть знак «-------», прізвища не вказуються.

ОСОБА_12 на час виселення був дев'ятнадцятирічним братом бабці заявника і мати заявника для нього була племінницею, про що чітко вказано в архівних записах. (Р- 3229, Оп.9, спр.19, арк.41 зв-42. Спр 11, арк.286.)

Мати заявника ОСОБА_3 померла у 2013 році, і в документах було знайдено копію довідки з Державного архіву Львівської області №4-5173-041 09.03.2004року, де всі прізвища написано правильно.

На запит ОСОБА_1 до Державного архіву Львівської області, отримала архівну довідку де всім членам родини вписані прізвища «ОСОБА_11», а в дійсності згідно свідоцтва про одруження та свідоцтв про народження повинно писатися «ОСОБА_11»

У наслідок вказаної невідповідності діти заявника позбавлені права на отримання шенгенської візи з правом багаторазового в'їзду (репреатаційної візи в Польщу).

Таким чином, встановлення факту переселення її матері з території Польщі на підставі угоди між Польським Комітетом національного визволення та урядом УРСР від 09 вересня 1944 року, має для неї (дочки репатрійованої особи) юридичне значення, оскільки породжує правові наслідки - унеможливлює реалізувати праве на спрощене оформлення у дипломатичних (консульських) установах Республіки Польща репатріаційну візу у державу на території якої і досі проживають її ріднії (так як дідусь був поляк) а також є місця родинних поховань і потребують утримання в належному естетичному стані.

Сторони у судове засідання не з'явилися.

Від заявника ОСОБА_1, поступила до суду заява про розгляд справи у її відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїм порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст. ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог.

За змістом п.п. 1, 3, 4 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права;припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дрогобич Львівської області. ЇЇ батьками є ОСОБА_6 1950 р.н. та ОСОБА_3 1945р.н. (Дівоче прізвище ОСОБА_3). Про це свідчить свідоцтво про одруження НОМЕР_2 від 10.02.1973року виданим відділом ЗАГСу с.Винники, Дрогобицького району.

Мати заявника, ОСОБА_3, народилась ІНФОРМАЦІЯ_3, у селі Руське, Лісківського повіту Краківського воєводства, Польська республіка, від батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 свідоцтво про народження поновлене 12.10.61р. НОМЕР_1 видано Бориславським ЗАГС.

ОСОБА_8 1906р.н (за національністю поляк) та ОСОБА_9 1906 р.н були одружені в листопаді 1924 році. (свідоцтво про одруження запис №1в-3 поновлений 14.03.1980 року відділом ЗАГСу Дрогобицького райвиконкому.

У 1945 році ОСОБА_8 загинув, а його дружину та четверо дітей було насильно переселено з місця постійного проживання село Руське, Лісківського повіту, Краківського воєводства (Польща) у Львівську область (УРСР) на підставі Угоди між Урядом Української Радянської Соціалістичної Республіки та Польським Комітетом Національного Визволення «Про евакуацію українського населення з території Польської Народної Республіки» від 09 вересня 1944року.

З архівної довідки № Г-5634 виданої Державним архівом Львівської області від 25.03.2015 року (Р-3229, Оп.9, спр19, арк.41 зв-42. Спр.11, арк286.) вбачається, що була переселена родина у складі:

Голова родини - ОСОБА_12 1926 р.н.;

Члени родини - ОСОБА_11 1880р.н. - мати

ОСОБА_9 1906р.н - сестра

ОСОБА_14 1936р.н. - племінниця

ОСОБА_151940р.н. - племінниця

ОСОБА_16 1943р.н. - племінниця

ОСОБА_3 1945р.н. - племінниця

Проте, у вказаному документі прізвище матері заявника вказане як ОСОБА_3, а рік народження 1945, тоді як у її свідоцтві про народження зазначено як ОСОБА_3, рік народження 1945. Крім цього, у свідоцтві про шлюб, дівоче прізвище також зазначено ОСОБА_3, 1945 року народження, село Руське, Лісківського повіту, Краківського воєводства.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту вказаних статей, а також роз'яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, в судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що заява підставна та підлягає задоволенню.

Оскільки встановлення факту переселення її матері з території Польщі на підставі угоди між Польським Комітетом національного визволення та урядом УРСР від 09 вересня 1944 року, має для неї (дочки репатрійованої особи) юридичне значення, оскільки породжує правові наслідки - унеможливлює реалізувати праве на спрощене оформлення у дипломатичних (консульських) установах Республіки Польща репатріаційну візу у державу на території якої і досі проживають її рідні (так як дідусь був поляк) а також є місця родинних поховань і потребують утримання в належному естетичному стані, суд вважає, що заява встановлення такого факту підлягає задоволення, оскільки від нього залежить виникнення особистих прав заявника і законом не визначено іншого порядку його встановлення.

Керуючись ст.ст. 58, 59, 60, 209, 213, 256-259 ЦПК України, ст. 1264 ЦК України, ст..3 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 задоволити.

Встановити факт примусового виселення у 1945 році у зв'язку з Угодою між урядом УРСР та Польським комітетом національного визволення від 09 вересня 1945 року з села Руське Лісківського повіту, Краківського воєводства на територію УРСР у Львівську область ОСОБА_3 1945 року народження, місце народження село Руське Лісківського повіту, Краківського воєводства Польська Республіка. Яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Борислав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя А.Т.Слиш