НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/6177/16
№ 2/183/574/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Гончарової С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000» про визнання договору оренди землі недійсним,

встановив:

позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати недійсним з моменту укладення Договір оренди земельної ділянки, площею 5,490 га, кадастровий номер :02:001:0314, розташованої на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, укладений 10 березня 2012 року між ОСОБА_2 (померлою 03 березня 2016 року та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000» (Код ), державна реєстрація якого проведена 03 березня 2016 року.

В обґрунтування позову зазначає, що згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії II-ДП № 125524 виданого 02 квітня 2001 року Перещепинською міською радою народних депутатів на підставі рішення 17 сесії XXIII скликання Перещепинської міської ради № 6 від 15 березня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 14803, ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 5,490 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі 5,490 га, кадастровий номер якої :02:001:0314, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. 03 березня 2016 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 04 березня 2016 року виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, про що складено актовий запис № 38. Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, а саме означена земельна ділянка. 05 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 5,490 га, кадастровий номер якої :02:001:0314, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області доньці померлої - ОСОБА_5. 05 жовтня 2015 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на означену земельну ділянку за позивачем.

З виданої під час державної реєстрації інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 жовтня 2016 року та 26 жовтня 2016 року, позивач дізналась про те, що 03 березня 2016 року у день смерті спадкодавця ОСОБА_2, держаним реєстратором Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_6 проведено державну реєстрацію Договору оренди земельної ділянки від 10 березня 2012 року, нібито укладеного між померлою ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000». Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28640371 від 09 березня 2016 року. Договір укладено строком до 03 березня 2023 року з правом пролонгації.

В жовтні 2016 року позивач звернулася до відповідача з вимогою про розірвання договору та повернення земельної ділянки. Відповідач відмовився повертати земельну ділянку, повідомивши про те, що в звязку з укладенням між спадкодавцем та товариством договору оренди землі, яку успадкувала позивач, до неї відповідно до приписів ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» та п. 12.5. спірного Договору, переходять усі права та обовязки за спірним договором, а тому вона повинна виконувати цей Договір, а також що підстав для розірвання договору не має тому, що зміна власника (перехід права власності) земельної ділянки не є підставою для зміни умов або припинення договору. Крім того відповідач надано позивачу оригінал спірного договору, ознайомившись з яким позивач прийшла до висновку, що спірного договору її спадкодавець не укладала.

Посилаючись на положення до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203, ч.2 ст.207, ч.1 ст.215, ч.1 ст.626, ч.1 ст.638, ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України, ст. 1, ч.1 ст.4, ст.13-16 Закону України «Про оренду землі» вказує, що договір повинен бути визнаний недійсним, оскільки договір не містить, а ні номеру, а ні дати його укладення, підпис в графі Орендодавець не належить ОСОБА_2, а вчинений іншою особою, в п. 2.6. Договору вказана нормативна грошова оцінка земельної ділянки 212731 грн., що є нормативно-грошовою оцінкою земельної ділянки станом на 01 січня 2016 року, а не на 01 січня 2012 року, оскільки нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01 січня 2012 року становила 141934 грн., що вказує на те, що сторонами на момент укладення спірного договору взагалі не погоджувались умови щодо вартості орендної плати із зазначенням її розміру, індексації, строку платежу. Крім того в реквізитах сторін, відсутній підпис та печатка Орендаря, а інші підписи від імені Орендаря, які містяться на договорі, вчинені директором ТОВ «Агро-Віта 2000» - ОСОБА_7, який призначений на посаду директора товариства лише восени 2015 року і на час укладення договору директором товариства не був. Більш того, відсутній акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду. Також державна реєстрація договору та прийняття реєстратором рішення про реєстрацію договору оренди земельної ділянки прийняті після смерті спадкодавця ОСОБА_2, тобто реєстрація спірного Договору оренди відбулась, після відкриття спадщини. Крім того ОСОБА_2 хворіла на гострий мієлобластний лейкоз, а тому з осені 2015 року по день смерті знаходилась на стаціонарному лікуванні в Дніпропетровській міській багатопрофільній клінічній лікарні. Таким чином Договір оренди земельної ділянки 5.490 га кадастровий номер :02;001:0314, розташованої на території Перешепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, нібито укладений 10 березня 2012 року між померлою ОСОБА_2 та відповідачем, зареєстрований 09 березня 2016 року не відповідав її внутрішній волі, так як ОСОБА_8 даний договір не підписувала та не мала бажання укладати його.

Представник позивача згідно з поданою суду заявою підтримав вимоги позову та просив його задовольнити та розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити. Подав суду письмові заперечення, згідно з якими просив розглянути справу у його відсутність. Зазначив, що в 2016 році між відповідачем та ОСОБА_2 був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,49 га (кадастровий номер :02:025:0212), яка розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Вказаний договір був зареєстрований Державним реєстратором Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_9 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28640371 від 09 березня 2016 року. Під час укладення договору оренди між сторонами були погоджені всі істотні умови, передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Так, в п. 2.6. Договору зазначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 212731,00 гривень. Вказана нормативна грошова оцінка розрахована на 01 січня 2016 року. В п. 4.1. Договору сторони погодили: «орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 5,5 % від грошової оцінки земельної ділянки, що складає 11 700, 00 за рік оренди». Тобто, в зазначених пунктах, сторонами були погоджені істотні умови Договору оренди, а тому твердження позивача про те, що сторонами такі умови не погоджувалися, не відповідає дійсності. Договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_2 та Відповідачем укладений у 2016 році, після чого 03 березня 2016 року поданий на реєстрацію до Державного реєстратора Криворізького міського управління юстиції. Договір оренди підписаний ОСОБА_2, а не іншою особою. Зі сторони ТОВ «Агро-Віта 2000» договір підписаний директором підприємства. Відсутність в Договорі оренди вказівки на дату договору та його номер - не є необхідними умовами Договору оренди та жодним чином не впливають на права та обовязки орендодавця. Те, що ОСОБА_2 померла 03 березня 2016 року не може бути підставою для визнання договору недійсним, адже підписувала договір остання при житті. Крім того, ОСОБА_2 працювала бухгалтером в ТОВ АФ «Олімпекс-Агро», що має одну і ту ж юридичну адресу із відповідачем і останній ніщо не заважало підписати договір оренди із відповідачем перебуваючи на робочому місці. Твердження позивача про те, що договір укладений 10 березня 2012 року також не відповідає дійсності. Вказівку на цю дату в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, доданій Позивачем до позовної заяви, Відповідач розцінює як некоректну роботу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що не впливає на права та обовязки сторін за договором. На права та обовязки за договором оренди також не впливає і наявність факсиміле директора ТОВ «Агро-Віта 2000» ОСОБА_7 в розділі Договору оренди «Реквізити сторін», адже в договорі міститься власноручний підпис орендодавця, що свідчить про вільне волевиявлення ОСОБА_2 до укладення договору. Права позивача не є порушеними в розумінні ч. 1 ст. 3 ЦПК України, застосування факсимільного відтворення підпису уповноваженої особи Орендаря в Договорі оренди жодним чином не впливає на права позивача.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії II-ДП № 125524 виданого 02 квітня 2001 року Перещепинською міською радою народних депутатів на підставі рішення 17 сесії XXIII скликання Перещепинської міської ради № 6 від 15 березня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 14803, ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 5,490 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі 5,490 га, кадастровий номер якої :02:001:0314, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області /а.с.9/.

03 березня 2016 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 04 березня 2016 року виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, про що складено актовий запис № 38 /а.с.7, 8/.

05 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 5,490 га, кадастровий номер якої :02:001:0314, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області доньці померлої - ОСОБА_5 та 05 жовтня 2015 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на означену земельну ділянку за позивачем /а.с.10, 11-12/.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 жовтня 2016 року вбачається, що 03 березня 2016 року о 17:19 год. держаним реєстратором Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_6 проведено державну реєстрацію Договору оренди земельної ділянки від 10 березня 2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000». Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №28640371 від 09 березня 2016 року. Договір укладено строком до 03 березня 2023 року.

З наданої відповідачем копії договору оренди земельної ділянки вбачається, що між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000» в особі ОСОБА_7А, який діє на підставі статуту товариства укладено Договір оренди земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі 5,490 га, кадастровий номер якої :02:001:0314, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, належної ОСОБА_2 В договорі вказано, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 212731 грн. Договір укладено на 7 років, сплив якого починається з моменту державної реєстрації права оренди. Наданий суду договір оренди не містить дати його підписання.

Розглядаючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) відносини, щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч.1 статті 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені особи.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

У відповідності до ст.15 Закону України «Про оренду землі» в редакції станом на 10 березня 2012 року, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Невід'ємною частиною договору оренди землі є в тому числі: акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди.

Згідно ст.15 Закону України «Про оренду землі» в редакції на 03 березня 2015 року, істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення обєкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (ст.16 Закону). Обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (ст.16 Закону).

У відповідності до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

У відповідності до ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

За ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Ст.125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Так, надані відповідачем ОСОБА_10 № 19-ВК від 22 жовтня 2015 року, протокол № 12 позачергових зборів учасників ТОВ «Агро-Віта 2000» від 21 жовтня 2015 року свідчить, що ОСОБА_7 приступив до виконання обов`язків директора з 22 жовтня 2015 року.

З огляду на викладене вбачається, що укладений між сторонами договір оренди від 09 березня 2012 року підлягає скасуванню, оскільки доказів на підтвердження повноважень особи, якою від імені відповідача підписано договір оренди станом на 09 березня 2012 року суду не надано, внаслідок чого, укладений договір не відповідає положенням ч.2 ст.203 ЦК України та є недійсним. Крім того, суду не надано доказів укладання акту прийому-передачі земельної ділянки, що є окремою підставою для висновку про дотримання сторонами при укладанні договору обов`язкових його умов у відповідності до діючого законодавства.

Посилання відповідача на укладання договору в 2016 році до дня смерті спадкодавця позивач суд не приймає до уваги з огляду на відсутність доказів на підтвердження означеного факту та те, що під час державної реєстрації права оренди внесено правову підставу виникнення права за договором від означеної дати.

Посилання позивача як на підставу для визнання договору недійсним на відсутність реквізитів договору щодо дати та номеру, підпис договору іншою особою, ніж орендодавець, відсутність дійсної нормативно-грошової оцінки земельної ділянки суд не приймає до уваги, як неналежні та такі, що не підтверджені відповідними доказами, які могли бути висновки відповідної експертизи.

Внаслідок викладеного позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд керується положеннями ч.1 ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 5-8, 10, 57, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000» про визнання договору оренди землі недійсним задовольнити.

Визнати недійсним з моменту укладення Договір оренди земельної ділянки, площею 5,490 га, кадастровий номер :02:001:0314, розташованої на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, укладений 10 березня 2012 року між ОСОБА_2 (померлою 03 березня 2016 року) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000» (Код ), державна реєстрація якого проведена 03 березня 2016 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000» () на користь ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) гривню 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов