УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Демяносова М.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу виховання дитини, за касаційною скаргоюпредставника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що в період з 22 вересня 2006 року по 16 листопада 2010 року він перебував з ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народився син - ОСОБА_7. Після розірвання шлюбу, 09 грудня 2010 року позивач та відповідачка уклали договір про способи участі батьків у вихованні дитини та про сплату аліментів на дитину. Умовами зазначеного договору визначено місце проживання дитини із відповідачкою за адресою: АДРЕСА_1. Також, умовами договору встановлено порядок сплати аліментів, їх розмір, тривалість та порядок зустрічей позивача з дитиною.

Позивач зазначав, що до початку 2015 року він щодня бачився із дитиною, брав активну участь у вихованні сина, забезпечував його та дбав про його розвиток.

Проте, у лютому 2015 року відповідачка протиправно почала обмежувати його права як батька брати участь у вихованні сина, обірвала будь-яке спілкування.

У квітні 2015 року позивач звернувся до Служби у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації за допомогою у розв'язанні конфлікту.

10 серпня 2015 року розпорядженням Печерської районної адміністрації в місті Києві визначено участь позивача у вихованні сина, а саме: вівторок та четвер кожного тижня місяця з 16:00 години до 20:00 години; перші та треті вихідні кожного місяця з 16:00 години п'ятниці до 10:00 години понеділка.

Позивач зазначав, що вищезазначене розпорядження відповідачкою не виконується.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_4 просив суд усунути перешкоди у спілкуванні між ним та його сином ОСОБА_7, зобов'язати ОСОБА_5 не чинити йому перешкоди у спілкуванні із сином, визначити участь ОСОБА_4 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_7, у наступний спосіб: вівторок та четвер кожного тижня місяця з 16:00 години до 20:00 години, без присутності ОСОБА_5; перші та треті вихідні кожного місяця з 16:00 години п'ятниці до 10:00 години понеділка, без присутності ОСОБА_5; 2 та 4 субота і неділя кожного місяця. У суботу з 16:00 години до 19:00 години, у неділю з 09:00 години до 12:00 години, без присутності ОСОБА_5; 30 днів під час літнього періоду для оздоровлення дитини в період з 01 липня по 30 липня кожного року включно до 2026 року; шість днів під час зимових канікул для оздоровлення дитини в період з 28 грудня по 19 січня кожного року включно до 2027 року.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_4 з дитиною ОСОБА_7

Визначено способи участі ОСОБА_4 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_7, встановивши зустрічі у вівторок та четвер кожного тижня місяця з 16:00 год. до 20:00 год., без присутності матері дитини ОСОБА_5; перші та треті вихідні кожного місяця з 16:00 год. п'ятниці до 10:00 год. понеділка без присутності матері дитини ОСОБА_5; друга та четверта субота кожного місяця з 16:00 год. до 19:00 год. без присутності матері дитини ОСОБА_5; друга та четверта неділя кожного місяця з 16:00 год. до 19:00 год. без присутності матері дитини ОСОБА_5; 30 днів під час літнього періоду для оздоровлення дитини в період з 1-го по 30-те липня кожного року включно 2026 року; шість днів під час зимових канікул для оздоровлення дитини в період з 28-го грудня по 19-те січня кожного року включно до 2027 року.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року змінено у частині встановлення графіку спілкування дитини з батьком та визначення способу участі батька у вихованні дитини. Встановлено наступний графік спілкування дитини ОСОБА_7 з батьком ОСОБА_4, а саме: у другу та четверту суботу кожного місяця з 16-00 год. До 19-00 год. Без присутності матері дитини ОСОБА_5; 30 днів під час літнього періоду для оздоровлення дитини в період з 1 по 30 липня кожного року; шість днів під час зимових канікул для оздоровлення дитини в період з 01 січня по 10 січня кожного року. У частині вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною-залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати в частині зобов'язання усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 10 серпня 2015 року Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією видано розпорядження № 355 «Про визначення участі батька у вихованні малолітнього сина», відповідно до якого та враховуючи інтереси дитини, визначено участь позивача у вихованні малолітнього сина ОСОБА_7 наступним чином, а саме: вівторок та четвер кожного тижня місяця з 16:00 години до 20:00 години; перші та треті вихідні кожного місяця з 16:00 години п'ятниці до 10:00 години понеділка.

Вищезазначене розпорядження не виконувалося відповідачкою, що підтверджується листами Печерського районного управління ГУ МВС України в м. Києві від 16 жовтня 2015 року та від 02 листопада 2015 року (а. с. 22, 23).

Крім того, відповідачка чинила позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною, зустрічі, які встановлені відповідно до розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 10 серпня 2015 року № 355, не відбувалися, оскільки ОСОБА_5 заперечувала проти їх проведення посилаючись на те, що подібні зустрічі завдають дитині психологічної шкоди. Зазначені обставини підтверджуються протоколами зустрічей, які складені представниками Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 19 листопада 2015 року та від 3 грудня 2015 року (а. с. 44, 45).

Також, судами встановлено, що позивач неодноразово звертався із зверненнями до Печерського районного управління ГУ МВС України в м. Києві, посилаючись на те, що йому зі сторони відповідачки чиняться перешкоди у спілкуванні з сином, що підтверджується висновками Печерського районного управління ГУ МВС України в м. Києві (а. с. 46-59).

Зазначені докази підтверджують факт невиконання відповідачкою розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 10 серпня 2015 року № 355

Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 150 СК України).

Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Враховуючи те, що відповідачка не спростувала факту, що вона не чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, тому суд касаційної інстанції їх законність не переглядає.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною залишити без змін.

В іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року не переглядалися.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Демяносов М.В. СтупакО.В.