Справа № 645/5459/16-ц
Провадження № 2/645/515/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи 12 Харківська державна нотаріальна контора, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, ОСОБА_5 про визнання права власності у порядку спадкування за законом та про усунення перешкод у праві користування та вселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, який під час судового розгляду уточнила, в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, та просила: визнати за нею та за неповнолітнім сином право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_2) в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7, померлого 09.02.2016 року; визнати за нею право власності на ? частину майна, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_2 ,а саме: набір меблів для гардеробної, набір меблів для прихожої, набір меблів для кухні, вбудованої поверхні Siemens EC645HB90E, мультиварку Redmond RMC-M70, плафони кількістю 16 шт., мікрохвильову піч, телевізор, праску «Філіпс», дві золоті обручки;) визнати за нею та за неповнолітнім сином право власності на майно, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_2), а саме: ванну акрилову, витяжку «Піраміда», карниз кований, плазмовий телевізор «LG», інструменти в чемодані (болгарка, перфоратор), інструменти в чемодані (для автомобіля), пилосос «Філіпс». Також позивач ОСОБА_2 просила суд вселити її та неповнолітнього сина ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_2) та надати право проживання та користування квартирою. В обґрунтування позову зазначила, що перебувала в шлюбі з ОСОБА_7 з 23.05.2002 року по день його смерті 09.02.2016 року. У шлюбі народився син-Короткий ОСОБА_8, 05.03.2003 року. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається, зокрема з: ? частини квартири АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_2), яка належить на праві власності по ? частині її чоловіку ОСОБА_7 та його рідному брату, третій особі по справі ОСОБА_5 (на підставі свідоцтва про право власності на житло) та майна, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_1, яке було набуте нею та покійним чоловіком в період шлюбу та спільного проживання, а саме: набір меблів для гардеробної, набір меблів для прихожої, набір меблів для кухні, вбудованої поверхні Siemens EC645HB90E, мультиварка Redmond RMC-M70, плафонів кількістю 16 шт., мікрохвильової печі, телевізора, праски «Філіпс», двох золотих обручок. Позивач просила суд визнати за нею та за неповнолітнім сином право власності на майно, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_2), а саме: ванну акрилову, витяжку «Піраміда», карниз кований, плазмовий телевізор «LG», інструменти в чемодані (болгарка, перфоратор), інструменти в чемодані (для автомобіля), пилосос «Філіпс». Також позивач зазначила, що для ремонту у вищевказаній квартирі на спільні сімейні кошти в 2014-2015 роках вона разом з чоловіком ОСОБА_7 придбали: кахель «Лорензо», броньовані вхідні двері, батареї опалювальні, вікна метало-пластикові, кахель «Релакс»,унітаз, душовий змішувач «Церззаніт», кахель бежевого та чорно-білого кольору, лінолеум, фотошпалери, труби метало пластикові опалювальні, кронштейн для телевізора, шпалери, мийку, решітки металеві на вікна. Крім цього, в 2014-2015 роках в квартирі АДРЕСА_1 був зроблений капітальний ремонт, на який було витрачено 130 000 гривень (еквівалент 5 000 доларів США). З літа 2001 року і до дня смерті чоловіка, тобто до 09.02.2016 року, вона разом з чоловіком та сином мешкала в квартирі АДРЕСА_1. Після смерті чоловіка, відповідачі та третя особа змінили замки у вхідних дверях в квартирі та лишили її та сина доступу до квартири, тим самим позбавивши її та її неповнолітнього сина права користування житлом. Також позивач пояснила, що після смерті ОСОБА_7 вона, в установлений законом шестимісячний строк, прийнята спадщину від себе та від неповнолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємці першої черги, для чого звернулись до 12 ХДНК з заявою про прийняття спадщини. Крім її та неповнолітнього сина відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також прийняли спадщину, як спадкоємці першої черги, після смерті їх сина ОСОБА_7 12-ю ХДНК позивачу було відмовлено в оформленні їй та її сину спадкових прав через відсутність документів, що посвідчують право власності цього майна спадкодавцеві, що підтверджується постановою від 11.10.2016 року. Оригіналами правовстановлюючих та інших документів заволоділи відповідачі батьки (ОСОБА_3, ОСОБА_4М.) та рідний брат (ОСОБА_5В.) спадкодавця.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідачі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, їх представник ОСОБА_10, яка діє на підставі довіреностей від 19 серпня 2016 року та 06 червня 2016 року, які посвідчені нотаріусами, до судового засідання не зявились, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду надали заперечення, згідно яких просили відмовити у задоволенні позову виходячи з наступного: позивачем не надано ніяких правовстановлюючих документів на вказану квартиру, посилаючись на те, що всі документи знаходяться у відповідачів. Зазначені документи відсутні і у відповідачів. Крім цього, позивачем наведено перелік майна, набутого під час спільного проживання та шлюбу, однак доказів на підтвердження цього майна та про період його придбання, джерел фінансування, купівлю не надано. На думку відповідачів, позивач просить суд поділити майно, яке не існує, крім п.п. 1-5 переліку, вказаному в позовній заяві, яке було придбано на особисті кошти їх сина ОСОБА_7 та є його особистою приватною власністю, а саме:набір меблів для гардеробної, набір меблів для прихожої, набір меблів для кухні, вбудованої поверхні Siemens EC645HB90E, мультиварку Redmond RMC-M70. Також представник відповідачів зазначає, що позивач за час проживання з ОСОБА_7 ніде не працювала, не мала фінансових джерел існування та повністю була на утриманні відповідачів та їх сина ОСОБА_7 Також представник відповідача вказує, що позивач самовільно забрала автомобіль, який купувався за кредитні кошти, які повністю виплачував їх син за свої кошти та за кошти, які перераховували відповідачі, а також позивач забрала побутову техніку, якою зараз самостійно користується.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.

Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора, Управління служб у справах дітей Департаменту реєстрації та соціальної політики Харківської міської ради до судового засідання не зявились, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, надали суду заяву про слухання справи за їх відсутності, ухвалити законне і обґрунтоване рішення згідно діючого законодавства.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає що позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії 1 ВЛ № 221631 виданого 25.03.2003 р. Кулиничівською селищною радою Харківського району, актовий запис № 17 батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_7 та ОСОБА_2.

23 травня 2002 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, уклав шлюб з ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, та після одруження прізвище дружини ОСОБА_7 (свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ №149087 видане 23 травня 2002 року Кулиничівською селищною радою Харківського району, актовий запис 05).

Згідно свідоцтва про смерть серії 1 ВЛ №531105 виданого 24 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис 2576, ОСОБА_7 помер 09 лютого 2016 року.

Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3.

Згідно Рішення Харківської міської ради № 434 від 03.07.2013 року «про зміну та впорядкування адрес обєктам нерухомого майна на території, що включена до меж міста Харкова» вул.. Шкільна, 9 СМТ Кулиничі, була змінена на вул. Грищенко, будинок № 12 міста Харкова.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 07 грудня 1998 року квартира АДРЕСА_4 (адреса на час розгляду справа вул.. Грищенко, будинок № 12 м. Харкова) належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_5.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Враховуючи зазначене, суд приходить к висновку, що за життя ОСОБА_7 належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_5 (колишня адреса АДРЕСА_6).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.10.2016 року, виданої державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 - ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7 у звязку з відсутністю документів, що посвідчують право власності майна спадкодавцеві.

Ст. 1261 ЦК України передбачене, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Судом вивчалась спадкова справа № 144/2016.

Згідно відповіді з Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 06.03.2017 року № 691/01-16, та підтверджується матеріалами спадкової справи № 144/2016, після померлого 09 лютого 2016 року ОСОБА_7, заведена спадкова справа №144/2016, що містить наступні заяви про прийняття спадщини: заяву від 24.02.2016 року дружини спадкодавця ОСОБА_2 та неповнолітнього сина спадкодавця ОСОБА_6, які мешкають в АДРЕСА_7; заяву від 06.06.2016 року, яка зареєстрована 07.06.2016 року, матері спадкодавця ОСОБА_4, яка зареєстрована: Російська Федерація, АДРЕСА_8, адреса для листування - АДРЕСА_9 та заяву від 23.06.2016 року батька спадкодавця ОСОБА_13, який мешкає в с. Жовтневе, Вовчанського району ,Харківської області, вул. Харківська, буд. 13. Інші заяви про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Таким чином суд встановив, що позивач здійснила всі дії для належного оформлення спадку, та оцінюючи в сукупності надані докази в процесі розгляду справи та пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цієї частині є мотивованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також позивачем заявлені позовні вимоги щодо визнання права власності на майно, яке було придбано під час шлюбу.

Матеріали справи, у підтвердженні позовних вимоги, містять договір на виготовлення та оплату гардеробної на суму 3730 грн.; товарного чеку № 12 від 19.04.2015 року на прихожу на загальну суму 1370 грн.; договір на виготовлення та оплату кухні на суму 30900 грн.; вбудованої поверхні Siemens EC645HB90E 2500 грн.; мультиварку Redmond RMC-M70 1666 грн. 58 коп.

Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть піддержуватись іншими засобами доказування. Враховуючи зазначене, сумісним майном подружжя суд визнає набір меблів для гардеробної, набір меблів для прихожої, набір меблів для кухні, вбудованої поверхні Siemens EC645HB90E, мультиварка Redmond RMC-M70.

Статтею 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Посилання відповідачів на наявність квитанцій щодо грошових переказів не є належним доказом для відмови у позові, оскільки у наданих копіях квитанцій грошових переказів не зазначена мета та цільове призначення цих коштів, тому витрачання цих коштів саме на придбання спірного майна є припущенням, на якому не може ґрунтуватися рішення по справі.

Таким чином, ? частина спірного майна належить позивачу як дружині, а 2/4 частини у порядку спадкування за законом. Враховуючи вищевказану вартість спірного майна, суд визнає право власності за позивачем та неповнолітньою дитиною на наступне майно: набір меблів для кухні, вбудованої поверхні Siemens EC645HB90E, мультиварку Redmond RMC-M70.

В іншій частині позовних вимог про визнання права власності на майно суд відмовляє у звязку з його недоведеністю.

Також суд зазначає, що внаслідок визнання за позивачем та неповнолітньою дитиною право власності на частку квартири у порядку спадкування за законом, у позивача та дитини виникає право користування вказаною квартирою.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За правилами ст. ст. 316, 321, 391 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

Ті обставини, що у сторін склалися неприязні стосунки, не можуть бути підставою для обмеження права користування позивача своїм майном та відмови у задоволенні позовних вимог та вселення позивача у будинок, що належить сторонам на праві спільної часткової власності.

Судом встановлено, що позивач та її дитина не проживають у спільному будинку поза своєї волі, внаслідок порушення їх прав з боку відповідачів на їх проживання, право позивача та неповнолітньої дитини на користування належної їм частиною квартири підлягає захисту.

Таким чином, суд вважає наявними перешкоди у користуванні позивачем та неповнолітньої дитини належної їм частиною квартири, в звязку з чим позовні вимоги про вселення позивача та неповнолітньої дитини підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 203, 224 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_5 (колишня адреса АДРЕСА_2) у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7, померлого 09 лютого 2016 року.

Визнати за неповнолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, від імені якого та в інтересах якого діє мати - ОСОБА_2, право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_5 (колишня адреса АДРЕСА_2) у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, померлого 09 лютого 2016 року.

Поновити порушене право ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, шляхом їх вселення до квартири АДРЕСА_5 (колишня адреса АДРЕСА_10).

Визнати за ОСОБА_2 та за неповнолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, від імені якого та в інтересах якого діє мати - ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка та батька ОСОБА_7, померлого 09 лютого 2016 року, право власності на набір меблів для кухні, вбудованої поверхні Siemens EC645HB90E, мультиварку Redmond RMC-M70.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: