Справа № 648/942/17
Провадження № 2/648/526/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 року с.м.т. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді - Бугрименка В.В.

секретаря - Когут Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Білозерська селищна рада Білозерського району Херсонської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що її батько, ОСОБА_3, мав у власності будинок АДРЕСА_1. 20 травня 2005 року її батьки, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, склали заповіт подружжя, яким заповідали їй все належне їм на праві спільної сумісної власності майно. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати. Вона прийняла спадщину, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем. Відповідач являється її рідною сестрою. Остання на спадщину не претендує. Після смерті матері, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме на зазначений будинок, їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Просила визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, право на домоволодіння АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов визнають.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 являються батьками позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження останньої, серії НОМЕР_1, та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2, щодо зміни прізвища.

20 травня 2005 року батьки позивача склали заповіт подружжя, яким заповідали все належне їм на праві спільної сумісної власності майно - ОСОБА_1. Інших заповітів батьки позивача не складали. Вказані обставина підтверджується заповітом та витягом із спадкового реєстру за №43664597 від 21 квітня 2016 року.

ОСОБА_2 являється рідною сестрою позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області.

З листа-роз'яснення нотаріуса від 9 березня 2016 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме на будинок АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно і як наслідок, будинок не зареєстрований в установленому законом порядку.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Зі змісту ч.3 ст.3 Закону вбачається, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З матеріалів справи вбачається, що будинок АДРЕСА_1 побудовано в 1966 році. На підставі рішення виконавчого комітету Білозерської селищної ради за №26 від 31 березня 1988 року, нумерацію житлового будинку змінено з «АДРЕСА_1» на «АДРЕСА_1».

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності за №82047657, 82048007 від 9 березня 2017 року, відомості про право власності на будинки АДРЕСА_1 в реєстрі відсутні.

Зі змісту довідки Комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради за №288 від 27 квітня 2017 року вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року, на підставі свідоцтва про право власності від 15 червня 1968 року, виданого відповідно до рішення виконавчого комітету Білозерської селищної ради за №12 від 13 травня 1968 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_3.

Відповідно до п.п.1, 7 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі Інструкція), яка була чинною на момент побудови будинку, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності.

Пунктом четвертим Інструкції передбачено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать зокрема громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію.

Оригінал свідоцтва від 15 червня 1968 року, про право власності ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1, втрачено.

Зі змісту довідки Білозерської селищної ради за №02-25/664 від 3 травня 2017 року вбачається, що ОСОБА_3 виділялася земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи, що будинок АДРЕСА_1 був зареєстрований за ОСОБА_3 відповідно до чинного на той час законодавства, така реєстрація здійснюється лише на підставі правовстановлюючого документу, а також факт виділення ОСОБА_3 земельної ділянки за вказаною адресою, суд приходить до висновку, що останній був власником вказаного будинку, а отже зазначений будинок увійшов до спадкової маси після смерті батька позивача.

Посилання позивача, що вказаний будинок належить їй в порядку спадкування за заповітом подружжя суд вважає безпідставним.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1243 ЦК України подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. У разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті.

Таким чином, предметом спільного заповіту подружжя може бути майно, яке належить йому на праві спільної сумісної власності.

Згідно зі ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною власністю.

Згідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5, батьки позивача перебували у шлюбі з 15 травня 1969 року.

Враховуючи, що спірний будинок ОСОБА_3 набув у власність 15 червня 1968 року, тобто до укладення шлюбу з матір'ю позивача, вказаний будинок є його особистою власністю, а отже не може бути предметом заповіту подружжя та підлягає спадкуванню відповідно до закону.

Відповідно до ст. ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1217, ч.1 ст.1245, ч.1 ст.1267 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст.1261 ЦК України)

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли в рівних частина позивач та її мати, ОСОБА_4, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Білозерської селищної ради Херсонської області за 302-26/1421 від 15 серпня 2016 року. Таким чином, позивач та ОСОБА_4 успадкували за законом по ? частині спірного будинку, власником якого був ОСОБА_3.

Спадщину після смерті ОСОБА_4, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняла позивач, що підтверджується довідкою Білозерської селищної ради Херсонської області за 302-26/1421 від 15 серпня 2016 року та матеріалами спадкової справи. Таким чином, позивач успадкувала належну ОСОБА_4 ? частину будинку АДРЕСА_1, яку та в свою чергу успадкувала після смерті ОСОБА_3.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач, в порядку спадкування за законом після смерті своїх батьків, має право на будинок АДРЕСА_1, разом з цим, відсутність правовстановлюючого документу на будинок перешкоджає їй реалізувати своє право на спадщину, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що вказане право підлягає захисту, шляхом його визнання. Крім того, враховуючи, що предметом позову є визнання за позивачем права власності на будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування, суд, враховуючи встановлені обставини, а також з метою захисту прав спадкоємиці, вважає можливим визнати за останньою таке право в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а не в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, як просить у позовній заяві позивач.

За таких обставин позов підлягає задоволенню частково.

Згідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати за сплачений судовий збір.

На підставі ст.ст. 1261, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261 ЦК України, керуючись ст. ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 213-218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Білозерський районний суд Херсонської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В. Бугрименко