Справа № 357/4440/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Бондаренко О. В.

при секретарі Дорошкевич В. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 заяву представника відповідача ОСОБА_1, про перегляд заочного рішення,-

В С Т А Н О В И В:

31.08.2017 року представник відповідача ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_2, звернувся до суду з даною заявою мотивуючи тим, що 25.05.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було постановлено рішення у цивільній справі №357/4440/16-ц та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» суму страхового відшкодування у розмірі 17 620 грн. 19 коп., а також судові витрати у розмірі 1 378 грн. 00 коп. Відповідач не приймав участі в судовому засіданні, адже фактично не отримував жодної повістки, оскільки він являється військовослужбовцем Збройних сил України та виконує завдання по охороні держави в іншому регіоні України, виклики до суду приходили на адресу його реєстрації, а до місця служби не надходили, тому його керівництво не мало достатніх підстав для звільнення його від виконання посадових обовязків. Крім того, виклики до суду отримували його родичі, які зявляються за адресою його реєстрації лише декілька разів на тиждень і не вчасно передавали відомості про судові засідання, тому він не міг надати їх керівництву. Лист з текстом постановленого заочного рішення родичами ОСОБА_1 був отриманий лише 29.05.2016 року та доведений до нього у телефонному режимі лише 01.06.2016 року. Після цього, 10.06.2016 року ОСОБА_1 було подано заяву про перегляд заочного рішення від 29.05.2016 року. Ухвалою від 19.07.2016 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без руху та направлена за невірним місцем проживання заявника, оскільки на конверті, що містяться у матеріалах судової справи, зазначена адреса заявника «в/містечко №30, м. Кривий ріг, 50046», тому вищевказана ухвала була повернута поштовим відділенням за закінченням терміну зберігання. Однак, у заяві про перегляд заочного рішення заявником була вказана попередня адреса, щоб не виникло питань про порушення правил підсудності під час судового розгляду справи. Ухвалою від 19.09.2016 року повернуто заяву про перегляд заочного рішення, в звязку з не усуненням недоліків. Заявник її не отримав з тих самих підстав. При винесені судом заочного рішення не було враховано наступні обставини: страхова компанія у своїй позовній заяві посилається на норму ч.1 ст.1191 ЦК України, як на підставу свого регресу. Проте дана норма не регулює відносини з приводу відшкодування шкоди у не договірних зобовязаннях, з тексту позовної заяви та додатків до неї має місце саме договірна підстава регресу. Крім того, ПАТ «Українська Пожежно-страхова компанія» не зазначає, у чому полягало неналежне виконання ОСОБА_1 умов договору від 02.09.2013 року про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної картки №558632, укладеного між ПАТ «Державний ощадний Банк України» та ОСОБА_1, з подальшим укладанням додаткового договору №1 до Договору. Сума заборгованості не може бути 17 620 грн.19 коп., адже ОСОБА_1 було частково погашено заборгованість за кредитом шляхом сплати відповідних платежів на рахунок банку, що підтверджується виписками по рахунку, які містяться в матеріалах справи. ОСОБА_1 було не відомо, що борг був переданий до ПАТ «Українська пожежно страхова компанія» та у досудовому порядку спір не вирішувався; частина боргу була ним сплачена до АТ «Ощадбанк», тому сума боргу заявлена позивачем є необґрунтованою. Просив скасувати заочне рішення суду від 25.05.2016 року у справі № 357/4440/16-ц, та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача, адвокат за договором, ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву підтримала та зазначила, що платіжна картка на даний час діє, тому заявлені позивачем вимоги суперечать п. 1.1.4 Додаткового договору від 11.02.2014 року, п.4.4. Договору добровільного страхування від 01.08.2014 року суперечить п.4.4. Додаткового договору від 11.02.2014 року, в п. 4.6. даного договору не зазначено підстав щодо передачі права вимоги до страхової компанії у разі порушення зобовязання, про передачу ПАТ «Державний ощадний банк» права вимоги до позивача його не було повідомлено, в матеріалах справи міститься платіжне доручення з якого вбачається, що стразова виплата була здійснена не на користь Банку, а на рахунок відповідача, що також не підтверджує позовні вимоги.

Від представника позивача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 21.09.2017 року до суду надійшли письмові заперечення в яких позивач просить залишити заяву ОСОБА_1, про перегляд заочного рішення суду, без задоволення.

Неявка осіб , які беруть участь у розгляді справи не перешкоджає розгляду заяви ( ч. 1 ст.231 ЦПК України).

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що 25.04.2016 року ухвалою судді було відкрито провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1, про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу та призначено справу до розгляду на 11.05.2016 року (а.с.45).

29.04.2016 року відповідач ОСОБА_1 отримав ухвалу про відкриття провадження у справі з позовом та додатками до нього, що підтверджено рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.47).

11.05.2016 року судове засідання було відкладено, в звязку з першою неявкою відповідача, на 25.05.2016 року, про що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, що підтверджено рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.56) та 11.05.2016 року до суду надійшло клопотання від відповідача ОСОБА_1 про те, що він 11.05.2016 року в судове засідання з»явитися не може, оскільки він являється військовослужбовцем Збройних Сил України та виконує завдання по обороні держави в іншому регіоні, проте відповідач не надав до суду доказів про те, що він дійсно являється військовослужбовцем Збройних Сил України та виконує завдання по обороні держави в іншому регіоні та в клопотанні зазначена адреса проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.59).

Як вбачається з відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.44).

Ч. 1 ст.77 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

В свою чергу посилання відповідача на те, що виклик до суду не надходив за місцем служби є безпідставним, оскільки жодних відомостей про таке місце свого перебування всупереч ч. І ст.77 ЦПК України, відповідачем не було повідомлено суд.

Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Отже, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи у порядку, передбаченому законодавством, за зареєстрованим місцем проживання, мав можливість подати до суду письмові заперечення проти позову з доказами в їх підтвердження та повідомити суд щодо зміни адреси для листування.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» від 15.07.2002 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

25.05.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області винесено рішення про задоволення позову та стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» суму страхового відшкодування в розмірі 17 620,19 грн. та стягнуто судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення ОСОБА_1 отримав заочне рішення 28.05.2016 року (а.с.87).

10.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 25.05.2016 року (а.с.66-68), ухвалою від 19.07.2016 року заяву про перегляд заочного рішення було залишено без руху та 19.09.2016 року було повернуто в звязку з тим, що відповідач не усунув недоліки вказані в ухвалі від 19.07.2016 року.

Заява представника відповідача про перегляд заочного рішення подана до суду 31.08.2017 року з порушенням встановленого ч.2 ст. 228 ЦПК України і до заяви не додано клопотання в порядку ст. 73 ЦПК України щодо поновлення строку для подання даної заяви.

Представником відповідача у заяві про перегляд заочного рішення було зазначено, що сума заборгованості не може бути 17 620,19 грн., в зв'язку з частковим погашенням відповідачем заборгованості за кредитом, шляхом сплати відповідних платежів на рахунок банку, однак до суду не надано жодних належних та допустимих доказів про погашення заборгованості перед АТ «Ощадбанк».

Посилання представників відповідача на те, що відповідачем не було отримано письмового повідомлення, що підтверджує перехід права вимоги від АТ «Ощадбанк» до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», спростовують вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с. 40), в якій зазначалося підстави переходу права грошової вимоги від банку до страхової компанії, та листом Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби від 13.09.2017 року № 43239 ( а.с. 113) з якого вбачається, що відповідач сплатив на депозитний рахунок кошти в розмірі 6000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Українська пожежно страхова компанія», отже фактично визнав вимоги позивача.

Щодо тверджень представників відповідача про застосування матеріальних норм права слід зазначити, що перевірка правильності їх застосування є виключною компетенцією судів апеляційної та касаційної інстанції.

В підтвердження того, що відповідач з поважних причин не мав можливості приймати участь у справі до суду надано довідку Південного регіону України від 22.08.2017 року за № 1103648 ( а.с. 99) з якої вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у військовій прокуратурі Криворізького гарнізону на посаді прокурора у період з 29.02.2016 року по 06.06.2017 року, однак даної підстави для скасування заочного рішення недостатньо, в розмінні ст. 232 ЦПК України та з урахуванням встановлених обставин, про що зазначено вище.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення суду, не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.224-233 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2016 року у справі № 357/4440/16-ц , залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_4