Провадження № 2/638/992/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16.05.2017 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О.І.,

при секретарі Гармаш К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину квартири та про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради і просив встановити факти, що мають юридичне значення, а саме: що станом на час відкриття спадщини - 12.01.1998 р. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно мешкала разом зі своєю матірю ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 (пр. Леніна) м. Харкова; що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ст. 549 ЦК України в ред. 1963 р., прийняла спадщину (1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (пр. Леніна) м. Харкова) після смерті своєї матері ОСОБА_4 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном; що ОСОБА_3, яка померла 11.08.2013 р., є матірю позивача; а також визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку першої черги спадкування за законом право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 (пр. Леніна) м. Харкова, загальною площею 37,1 кв.м., після ОСОБА_3, яка померла 11.08.2013 р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що він народився 02.01.1952 р. в м. Харкові; його батьками у актовому записі про народження №58 від 15.01.1952 р. записані: батько ОСОБА_5, матір ОСОБА_3. ОСОБА_2, 01.08.1953р.н., рідний брат позивача. Матір позивача ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_6В.) народилась 18.12.1930 р. в м. Харкові. Її батьками в актовому записі про народження №641 від 24.02.1947 р. записані: батько ОСОБА_7, матір ОСОБА_4. Після реєстрації 14.06.1950 р. шлюбу батьки позивача в 1970 р. отримали двокімнатну квартиру АДРЕСА_2. 22.02.1992 р. помер ОСОБА_5, після чого ОСОБА_3 залишилась зареєстрованою одна в указаній квартирі. 31.12.1976 р. був зареєстрований шлюб між позивачем та ОСОБА_8, який 28.09.1982 р. розірваний. З 1983 р. позивач став мешкати разом зі своєю бабою ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_3, де і був зареєстрований. В 1994 р. позивач та ОСОБА_4 приватизували квартиру №81 по пр. Леніна (на цей час пр. Науки), 21-а в м. Харкові, після чого 03.02.1994 р. в Харківському міському центрі приватизації державного житлового фонду отримали свідоцтво про право спільної сумісної власності на житло на підставі розпорядження органу приватизації від 01.02.1994 р. №7127; їх право власності було зареєстровано у КП «ХМБТІ», р.№ П-1-9433. В звязку з хворобою ОСОБА_4 наприкінці 1995 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постійно стали мешкати разом в квартирі АДРЕСА_4, а позивач, ОСОБА_8 та її син - в квартирі АДРЕСА_5.

Позивач вказує, що 12.01.1998 р. померла ОСОБА_4, з її смертю відкрилась спадщина ? частина квартири АДРЕСА_4, яку в порядку ст. 549 ЦК України в ред. 1963 р. прийняла його матір ОСОБА_3, оскільки на час смерті спадкодавця ОСОБА_4 постійно мешкала разом з нею в указаній квартирі і фактично в межах шестимісячного строку вступила в управління та володіння спадковим майном, стала розпоряджатись предметами побуту померлої ОСОБА_4, а також її особистими речами. Однак, ОСОБА_3 свого часу не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 Г,О., оскільки відповідно до чинного на час відкриття спадщини законодавства прийняла спадщину за вказаних вище обставин. Таким чином, після смерті ОСОБА_4 власниками квартири АДРЕСА_4 фактично стали в рівних частинах позивач та його матір ОСОБА_3

В 1998 р. позивач одержав паспорт громадянина України, в якому його прізвище з російської мови на українську переклали невірно і замість прізвища «Кузнєцов» вказали його прізвище як «Кузнецов». Позивач посилається на те, що на той час не виправив в установленому порядку помилку в написанні в паспорті свого прізвища, що зараз впливає на його права. Натомість написання прізвищ його матері ОСОБА_3 та рідного брата ОСОБА_2 ідентичне.

Позивач зазначає, що 11.08.2013 р. померла ОСОБА_3, з її смертю відкрилась спадщина: квартира АДРЕСА_5, а також ? частина квартири АДРЕСА_4. В установлений законом шестимісячний строк позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і 06.05.2014 р. отримав свідоцтво про право на спадщину за законом - квартиру АДРЕСА_5; право власності на вказану квартиру зареєстровано 06.05.2014 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_4 після смерті ОСОБА_3 позивач не отримав, оскільки ОСОБА_3 свого часу не оформила в установленому законом порядку своє право власності на цю частину спадкового майна. На теперішній час без звернення до суду позивач не може оформити право власності на частину спірної квартири, оскільки для цього необхідно встановити юридичні факти.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився; подав до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував та просив розглянути справу за своєї відсутності.

Представник відповідача ХМР в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив; про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується підписом уповноваженої особи в повідомленні про вручення поштового відправлення від 13.04.2017 р.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 9 ОСОБА_9 Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, в такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК України в ред. 1963 р.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 р., при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини суд має виходити з положень ст. 549 ЦК України в ред. 1963 р. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯГ №020988, ОСОБА_1 народився 02.01.1952 р., про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 15.01.1952 р. зроблено відповідний запис за №58. Батьками позивача записані: батько ОСОБА_5, матір ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯИ №198525, ОСОБА_2 народився 01.08.1953 р., про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 20.08.1953 р. зроблено відповідний запис за №877. Батьками ОСОБА_2 записані: батько ОСОБА_5, матір ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ХV-УА №067446, 18.12.1930 р. народилась ОСОБА_6, про що зроблено відповідний запис за №641. Її батьками записані: батько ОСОБА_7, матір ОСОБА_4.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії ЯТ №217879, 14.06.1950 р. був зареєстрований шлюб між батьками позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про що був складений актовий запис №3420. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила дівоче прізвище «Пятач» на «Кузнєцова».

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 є рідною бабою позивача та матірю ОСОБА_3

Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ВЛ №432201, 31.12.1976 р. ОСОБА_1 і ОСОБА_8 одружились, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №4502.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІ-ВЛ №268145 від 28.09.1982 р., шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_8 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 28.09.1982 р. зроблено запис за №1220.

В подальшому, з 1983 р., позивач став мешкати разом зі своєю бабою ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_3, де і був зареєстрований, що підтверджується довідкою з місця мешкання №829 від 29.03.2016 р.

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про право власності на житло вбачається, що в 1994 р. позивач та ОСОБА_4 приватизували однокімнатну квартиру №81 по пр. Леніна (на пр. Науки), 21-а в м. Харкові, загальною площею 37,1 кв.м. 03.02.1994 р. в Харківському міському центрі приватизації державного житлового фонду позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 отримали свідоцтво про право спільної сумісної власності на житло на підставі розпорядження органу приватизації від 01.02.1994 р. №7127. Їх право власності було зареєстровано у КП «ХМБТІ», р. № П-1-9433.

В судовому засіданні позивач також наголошував, що в 1970 р. його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 отримали двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 на склад сімї з чотирьох осіб: батька, матері та двох синів.

Ордером №2852 серія А, копія якого міститься в матеріалах справи, підтверджується, що 22.12.1969 р. Виконавчим комітетом Київської ради депутатів трудящих м. Харкова ОСОБА_5, сімя якого складається з чотирьох чоловік (ОСОБА_10 дружина, ОСОБА_1 син, ОСОБА_11 син), був виданий вказаний Ордер на право зайняття 2 кімнат загальною жилою площею 27,61 кв.м в квартирі АДРЕСА_6 Салтівського масиву. Ордер видано на підставі рішення виконкому Київської ради депутатів трудящих (спільного рішення адміністрації і фабзавмісцевкому ХАТТ) від 27.11.1969 р. №37. На нижньому полі вказаного документу зроблено рукописний напис: «АДРЕСА_7».

Відповідно до свідоцтва про смерть серії ІV-ВЛ №328865, 22.02.1992 р. помер батько позивача ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації актів про смерть 22.02.1992 р. зроблено запис за №2758.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що баба позивача ОСОБА_4 з 1995 р. стала сильно хворіти, через що потребувала постійного догляду та допомоги в побуті. На той час позивач став перебувати в фактичних шлюбних відносинах зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_8 За цих обставин ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постійно стали мешкати в квартирі АДРЕСА_4, а позивач, ОСОБА_8 та її син оселились у квартирі АДРЕСА_5.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №113862, 12.01.1998 р. померла баба позивача ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів про смерть 12.01.1998 р. зроблено запис за №594.

ОСОБА_3 матір позивача поховала ОСОБА_4, що підтверджується рахунком-замовленням ДСКП «Ритуал» №08777 від 12.01.1998 р.

Встановлено також, що після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_3 залишилась постійно мешкати в квартирі АДРЕСА_4 і стала розпоряджатись предметами побуту померлої ОСОБА_4, а також її особистими речами: трудовою книжкою, пенсійним посвідченням, квитками профспілки, сімейними фотоальбомами, акціями ВАТ «Харківський завод «Кондиціонер», які належали померлій ОСОБА_4 з 30.01.1997 р. згідно довідки №23630001 Регіонального центру сертифікатних аукціонів.

В паспорті громадянина України серії ММ №078236, виданому 10.12.1998 р., прізвище позивача вказане як «Кузнецов».

Надані суду докази, а саме: копія ордеру на квартиру АДРЕСА_5, копія власноруч складеної позивачем автобіографії, що знаходиться в архіві за місцем його роботи КБ ХКБМ ім. Морозова О.О. довідка з місця мешкання, копія диплому, сімейні фотокартки з достовірністю підтверджують той факт, що ОСОБА_3, яка померла 11.08.2013 р., є матірю позивача ОСОБА_1

В судовому засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_8 підтвердили викладені вище обставини.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані письмові докази, а також показання свідків, суд приходить до висновку про достовірне встановлення факту, що станом на час смерті ОСОБА_4 12.01.1998 р. ОСОБА_3 постійно мешкала разом зі своєю матірю ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 (пр. Леніна) м. Харкова і фактично в межах шестимісячного строку вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки залишилася у спірній квартирі та стала володіти особистими речами спадкодавця, а також, що померла 11.08.2013р. ОСОБА_3 є матірю позивача ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Як передбачено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Аналогічне положення також міститься в ст. 529 ЦК України в ред. 1963 р.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Це положення також закріплено у п. 2 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13.

За життя ОСОБА_4 належала частина квартири АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності. ОСОБА_3 дочка ОСОБА_4 є єдиним її спадкоємцем. На час смерті ОСОБА_4 матір позивача ОСОБА_3 постійно мешкала разом померлою в квартирі АДРЕСА_4 і фактично прийняла спадщину після ОСОБА_4

Таким чином, відповідно до ст. 549 ЦК України в ред. 1963 р., у ОСОБА_3 за життя виникло право власності на ? частину квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом. Заяв від інших спадкоємців не надходило.

Спадкова справа після померлої ОСОБА_4 не відкривалась, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру №44587592. ОСОБА_4 заповіт не складала, що також підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру №44587618.

Згідно інформаційної довідки №64427245 з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, квартира АДРЕСА_8 не знаходиться під забороною відчуження.

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №411311, 11.08.2013 р. померла ОСОБА_3, про що складено відповідний актовий запис №10674.

Зі смертю ОСОБА_3 відкрилась спадщина: квартира АДРЕСА_5, а також ? частина квартири АДРЕСА_4.

В установлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_15 За його заявою була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_3, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №35212163.

06.05.2014 р. ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_5, посвідчене приватним нотаріусом ХМНО Харківської області ОСОБА_15 Його право власності на вказану квартиру зареєстровано 06.05.2014 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копією ОСОБА_11 №37301823.

Таким чином, позивач своєчасно, в шестимісячний строк, прийняв спадщину після померлої ОСОБА_3

Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Як передбачено ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судом за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права і обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач ОСОБА_16 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом щодо майна, яке залишилось після смерті його матері ОСОБА_3, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з визнанням за позивачем права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 (пр. Леніна) в м. Харкові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 316, 317, 321, 1218, 1220, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 529, 549 ЦК України в ред. 1963 р., ст.ст. 10, 11, 60, 213, 215, 256-259 ЦПК України, п.п. 2, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 р., п. 9 ОСОБА_9 Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину квартири та про встановлення фактів, що мають юридичне значення - задовольнити.

Встановити факти, що мають юридичне значення, а саме:

- що станом на час відкриття спадщини - 12.01.1998 р. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно мешкала разом зі своєю матірю ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 (пр. Леніна) м. Харкова;

- що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ст. 549 ЦК України в ред. 1963 р., прийняла спадщину (1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (пр. Леніна) м. Харкова) після смерті своєї матері ОСОБА_4 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном;

- що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 11.08.2013 р., є матірю ОСОБА_1, 02.01.1952р.н.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн НОМЕР_1, в порядку першої черги спадкування за законом право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 (пр. Леніна) м. Харкова, загальною площею 37,1 кв.м., після ОСОБА_3, яка померла 11.08.2013р.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які були відсутні в судовому засіданні в той же строк з моменту отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий: