Справа №515/435/17
Провадження №2/515/816/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
07 червня 2017 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Сивоконь Т.І.
за участю секретаря Комерзан Л.І.
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
третьої особи ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_3, про визнання батьківства,
30.03.2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини.
В кінці 2015 року він почав проживати однією сімєю з ОСОБА_3 в с.Кочкувате Татарбунарського району Одеської області. Від сумісного проживання у них народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ними не був зареєстрований, так як ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 Однак, 02.02.2017 року рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області шлюб між ОСОБА_3 та відповідачем розірвано, так як вони не проживають сумісно з 2014 року.
В звязку з тим, що на момент народження та реєстрації дитини, ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, в свідоцтві про народження доньки позивач не записаний як її батько, незважаючи на те, що він є її біологічним батьком і дитина народилася від сумісного проживання з ОСОБА_3
За таких обставин ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду з вказаним позовом, оскільки бажає, щоб дитина носила його прізвище та по батькові.
Представник позивача надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач в судові засідання двічі не з'явився. Судові повістки, відповідно до вимог абз.3 ч.5 ст.74 ЦПК України надсилалися відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, а тому в силу абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені йому належним чином. ОСОБА_4 причини своїх неявок суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність або заперечення проти позову суду не надав.
Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних у даній справі доказів.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність, з позовними вимогами повністю погодилася.
Дослідивши матеріали справи, даючи оцінку зібраним доказам, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.
Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали разом однією сімєю з грудня 2015 року, відповідно до довідки №115, виданої Кочкуватською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 01.06.2017 року (а.с.29), та пояснювальних записів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (а.с.31,32), в той же час ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 та 02 лютого 2017 року заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області їх шлюб було розірвано (а.с.4-5). 24 лютого 2017 року у ОСОБА_3 народилася донька ОСОБА_5, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ЖД №503467 (а.с.3). Дитина зареєстрована відповідно до ст.133 СК України, якою передбачено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Оскільки, на момент реєстрації дитини, її мати перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, а рішення суду про розірвання їх шлюбу набрало чинності лише 23.02.2017 року тобто після народження дитини, отже вважається, що дитина зачата і народжена у шлюбу, тому її батьком було вказано ОСОБА_8
Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Згідно ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Причому судово-генетична експертиза має важливе значення в процесі доказування батьківства позивача та спростування батьківства чоловіка, який записаний батьком дитини. Проте, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
В лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відділу РАЦС з проханням внести зміни до актового запису народження дитини, однак позивачу було відмовлено з посиланням на вимоги ст.129 СК України та рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання (а.с.7).
Частиною 2 ст.3, ст.ст.7,8 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України від 27.02.1991 року №789-12, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці зобовязуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, імя та сімейні звязки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.
Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.
Суд вважає, що по справі зібрані докази, які підтверджують батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3, а тому робить висновок про необхідність задовольнити вимоги позивача.
На підставі наведеного, ст.ст.128, 129, 133 CК України, керуючись ст.ст. 10, 59, 60, 212 -215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 третя особа ОСОБА_3, про визнання батьківства задовольнити.
Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Внести зміни до актового запису про народження №67 від 24.02.2017 року, складеного Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області, змінивши прізвище дитини з «Пислар» на «Ботезат», по-батькові дитини з «Русланівна» на «Михайлівна»; в графі батько вказати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України.
Рішення є заочним та може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання ним копії цього рішення. Форма та зміст заяви про перегляд заочного рішення повинні відповідати ст.229 Цивільного процесуального кодексу України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Згідно з загальним порядком рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Сивоконь