РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року Шевченківський районний суд Харківської області в складі:

гол-чого судді Стеганцова С.М.,

при секретарі Реуцької Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Шевченкове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Шевченківської селищної ради про визнання права власності на нежитлові будівлі, -

в с т а н о в и в:

Позивачі по справі звернулися до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до Шевченківської селищної ради, яким просили визнати за ними право власності за набувальною давністю на нежитлові будівлі: за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю складу насіннєвого зерна, за ОСОБА_2 - право власності на нежитлову будівлю складу фуражного зерна, розташовані за адресою АДРЕСА_1, якими вони користуються з 2005 року.

В обґрунтування позову вказали, що займаються обробітком земельних ділянок і вирощуванням тварин (свиней, овець, вуток). В зв'язку з тим, що при обробітку земельних ділянок виникла необхідність в збереженні сільськогосподарської продукції, вони в 2005 році зайняли дві порожні нежитлові будівлі насіннєвого та фуражного складів, які раніше належали ВАТ «Індустріальне», розташовані в селі Огурцівка Шевченківського району Харківської області.

За час використання нежитлових будівель з 2005 року на протязі більше як 10 років позивачі проводили ремонтні роботи, огородили склади, за їх заявою виконавчий комітет Шевченківської селищної ради своїм рішенням присвоїв поштову адресу і претензій до них стосовно використання вищевказаних нежитлових будівель не надходило.

У зв'язку з відсутністю у позивачів належним чином оформлених та посвідчених правовстановлюючих документів на нерухоме майно, вони не можуть повноцінно володіти та розпоряджатися вищевказаними нежитловими будівлями, внаслідок чого змушені звернутися до суду за захистом свої законних прав та інтересів.

На час розгляду справи, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 один з позивачів ОСОБА_1 помер.

Сином позивача ОСОБА_3 було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі на встановлений законом строк у 6 місяців для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_1, оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво, після чого ним було подано заяву про залишення позову в частині визнання права власності за його покійним батьком на нежитлові будівлі - без розгляду (а.с.98). Проти визнання права власності за ОСОБА_2 не заперечував.

Позивач по справі - ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив свої позовні вимоги, посилаючись на те, що він користується складом фуражного зерна з 2005 року, а іншим складом користувався померлий ОСОБА_1, до ОСОБА_1 його складом користувався ОСОБА_4

Представник відповідача - Шевченківської селищної ради в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечень не надав (а.с.97).

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають залишенню без розгляду, а позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини пов'язані з набуттям права власності.

Спірні відносини є цивільними правовідносинами, які регулюються нормами цивільного законодавства ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, ЦК України.

Позивачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до Шевченківської селищної ради, яким просили визнати за ними право власності за кожним з них на окрему нежитлову будівлю складу насіннєвого зерна та складу фуражного зерна за адресою: АДРЕСА_1 якою кожен з них користувався з 2005 року.

Зайнявши будівлі, позивачі зробили ремонти нежитлових будівель та стали використовувати їх для зберігання сільськогосподарської продукції і вирощування тварин.

Те, що позивачі використовували дані нежитлові приміщення в суді підтвердили і свідки: ОСОБА_5, який пояснив, що позивачів він знає з 2005 року, так як також вирощує овець в селі Олексіївка Шевченківського району. З позивачами у нього були дружні стосунки інколи вони мінялися вівцями для розплоду. ОСОБА_1 користувався меншим складом, а ОСОБА_2 більшим.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що позивачі між собою перебувають в родинних відносинах, він з ними познайомився в 2006 -2007 році, вони виділили йому територію між складами і він займався на їх території столярськими виробами. ОСОБА_1 у своєму складі вирощував свиней. Зі слів померлого ОСОБА_1, він знає, що менший склад належав саме ОСОБА_1, а до ОСОБА_1 ним користувався ОСОБА_4. Другим складом користувався ОСОБА_2 , він там також тримав овець і зберігав корми.

Допитаний в якості свідка син померлого позивача - ОСОБА_3 зазначив, що його померлий батько ОСОБА_1, і рідний племінник батька ОСОБА_2, займались вирощуванням свиней, овець.

Батько в 2005 році зайняв склад насіннєвого зерна, який був в належному стані, що йому передав його знайомий ОСОБА_4, а другий склад, який був у неналежному стані - побитий шифер на даху, відсутні двері і який находився поряд зі складом батька наприкінці 2005 року став використовувати племінник батька ОСОБА_2.

В суді встановлено, що раніше дані склади належали ВАТ «Індустріальне», проте ВАТ ліквідоване на підставі рішення Господарського суду Харківської області 27.04.2005 року, що підтверджується відомостями наданими Шевченківською районною державною адміністрацією Харківської області (а.с.90), що підтверджує вимоги позивачів про те, що вони користуються даними складами з 2005 року.

В 2010 році за заявою позивачів рішенням виконавчого комітету Шевченківської селищної ради нежитловим будівлям була присвоєна поштова адреса: АДРЕСА_1 (а.с.8).

За час використання нежитлових будівель з 2005 року на протязі більше як 10 років позивачі відкрито та безперервно користувалися нежитловими будівлями, утримували в належному стані, проводили ремонтні роботи і претензій до них не заявлявлялося стосовно використання вищевказаних нежитлових будівель.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо нежитлових будівель, розташованих по АДРЕСА_1 за відомостями за вказаними параметрами зазначено, що на склад, яким раніше користувався і володів ОСОБА_4, а в подальшому ОСОБА_1, накладений арешт (а.с.92).

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач по справі - ОСОБА_1 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 21.09.2017 року (а.с.101).

Враховуючи, що вищевказана нежитлова будівля - склад насіннєвого зерна перебувала у користуванні ОСОБА_1, після смерті якого спірні правовідносини допускають правонаступництво, суд відповідно до пункту 1 частини 1 статті 201 ЦПК України зупинив провадження у справі, оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво, що підтверджується копією ухвал Шевченківського районного суду Харківської області від 22.09.2017 року (а.с.100).

Після чого сином померлого позивача ОСОБА_1 було подано заяву про залишення без розгляду позову в частині визнання права власності на нежитлову будівлю за його батьком, якою він користувався після ОСОБА_4

Відповідно ч. ч. 1, 2, 4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжувала відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, за рішенням суду набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. п. 9, 11, 13 - 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Таким чином, задоволення вимог про визнання за володільцями права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності наступних умов:

По-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при задоволенні майном не знала і не мала знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

По друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитися до цього майна як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо).

Третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановленого законом строку.

Четверте, відсутність інших осіб, які претендують на це майно.

По п'яте, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що наведені ОСОБА_2 обставини та надані докази є підставою для визнання за ОСОБА_2 права власності на нежитлову будівлю - склад фуражного зерна за набувальною давністю.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Позивач ОСОБА_2 у суді довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що лише позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню в частині визнання за ним права власності на нежитлову будівлю - склад фуражного зерна площею 1 522 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.19-36), і є всі законні підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за ним.

Тому на підставі вищевикладеного, з метою захисту майнових прав позивача, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_2 - задовольнити, при цьому залишивши без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 10, 15, 16, 60, 61, 88, 212-215, 223 ЦПК України,

ст.ст. 60, 328, 344 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на нежитлову будівлю складу фуражного зерна площею 1 522 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 якою він користується з 2005 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Шевченківського

районного суду С.М. Стеганцов