Є.У.№ 366/728/17
Пр. №2/366/171/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(коротке)

31 травня 2017 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючої - судді Тетервак Н.А.,

при секретарі - Німченко Н.Ю.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника Служби у справах дітей та сім»ї Іванківської РДА-Матюшок І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,третя особа Служба у справах дітей та сім»ї Іванківської РДА про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав у відношенні дитини,ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивач мотивує свої вимоги тим,що відповідачі є батьком їх малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, але в утриманні та вихованні сина участі не бере.

З відповідачем вона перебувала у шлюбі з 14.07.2001 р. по 07.11. 2007 рік, але ще до розлучення з відповідачем,останній залишив її з сином та не цікавився і на даний час не цікавиться життям, здоров»ям, ні фізичним,ні моральним розвитком їх сина.

Відповідач ніколи навіть не намагався побачитися з їх сином,а її намагання через родичів відповідача вплинути на нього, не принесли ніякого результату.

В судовому засіданні позивач підтримала позов.

Позивач пояснила,що вона колись працювала, але робила те,що у її силах. Відповідач а шукала, але він тікає. В поліції сказали,що ОСОБА_3 їй не родич, а тому шукать його не будуть. З позовом про стягнення аліментів не зверталася,так як нічого не хотіла від відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився.

Про час та місце розгляду справи повідомлявся на 21.04. 2017 року через пресу-газета « Час Київщини» від 31.03. 2017 р., про розгляд справи 31.05.2017 року повідомлений(позивачка надала ксерокопію газети).

Відповідач в судове засідання не з»явився, про причини неявки не повідомив. Заяв,клопотань не надіслав.

З довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України в Київській області від 21.03.2017 року слідує,що ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрованим не значиться.(а.с. 31).

З довідки Страхоліської сільської ради від 27.03.2017 р. слідує,що ОСОБА_3,1972 р.н. на території сільської ради не зареєстрований і не проживає( а.с. 32).

Відповідно до ст. 109 ЦПК України,позови до фізичної особи пред»являються за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування.

Позивач вказала,що відповідач проживає в АДРЕСА_1,однак,дана інформація не підтвердилася. Провадження відкрито 13.03.2017 р.(довідки надійшли після 21.03.2017р).

Вирішуючи питання щодо підсудності даної справи,суд не мав можливості передати дану справу на розгляд іншому суду,відповідно до вимог ст.116 ЦПК України, так як відповідач ніде не зареєстрований.

Представник третьої особи,Матюшок І.Л., позов визнала частково. Суду пояснила,що позивачка ОСОБА_1, як мати неповнолітнього ОСОБА_4,2007 р.н. має піклуватися про здоров»я,виховання свого сина,однак, на комісію виконкому,коли розглядалося питання щодо доцільності позбавлення батька батьківських прав,не з»явилася. Не надала ОСОБА_1 також інформації,де можна знайти ОСОБА_3,хоча мала таку можливість. На даний час мати не використала всіх можливостей, всіх ресурсів,щоб встановити істинну причину та доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо його сина,ОСОБА_4,2007 р.н. Коли ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали в с.Страхолісся,до сільської ради не надходило від них ніяких скарг,тому встановити доцільність заявленого позову,неможливо.

Однак, покладаючись на думку суду, вважає,що таке позбавлення батьківських прав буде в інтересах дитини, оскільки дитина матиме можливість поїхати на оздоровлення за кордон,а відсутність згоди батька буде перешкоджати розвитку, оздоровленню неповнолітнього ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила,що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_3. ОСОБА_3 останні 10 років не бачила. ОСОБА_3 навіть не забирав ОСОБА_1 з пологового будинку, коли та народила сина.

Вислухавши позивача, представника Служби у справах дітей та сім»ї Іванківської РДА, допитавши свідка та дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України,батьки зобов»язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей,любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини,її фізичний,духовний та моральний розвиток. Батьки зобов»язані забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти,готувати її до самостійного життя. Батьки повинні поважати дитину.

Забороняється будь-які види експлуатації батькам своєї дитини.

Забороняється фізичне покарання дитини батьками,а також застосування інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Права дитини захищаються також Конвенцією ООН про права дитини. Дирекція прав дитини,прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено,що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна коли це можливо,рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості,малолітня дитина не повинна,крім тих випадків,коли є виняткові випадки,бути розлучена з батьками.

Позиція щодо розлучення дитини з батьками викладено у рішенні Європейського Суду з прав людини від 08 грудня 2008 року №39948/06 у справі «Савіни проти України».

Відповідно до ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 51 СК України батьки зобов»язані утримувати дітей до їх повнолітня. Повнолітні діти зобов»язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Сім»я,дитинство,материнство і батьківство охороняється державою.

Відповідно до ст.114 ЗУ»Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі,за винятком випадків,коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду,що набрало законної сили».

Отже, сім»я, яка є первинним осередком суспільства,як вказано в ст. 3 СК України,охороняється законом.

І все ж,держава може втручатися в сімейне життя, як це також підтверджено ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,коли це втручання здійснюється для захисту порав та свобод інших людей.

Відповідно до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати,батько можуть бути позбавлені батьківських прав,якщо вони,зокрема: ухиляються від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини.

З копії свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_1 слідує,що ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_9 уклали шлюб, який 14.07.2001 року був зареєстрований в Страхоліський сільській раді Іванківського району Київської області,актовий запис №4.

Після реєстрації шлюбу дружині та чоловіку присвоєно прізвище:ОСОБА_1.

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 слідує,що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвали шлюб,про що зроблено запис у відділі реєстрації актів цивільного стану Іванківського РУЮ Київської область,актовий запис № 89.

З копії заочного рішення Іванківського районного суду Київської області від 15 жовтня 20007 року слідує,що за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 шлюб було розірвано з тих причин,що між сторонами склалися неприязні стосунки, шлюб розпався,спільних дітей від сумісного проживання вони не мають. Отже, у даному рішенні питання про те,з ким будуть проживати неповнолітні діти не вирішувалося,оскільки ,як слідує з позову, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільних дітей не мають.

З копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 слідує,що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Його батьком є-ОСОБА_3,мати-ОСОБА_1.

З довідки Страхоліської сільської ради від 21.02.2017 р.(а.с. 8) слідує,що ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з матір»ю,- ОСОБА_1.

В судовому засіданні встановлено,що батько- ОСОБА_3,1972 р.н. не проживає з неповнолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,однак, з рішення суду від 15.10.2007 року вбачається,що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спільних дітей не мають, а отже, чи знає ОСОБА_3 про те,що ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 його син, невідомо.

На час прийняття судом рішення ОСОБА_4 виповнилося 2 місяці,а як пояснила свідок ОСОБА_7, ОСОБА_3 навіть не забирав ОСОБА_1 з пологового будинку. З чим було зв»язана така поведінка відповідача, сторони не пояснили.

Відповідно до ст. 151 СК України право на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю,що встановлюється законом.

Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов»язків щодо неї.

Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те,щоб була вислухана батьками,іншими членами сім»ї,посадовими особами з питань,що стосуються її особисто ,а також питань сім»ї.(ч.1 ст.171 СК)

Відповідно до ч.2 ст.171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку,має бути вислухана при вирішенні між батьками,іншими особами спору щодо її виховання,місця проживання,у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав,поновлення батьківських прав,а також спору щодо управління її майном.

Відповідно до ч.3 ст.171 СК України,суд має право постановити рішення всупереч думки дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Явка неповнолітнього ОСОБА_4 позивачкою до суду не забезпечена.

Відповідно до ч.5 ст. 19 Сімейного кодексу України,орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв»язання спору на підставі відомостей,одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини,батьків,інших осіб, які бажають проживати разом з дитиною,брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Слід зауважити,що відповідно до ст. 5 СК України, держава охороняє сім»ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім»ї.

Відповідно до ст. 51 СК України батьки зобов»язані утримувати дітей до їх повнолітня. Повнолітні діти зобов»язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Сім»я,дитинство,материнство і батьківство охороняється державою.

І як слідує із ст. 19 Сімейного кодексу України, обов»язок по охороні дитинства покладено на органи опіки та піклування.

Відповідно до ч.6 ст. 19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтований, суперечить інтересам дитини.

Позивачка не надала суду Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3,1972 р.н.

З пояснень представника Служби у справах дітей та сім»ї Матюшок І.Л. слідує,що орган опіки та піклування не мав можливості скласти висновок,оскільки позивачка не надала інформацію про відповідача, не з»явилася на комісію, коли розглядалося питання щодо надання такого висновку.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання,підготовку до сімейного життя,зокрема,не забезпечують необхідного харчування,медичного догляду,лікування дитини,що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання;не спілкуються з дитиною в обсязі,необхідному для її нормального самоусвідомлення;не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Зазначені фактори,як кожен окремо,так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків,свідомого нехтування ними своїх обов»язками.

Отже, судом встановлено,що ОСОБА_3,1972 р.н. зареєстрований батьком неповнолітнього ОСОБА_4, 2007 р.н.,однак, чи підтримує відповідач стосунки із сином,чи ні,позивач доказів не надала.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В частині 1 ст. 164 Сімейного кодексу України (далі СК України) дано вичерпний перелік підстав для позбавлення матері, батька батьківських прав та вказує,що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав,тобто, можуть бути і не позбавлені . Крім того, обов»язковою умовою позбавлення батьківських прав має бути умисна поведінка батьків щодо дитини.

Позивачка не довела,що ОСОБА_3 умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків і взагалі,що він від них ухиляється та що позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні сина,ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2 є в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4

Пояснення позивачки та зауваження представника служби у справах дітей,що батьківство ОСОБА_3 щодо неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 позбавляє дитину можливостей оздоровитися за кордоном,не є підставою для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав,оскільки надання такого дозволу,чи не надання - це право кожного із батьків, які мають рівні права, а крім того, може вирішитися іншими способами захисту інтересів дитини, і не обов»язково позбавленням батьківських прав.

З огляду на викладене, вважаю,що позов слід відхилити, як безпідставний:позивачка не довела,що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов»язків,а також,що позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні сина,ОСОБА_4,2007 р.н. є в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4

Судові витрати залишити за позивачкою.

На підставі викладеного ст.ст.5,16,19,32,51,150,151,164 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.3, 10,60,88, 208-215 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд-

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,- відмовити.

Відповідач може подати до Іванківського районного суду заяву про перегляд заочного рішення протягом 10 днів з часу отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд шляхом подачі апеляції протягом 10 днів з дня проголошення.

Рішення вступає в законну силу після закінчення строку на його оскарження, а в разі подачі апеляції - після прийняття рішення Апеляційним судом Київської області.

Суддя: