Справа № 758/3094/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року Подільський районний суд міста Києва

в складі:

головуючого-судді - Неганової Н.В.

при секретарі - Савіцькому Я.Ю.,

з участю прокурора - Павліченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою

територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у місті Києві, заінтересована особа - опікун ОСОБА_1 про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_2 до психіатричного закладу,

В С Т А Н О В И В :

Територіальне медичне об'єднання «Психіатрія» у м. Києві звернулося до суду з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що 27.02.2017 року о 18 годині 50 хвилин до ТМО «Психіатрія» у м. Києві був доставлений ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною госпіталізації стало загострення психічного захворювання та погіршення стану. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20.12.2013 року ОСОБА_2 визнаний недієздатним і йому призначено опікуна ОСОБА_1 Недієздатний ОСОБА_2 страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії параноїдної форми, безперервний тип перебігу, виражений апатико-дисоціативний дефект, що доходить до ступеню недоумства. ТМО «Психіатрія» у м. Києві в заяві зазначає, що у зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням стану (пацієнт не спить, підозрілий, конфліктний, тривожний, відмовляється від прийому ліків) ОСОБА_2 потребує психіатричної допомоги в умовах стаціонару. Опікун ОСОБА_1 надала згоду на госпіталізацію ОСОБА_2 Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року у справі №1-1/2016 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року у взаємозв'язку з положеннями частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку, недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контрою. Крім того, Конституційний суд України вказав, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізацію можлива лише за рішенням суду. ТМО «Психіатрія» у м. Києві просить прийняти рішення про госпіталізацію ОСОБА_2 до ТМО «Психіатрія» у м. Києві.

В судовому засіданні представник ТМО «Психіатрія» лікар-психіатр ОСОБА_3 підтримав заяву з тих же підстав, просив заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_1, яка є опікуном і матір'ю недієздатного ОСОБА_2, в судовому засіданні погодилася з заявою, просила госпіталізувати її сина на стаціонарне лікування.

Прокурор Павліченко В.О. в судовому засіданні просила задовольнити заяву ТМО «Психіатрія».

Суд, вислухавши представника заявника лікаря-психіатра ОСОБА_3, заінтересовану особу - опікуна ОСОБА_1, прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в АДРЕСА_1 разом з матір'ю ОСОБА_1.

27.02.2017 року о 18 годині 50 хвилин за направленням Київського міського психоневрологічного диспансера №3 був доставлений ОСОБА_2 до територіального медичного об'єднання «Психіатрія» в м. Києві з діагнозом «параноїдний синдром», що вбачається з направлення та медичної карти (а.с.8,9).

В цей же день була заведена медична карта №1240 стаціонарного хворого ОСОБА_2 (а.с.8).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20.12.2013 року ОСОБА_2 визнано недієздатним, встановлено над ним опіку і призначено опікуном ОСОБА_1 (а.с.4-копія рішення).

В судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_2 психічно хворий з 1980 року, є інвалідом першої групи, раніше багаторазово лікувався стаціонарно, за час хвороби його стан набув практично безремісійного перебігу. Його госпіталізація викликана погіршенням психічного стану, він став погано спати, дратівливий, конфліктний, тривожний. Недієздатний потребує лікування в умовах стаціонару, оскільки через погіршення стану здоров'я він може бути небезпечним для себе і оточуючих, його дії можуть бути непередбачуваними.

Заінтересована особа - опікун ОСОБА_1 в суді пояснила, що її син на даний час потребує лікування в умовах стаціонару у зв'язку з агресивною поведінкою, піднімав на неї руку.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

З висновку ЛКК, складеного комісією у складі голови ЛКК ОСОБА_4, завідуючого відділенням №1 ОСОБА_5 та лікуючого лікаря ОСОБА_3 від 28.02.2017 року (а.с.3) вбачається, що комісія оглянула недієздатного ОСОБА_2 і встановила, що він грубо орієнтований у часі, контакт формальний, непродуктивний, під час бесіди тупцює на місці і не дивиться в очі співрозмовнику, на запитання відповідає однослівно, стає напруженим і дратівливим, особливо при згадуванні про взаємовідносини з матір'ю, до свого стану некритичний, в палаті з іншими хворими не спілкується, коло інтересів обмежено фізіологічними потребами, самообслуговування часткове - прийом їжі, гігієна тіла проводиться за допомогою опікуна та медичного персоналу. Встановлений діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу; виражений апатико-дисоціативний дефект, що доходить до ступеню недоумства. У зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням стану ОСОБА_2 потребує надання психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару.

Отже, судом встановлено, що у ОСОБА_2 загострення психічної хвороби, він являє небезпеку для себе і оточуючих, його лікування можливе лише в стаціонарних умовах.

З огляду на викладене, суд вважає, що є підстави для госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Таким чином, заява в судовому засіданні доведена і підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, ст.ст. 14, 16, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 281, 282 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В :

Заяву територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у місті Києві задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. В. Неганова