Справа №585/482/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Машина І. М.
Номер провадження 22-ц/788/764/17 Суддя-доповідач - Собина О. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,-

в с т а н о в и л а :

03 лютого 2017 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до суду, який мотивувала тим, що 07 травня 2004 року уклала шлюб з ОСОБА_3 Під час спільного життя народилися дві дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких є відповідач. Відповідач працює неофіційно, має певні доходи, проте добровільно матеріально забезпечувати сім'ю відмовляється, діти проживають разом з нею на її повному утриманні, а тому просить стягувати з ОСОБА_3 на її користь щомісячно аліменти на утримання дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 03 лютого 2017 р. і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 03 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми за один місяць.

Відповідач ОСОБА_3 не погодився з рішенням суду та звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповноту з'ясованих обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з нього аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дочки ОСОБА_6 у розмірі 300,00 грн. щомісячно.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом залишено поза увагою те, що відповідач не має постійного місця роботи, а його дохід є мінливим і не регулярним. Окрім того, суд неправомірно стягнув аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з батьком ОСОБА_3 та перебуває на його повному утриманні. Судом не взято до уваги, що відповідач має на утриманні непрацездатну матір - ОСОБА_7, 1939 року народження, яка хворіє на цукровий діабет та потребує постійного догляду та лікування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апелянта, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 07 травня 2004 року ОСОБА_3 та ОСОБА_8 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_2, зареєстрований в с. Гришине Роменського району Сумської області (а.с.4).

Від шлюбу мають двох малолітніх дочок - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.5, 6).

З довідки про склад сім'ї Гришинської сільської ради Роменського району №66 від 23 січня 2017 року вбачається, що до складу сім'ї ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, входять: ОСОБА_7 - свекруха, ОСОБА_3 - чоловік, ОСОБА_5 - дочка, ОСОБА_6 - дочка та ОСОБА_9 - дочка (а.с.7).

В той же час, судом першої інстанції було встановлено, що сторони на даний час спільно не проживають і позивач разом з донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 виїхала проживати до м. Ромни, а старша донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилась проживати разом з відповідачем.

Відповідно до довідки Гришинської сільської ради Роменського району №02-15/70 від 20 лютого 2017 року, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.12).

З довідки Гришинського НВК Роменського району №26 від 05 квітня 2017 року вбачається, що ОСОБА_5 навчається у 7-му класі Гришинського навчально-виховного комплексу Роменської районної ради (а.с.26). Відповідач ОСОБА_3 має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_5, 2004 року народження, відвідує батьківські збори та виконує інші обов'язки щодо виховання і розвитку дитини. ОСОБА_3 проживає разом з дочкою ОСОБА_5 та з матір'ю ОСОБА_7, 1939 року народження. (а.с.33, 39-40).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що малолітня дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 сторін перебуває на утриманні у матері, а відповідач, як її батько, в силу ст.180 СК України зобов'язаний утримувати свою малолітню дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_6. Проте не можна погодитись з висновком суду щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, оскільки визначаючи розмір аліментів суд не повній мірі врахував обставини справи, права та обов'язки сторін у даних правовідносинах.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що законодавчо визначені два способи присудження аліментів: у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі.

В той же час, суд першої інстанції, присуджуючи стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 50 та 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначив їх у спосіб, не передбачений чинним законодавством.

Суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів, на зазначені вище вимоги закону уваги не звернув, як і не врахував обставини того, що позивач наполягала на визначенні способу присудження аліментів у твердій грошовій сумі.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи старша дочка сторін ОСОБА_5 проживає разом з батьком і перебуває на його утриманні і з цим погодилась і позивач у справі, але, незважаючи на це, судом було стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача і на утримання дитини, яку вона фактично не утримує.

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до поверхового вирішення спору.

З урахуванням наведеного, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру стягуваних аліментів колегія суддів виходить з того, що встановлений законодавством прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1426 грн. 00 коп., відповідач є працездатною особою, його заробіток є мінливим, він має задовільний стан здоров'я. В той же час, колегією суддів також врахована і та обставина, що у нього на утриманні перебуває малолітня донька ОСОБА_5, 2004 року народження та непрацездатна хвора матір.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно.

У задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5, 2004 року народження відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 320,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Компенсувати ОСОБА_3 за рахунок державного бюджету 352,00 грн. судового збору за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2017 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, проживаючого за адресою АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 03 лютого 2017 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 320,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Компенсувати ОСОБА_3 за рахунок державного бюджету 352,00 грн. судового збору за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -