Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Ізюмського комунального підприємства теплових мереж до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від

22 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_4 є власником квартири № АДРЕСА_1 та користується наданими Ізюмським комунальним підприємством теплових мереж послугами з теплопостачання.

Внаслідок несвоєчасної оплати послуг з теплопостачання за вказаною адресою утворилась заборгованість, яка станом на 01 червня 2015 року складала 4 840 грн 68 коп., та яку позивач просив стягнути з відповідача в примусовому порядку.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від

12 січня 2016 року, з урахуванням внесених виправлень ухвалою цього ж суду від 15 січня 2016 року, позовні вимоги Ізюмського комунального підприємства теплових мереж задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Ізюмського комунального підприємства теплових мереж заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 735 грн 01 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 22 березня

2016 року рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 січня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Ізюмського комунального підприємства теплових мереж заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 4 354 грн 74 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК Українисуд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач придбав квартиру 26 вересня 2013 року, а 01 вересня

2014 року в його квартирі було встановлено автономне опалення, у зв'язку із чим заборгованість з оплати послуг теплопостачання, яка підлягає стягненню з відповідача, має обчислюватись за період з 26 вересня 2013 року по

01 вересня 2014 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідачем не надано дозвільних документів, які б засвідчували факт законного відключення квартири від мереж центрального теплопостачання, а тому заборгованість з оплати послуг теплопостачання, яка підлягає стягненню з відповідача, має обчислюватись за період з

26 вересня 2013 року по день подачі позову.

Висновок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Згідно з ст. 20 вказаного Законуспоживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Відповідно до положень ст. ст. 156, 162 ЖК УРСР власник та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно та у встановлені строки вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до п. 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 з 26 вересня

2013 року, правильним є висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_4 заборгованості з оплати послуг теплопостачання з 26 вересня 2013 року. При цьому колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про стягнення вказаної заборгованості за період з 26 вересня 2013 року до моменту звернення позивачем до суду, оскільки відсутні докази відключення квартири відповідача від системи централізованого опалення.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

При цьому доводи ОСОБА_4 щодо неправомірної відмови у наданні йому дозволу на відключення від системи централізованого опалення не можуть бути взяті судом касаційної інстанції до уваги, оскільки вимоги про визнання незаконною вказаної відмови в суді першої інстанції не заявлялись.

Відповідно до ч. 2 ст. 335 ЦПК України касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вірно визначився із характером спірних правовідносин, правильно застосував норми права, які підлягають застосуванню, законно та обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 22 березня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

В.М. Коротун