Справа № 742/220/17 Провадження № 22-ц/795/1030/2017 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Бездідько В. М. Доповідач - Євстафіїв О. К.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЄвстафіїва О.К.,
суддів:Лакізи Г.П., Харечко Л.К.,
при секретарі:Нечасному О.Л.,
за участю:позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6 та його представника - адвоката Матвієнка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Прилуцького міськрайонного суду від 04 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року ОСОБА_5 пред'явила позов до ОСОБА_6, в якому просила зобов'язати останнього перенести на допустиму відстань з дотриманням санітарних норм та норм ДБН 360-92 або засипати фільтруючий колодязь, а також відшкодувати їй судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач на присадибній земельній ділянці належного йому будинку облаштував фільтруючий колодязь на недопустимій відстані. Внаслідок цього стіни у спальні будинку позивача мають ознаки замокання та у будинку наявний неприємний запах.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково й зобов'язано ОСОБА_6 перенести фільтруючий колодязь на допустиму відстань від стін будинку № АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати дане рішення та ухвалити рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_5 Доводи скарги зводяться до такого:

- суд у рішенні витлумачив прохальну частину позовної заяви на свій розсуд, у зв'язку з чим він вийшов за межі позовних вимог,

- у акті обстеження земельної ділянки ОСОБА_5 від 06.09.2016 міститься лише припущення про причини замокання стін у спальній кімнаті її будинку. Тож задовольнивши позов на підставі цього акта, суд ухвалив рішення на припущенні,

- судом проігноровано, що на момент, коли ОСОБА_5 стала власником будинку № АДРЕСА_1, ОСОБА_6 вже був розроблений робочий проект водовідведення належного йому будинку, який введено в експлуатацію,

- посилання суду на Додаток № 1 ДБН 360-92, які затверджено наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 № 44, є некоректним, оскільки план водопостачання № 223/88 відповідачем розроблено у 1988 році, тобто до введення цих норм у дію,

- до участі у справі як співвідповідача не було залучено Прилуцьку міську раду, незважаючи на те, що вона є власником земельної ділянки, на якій розташований будинок відповідача,

- у зв'язку з частковим задоволенням позову суд мав відшкодувати позивачеві судові витрати не у повному обсязі, а пропорційно до задоволених позовних вимог.

У судовому засіданні ОСОБА_6 та його представник підтримали апеляційну скаргу, а ОСОБА_5 її не визнала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що відповідач, не дотримавшись правил добросусідства, улаштував на присадибній земельній ділянці, якою він користується, фільтруючий колодязь, не врахувавши близькість його розташування до стін будинку позивача, чим створив останній перешкоди у користуванні належним їй майном. Проте з таким висновком не погоджується апеляційний суд.

Так, по справі встановлено наступне.

Власником будинку та присадибної земельної ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_5, що підтверджено копією договору дарування, посвідченого 13.03.1990 державним нотаріусом Прилуцької державної нотаріальної контори за реєстровим № 1141, і копією державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого Прилуцькою міською радою і Прилуцьким міським відділом земельних ресурсів 30.01.2004 (арк. 32-33, 22-23).

Власником будинку № АДРЕСА_1 є ОСОБА_6, що підтверджується копією відповідного свідоцтва № 4884, виданого 07.06.1999 Прилуцьким міськвиконкомом (арк. 91).

Земельні ділянки, на яких розташовані вказані будинки, мають спільну межу, що підтверджено копією затвердженого Прилуцьким міським відділом земельних ресурсів плану меж земельної ділянки № АДРЕСА_1, кадастровий № якої НОМЕР_1 (арк. 23). Крім того, даний факт жодним учасником справи не заперечувався.

Згідно з копією акта обстеження земельних ділянок по АДРЕСА_1 № 012-10/Щ-602 від 06.09.2016, який складено комісією Прилуцької міської ради, у межах земельної ділянки № 17 на відстані 3,40 м від північної стіни житлового будинку № 15 по улаштовано фільтруючий колодязь; візуальним зовнішнім обстеженням спальної кімнати житлового будинку ОСОБА_5 встановлено, що її стіни мають ознаки замокання і що у кімнаті наявний неприємний запах вологості. У даному акті зазначено, що однією з причин таких явищ може бути як відсутність гідроізоляції стін, так і розміщений на недопустимій відстані фільтруючий колодязь на земельній ділянці № АДРЕСА_1. У акті також зазначено, що для встановлення дійсних причин замокання стін ОСОБА_5 рекомендується звернутися до організації, що має відповідний кваліфікаційний сертифікат (арк. 7).

У матеріалах справи мається копія робочого проекту водопостачання житлового будинку № АДРЕСА_1, 1988 року (арк. 16-20). Проте у ньому відсутні будь-які відомості про спірний фільтруючий колодязь; проектно-технічної документації по спорудженню цього колодязя суду не надано.

У запереченнях на позовну заяву та в апеляційній скарзі ОСОБА_6 категорично відкидає твердження позовної сторони про те, що замокання стін будинку ОСОБА_5 спричинене облаштуванням спірного фільтруючого колодязя (арк. 15, 57).

Із встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Для задоволення вимог ОСОБА_5 суду необхідно мати належні й допустимі докази того, що фільтруючий колодязь, улаштований на відстані 3,40 м від стіни житлового будинку № АДРЕСА_1, спричиняє замокання стін спальної кімнати даного будинку та неприємний запах. Проте таких доказів суду не надано.

Жодного доказу, що підтверджував би наявність у ОСОБА_6 технічної можливості перенести спірний фільтруючий колодязь на допустиму відстань від стін будинку позивача, та якою має бути ця відстань, справа не містить.

Так, у акті, який складено комісією Прилуцької міської ради № 012-10/Щ-602 від 06.09.2016, прямо й конкретно зазначено, що комісією не встановлено причини замокання стіни спальної кімнати в будинку позивача та виникнення у її будинку неприємного запаху. Тож задовольнивши вимоги ОСОБА_5 на підставі цього акту, суд І інстанції вирішив спір між сторонами на припущеннях, хоча Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» орієнтує суди нижчих ланок на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Для постановлення судом рішення про зобов'язання відповідача перенести фільтруючий колодязь на допустиму відстань від стіни будинку позивача потрібно встановити наявність такої технічної можливості. Крім того, необхідно встановити і наявність причинного зв'язку між замоканням стін в будинку ОСОБА_5, неприємним запахом у ньому та улаштуванням ОСОБА_6 фільтруючого колодязя на відстані 3,40 м від стіни цього будинку. Для встановлення цих обставин необхідні спеціальні знання у галузях будівництва й техніки. Тому на виконання приписів ст.ст. 10 ч. 4, 53 ЦПК України апеляційним судом запропоновано обом сторонам провести відповідну судову будівельно-технічну експертизу і роз'яснено наслідки відмови від її проведення. Після цього ОСОБА_5 направила апеляційному суду клопотання, у якому відмовилася від проведення такої експертизи, наполягаючи на тому, що у справі мається достатньо належних і допустимих доказів для відхилення апеляційної скарги (арк. 88-89). ОСОБА_6 у судовому засіданні апеляційного суду також відмовився від проведення вказаної експертизи.

Таким чином, по справі не доведено наявності причинного зв'язку між замоканням стін спальної кімнати у будинку ОСОБА_5, наявності в ньому неприємних запахів та улаштуванням ОСОБА_6 на земельній ділянці, якою він користується, спірного фільтруючого колодязя.

Отже оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відхилення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню відшкодування сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору у сумі 704 грн 00 коп. (квитанція на арк. 55).

Керуючись ст.ст. 307, 309 ч. 1 п. 2, 314, 316 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити, рішення Прилуцького міськрайонного суду від 04 квітня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зобов'язання перенести або засипати фільтруючий колодязь, який знаходиться на прибудинковій території будинку № АДРЕСА_1 відмовити.

Стягти з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 704 (сімсот чотири) грн 00 коп. на відшкодування судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але воно може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: