РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2237/16-ц

пр. № 2/759/284/17

15 травня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Петренко Н.О.

при секретарі Рагімовій Т.О.

з участю позивачки ОСОБА_1, представників позивачки ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_7, представника третьої особи ОСОБА_8 ОСОБА_9, представника третьої особи ОСОБА_10 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_10, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лішневська О.Г., Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прімінвест», Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту проживання однією сім»єю та визнання права власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, просить суд встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу з 2004р. по ІНФОРМАЦІЯ_8., визнати за нею право власності на ? частину однокімнатної кваритри АДРЕСА_17 як за одним з подружжя; на ? частину однокімнатної квартири АДРЕСА_16 як за одним з подружжя; ? частину однокімнатної квартири АДРЕСА_18.

За відповідачкою - ОСОБА_6 визнати право власності на ? частину однокімнатної квартири АДРЕСА_19; на ? частину однокімнатної квартири АДРЕСА_20. Також просила визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину однокімнатної кваритри АДРЕСА_21; на ? однокімнатної квартири АДРЕСА_22 та ? на квартиру АДРЕСА_23.

В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що в 2004 році вона познайомилася з ОСОБА_13 та одразу після знайомства вони почали разом проживати, вести спільне господарство, спільний побут, але без реєстрації шлюбу. З осені 2004р. по грудень 2005 року вони проживали в будинку матері позивачки -ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_24. З травня 2006р. по 2015р. ОСОБА_1 та ОСОБА_13 разом проживали в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка була придбана за спільні кошти. Фактично проживали однією сім'єю, мали добрі стосунки, були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, придбавали спільні речі в квартиру, робили в квартирі ремонт, разом відпочивали, їздили на відпочинок на море, святкували свята, планували сімейний бюджет.

З січня 2014р. ОСОБА_13 почав хворіти було виявлено злоякісну пухлину шлунку-рак, переніс дві операції. Позивачка допомагала йому з лікуванням, підтримувала, наглядала за ним.14.07.2015р. вони вирішили одружитися та подали заяву, державну реєстрація шлюбу було призначено на 15.08.2015р. Однак ІНФОРМАЦІЯ_8. ОСОБА_13 несподівано помер.

Всі викладені факти та докази свідчать про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_13 проживали з 2004р. по 2015р. разом, були факто чоловіком та жінкою, вели спільний побут , разом відпочивали, мали спільних знайомих та друзів, планували сімейний бюджет, подали заяву та мали одружитися.

У ОСОБА_1 та ОСОБА_13 є cпільно нажите нерухоме майно, яке було придбано під час спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки з 2004 р. по ІНФОРМАЦІЯ_8., а саме: однокімнатна квартира АДРЕСА_25; однокімнатна квартира АДРЕСА_26 та однокімнатна квартира АДРЕСА_20. У ОСОБА_13 є двоє дітей - відповідачка по справі ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_4.

Протягом 2015р. ОСОБА_13 скасував раніше складені заповіти та уклав договори дарування, згідно яких однокімнатна квартира АДРЕСА_25 та однокімнатна квартира АДРЕСА_26 перейшли до ОСОБА_6, а однокімнатна квартира АДРЕСА_20 перейшла до ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_4 одразу після смерті батька продав вищевказану квартиру сторонній особі - ОСОБА_8

Позивачка вважає, що оскільки вона та ОСОБА_13 фактично проживали однією сім»єю як чоловік та жінка без шлюбу з 2004р. по 21.07.2015р. то все нажите нерухоме майно підлягає поділу, а саме ? частина всіх квартир належить їй , а ? частина всіх квартир підлягає поділу між дітьми померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Позивачка в судовому засіданні пояснила, що квартира АДРЕСА_8 була придбана за спільні кошти позивачки та ОСОБА_13 Дана квартира у 2006р. коштувала 70 000 доларів США. Це були сумісні кошти по 35 000 доларів США. Факт проживання підтверджується фото та свідченнями спільних друзів.

Представник відповідача ОСОБА_4 заперечував проти позову та зазначив, що викладені обставини в позовній заяві не відповідають дійсності. Позивачка не проживала з батьком його довірителя з 2004р. однією сім»єю, а квартира АДРЕСА_2, яка є предметом спору, була куплена ОСОБА_13 за його особисті кошти, які він отримав за продаж 03.03.2006р. належної йому на праві особистої власності ? частини двохкімнатної квартири АДРЕСА_3. На час купівлі квартири в м. Києві по вул.Я.Колоса, батько відповідача постійно проживав разом зі своїм сином за адресою: АДРЕСА_4. Позивачка ОСОБА_1 дійсно останні два роки до смерті ОСОБА_13 проживала з ним однією сім»єю та вели спільне господарство. За час проживання однією сім»єю за кошти батька на ім»я позивачки 30.09.2014р. була куплена однокімнатна квартира АДРЕСА_5, загальною площею 46,3 кв. м., житловою площею 18 кв. м.

Представник ОСОБА_6 зазначила, що жодних доказів та підтвердження позовних вимог позивачка не надала. З матір'ю відповідачки ОСОБА_13 познайомився в 90-х роках. У 1997р. народилась відповідачка і з цього часу по 2010р. матір відповідачки - ОСОБА_10 проживали однією сім»єю з ОСОБА_13 та вели спільне господарство.

Представник третьої особи ОСОБА_8 - ОСОБА_9 заперечувала проти позову та зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідачів мотивовані ст. 392 ЦК України, тобто правом власника щодо захисту порушеного чи невизнаного права на майно. Між тим, право власності невизнане чи порушене відповідачами у позивачки відсутнє, оскільки їй ніколи не належало спірне майно. Претендуючи на майно чи на частку майна в порядку ст. 60,61,71 СК України доводи про наявність фактичних шлюбних стосунків, що давали б підстави для доведення сумісного придбання майна не доведені. Навпаки ці доводи спростовуються діями померлого, його розпорядженням своїм особистим майном. ОСОБА_14 залучена в якості третьої особи, хоча мова не йдеться про позбавлення її права власності та визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію права власності, а прийняття такого рішення щодо третьої особи неможливе.

Третя особа ОСОБА_10 в судовому засіданні також зазначила, що з 1997р. по 2010р. вона з померлим ОСОБА_13 проживали однією сім»єю та виховували дочку ОСОБА_11 - відповідачку по справі. Коли стосунки себе вичерпали ОСОБА_13 міг не приходити додому, казав що їде у відрядження чи займається написанням наукових робіт. Доньку свою дуже любив та постійно до неї, після 2010р. , приїджав . ОСОБА_10 проживала в АДРЕСА_8, її сусідкою була матір померлого, яка проживала у АДРЕСА_8. В 2014р. ОСОБА_13 повідомив їй що в нього зникло 20 000 доларів США і в цьому він підозрював позивачку. Участі у придбані квартири по АДРЕСА_8 вона (ОСОБА_10) не брала і навіть не знала про існування даної квартири. Бачила ОСОБА_1 в 2005р. в квартирі матері померлого, яка не була представлена їй. Оскільки вони проживали з померлим разом, то в неї виникли підозри, що крім неї у нього є ще інша жінка. В січні 2014р. ОСОБА_10 позичила кошти для вкладу в об'єкт інвестування, а саме квартиру АДРЕСА_6, який був оформлений на ОСОБА_6.(дочку померлого)

Інші сторони в судове засідання не з»явилися, повідомленні належним чином про день та час слухання справи. Керуючись вимогами ст.ст.74, 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність .

Суд, вислухавши пояснення сторін, взявши до уваги покази свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами в порядку оремого провадження, але, оскільки існує спір про право на спадкове майно , суд розглядає дану справу в порядку позовного провадження.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом із тим згідно зі ст. 74 СК якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

В судовому засіданні позивачка стверджувала, що вона з ОСОБА_13 проживала як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 2004р. по день смерті, в той же час встановлено, що третя особа ОСОБА_10, матір ОСОБА_13 ОСОБА_11, батьком якої є померлий ОСОБА_13 проживали з 1997р. по 2010р. як сім»я та виховували спільну дитину

Як вбачається із довідки виданої «Центром комунального сервісу» № 1571 від 20.10.2015р. ОСОБА_13,ІНФОРМАЦІЯ_3 був дійсно зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_8 з 08.09.2011р. по 11.08.2015р., помер ІНФОРМАЦІЯ_8./а.с.120/

Допитаний в залі судового засідання свідок ОСОБА_15 суду показала, що вона була сусідкою померлого ОСОБА_13 з 1977 р. за адресою АДРЕСА_7, бачила його постійно з дочкою - ОСОБА_11. ОСОБА_1 не знає та ніколи її не бачила.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що вона жила на одному поверсі з померлим та ОСОБА_10 по АДРЕСА_27 з 1997р. по 2010р. ОСОБА_1 не знає та ніколи не бачила. Померлого бачила і знала, що він живе з ОСОБА_17 (ОСОБА_10) та є батьком ОСОБА_11. Після 2010р. перестала його бачити, з своєю матір'ю померлий не проживав, тільки заходив провідувати.

Свідок ОСОБА_18 показала, що вона є сестрою ОСОБА_10, познайомилась з померлим ОСОБА_13 на дні народження у 1995році. Стверджує, що вони жили однією сім'єю у квартирі АДРЕСА_27 десь по 2010 рік. У них були дуже гарні стосунки, коли вона приходила до них він завжди був дома.

Свідок ОСОБА_19 суду показала, що вона проживає у будинку де, жила ОСОБА_1 з чоловіком у АДРЕСА_8. Вони завжди були разом з 2006р. та їздили на білому бусі. Бачила їх часто і регулярно зустрічала біля будинку.

Свідок ОСОБА_20 суду показала, що вона є сусідкою позивачки, проживали за адресою АДРЕСА_8. Син свідка ходив часто до ОСОБА_13 вчитись грати на гітарі. ОСОБА_1 жила постійно з ОСОБА_13 і свідок сприймала їх як чоловіка та дружину з 2005-2006р. Діти померлого викинули з квартири позивачку. Вона бачила, як вони разом завозили красиві речі, які після смерті ОСОБА_21 позивачка вивозила.

Свідок ОСОБА_22 суду зазначила, що вона є сусідкою по АДРЕСА_8. Знає позивачку та її чоловіка років 10. Декілька разів була у них дома. Жили вони разом з ОСОБА_13. Бачила їх разом приблизно 1 раз на тиждень. Влітку 2015р. вищевказану квартиру продали, вивозили речі та поміняли замки. Позивачка не могла потрапити до квартири.

Свідок ОСОБА_23 суду показав, що ОСОБА_13 доглядав матір до грудня 2004р. Знає, що ОСОБА_13 писав заповіт на ОСОБА_1, але не пам'ятає звідки про це знає. Померлого знає з серпня 1980 року, працював з ним. З позивачкою познайомився 2004р. на дні народження. Зустрічалися часто, був близьким другом ОСОБА_13. Жили в квартирі по АДРЕСА_8 душа в душу, любив як позивачка готувала. Перед смертю ОСОБА_21 хотів згладити відносини з дітьми, допомагав своїм дітям, матері. Після смерті батька ОСОБА_24 поміняв замки та вкрав речі з квартири. Все що в нього є та чого він досягнув у житті тільки завдяки батьку. Коли ОСОБА_13 захворів почав роздавати свої заощадження дітям. У 2005р. купив обручку ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_25 суду показала, що знає позивачку з дня її народження, вона була подругою мами ОСОБА_1 Знає що, вона у 2004р. познайомилась з ОСОБА_13 У 2006р. вона зустріла ОСОБА_1 та ОСОБА_13 і вони повідомили їй, що купили квартиру і в кінці року переїхали з вул. Примакова в нову квартиру по вул. Я. Колоса. В даній квартирі жили з 2006р., робили ремонт. Квартиру на Петропавлівській Борщагівці купив син позивачки ОСОБА_19, однак оформили квартиру на позивачку. Заяву в РАЦС подали, але не встигли одружитися, оскільки ОСОБА_13 помер. Похованням займалася ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_26 суду пояснив, що знає позивачку 30 років, померлого з 2005р. Вони часто зустрічалися, дружили сім»ями. Він сприймав їх як сім»ю. Знає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_13 купили квартиру на вул. ОСОБА_27. Тетяна займалася похованням ОСОБА_13

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи дійшов висновку про неможливість встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та дружини ОСОБА_1 та ОСОБА_13. у період з 2004р. по ІНФОРМАЦІЯ_8. . Надані суду позивачкою фотографії, де вона сфотографована разом з ОСОБА_13, як доказ на підтвердження їх спільного проживання суд не приймає до уваги, оскільки факт фотографування сторін разом не є доказом їх спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки. Інших доказів суду не надано

Також, слід зазначити, що 03.11.2015р. позивачка ОСОБА_1 при укладенні договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_28 надала заяву в якій стверджувала, що дана квартира не є спільною сумісною власністю, оскільки на час її набуття вона не була одружена та не проживала з іншою особою однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а тому осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на відчужений об'єкт нерухомості (його частину), в тому числі і відповідно до статей 65, 74 та 97 СК України не має./а.с.140/ Тобто, вказаною заявою позивачка стверджувала, що у будь-яких відносинах не перебувала.

Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю із ОСОБА_13 з 2004р. по ІНФОРМАЦІЯ_8.

Щодо вимог про визнання права власності на квартири, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_8. помер ОСОБА_13 у віці 63 роки./а.с.25/

Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 є сином померлого ОСОБА_13 та ОСОБА_28./а.с.126/. А відповідачка ОСОБА_28 ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7 є дочкою ОСОБА_13 та ОСОБА_10/а.с.123/

Як вбачається із матеріалів справи, 03.03.2006р. ОСОБА_13 та ОСОБА_28 продали квартиру за адресою: АДРЕСА_9./а.с.96-97/

І в цьому ж місяці 31.03.2006р. ОСОБА_13 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_10. /а.с.98/

Після смерті ОСОБА_13 відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 подали заяви про прийняття спадщини./а.с.114, 124/

Як вбачається із заповіту за реєстровим № 171 складеного 30.01.2014р. ОСОБА_13 зробив таке розпорядження: належні йому на праві власності квартиру АДРЕСА_11 та квартиру АДРЕСА_12, заповів ОСОБА_6 та належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_13 ОСОБА_4./а.с.27/

23.04.2015р. ОСОБА_13 заповів (зареєстрований в реєстрі № 768) позивачці ОСОБА_1 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_14./а.с.28/

24.04.2015р. ОСОБА_13 склав новий заповіт в якому скасував раніше складений заповіт за реєстровим № 768 та належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_14 заповів ОСОБА_6, а належну на праві власності квартиру АДРЕСА_15 заповів ОСОБА_4./а.с.127/

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповіт - розпорядження особи (заповідача) відносно належного їй майна, майнових прав та обов?язків на випадок своєї смерті, складений у встановленому законом порядку. За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином. Як правочин він має відповідати всім вимогам, що звичайно пред?являються до правочинів відповідно до ЦК. Його значення полягає в тому, щоб визначити порядок переходу всього майна, майнових прав та обов?язків до певних осіб, який буде існувати після смерті заповідача.

Заповідач має право за своїм розсудом заповідати майно будь-яким особам, будь-яким чином визначити частки спадкоємців в спадщині, позбавити спадщини одного, кількох чи всіх спадкоємців за законом, не зазначаючи причин такого позбавлення, а також включити до заповіту інші розпорядження, передбачені правилами ЦК про спадкування, скасувати чи змінити складений заповіт.

Відповідно до ч.1,2 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме витягу зі справи №759/2237/16ц 03.07.2015р. ОСОБА_13 подарував своїй дочці ОСОБА_6 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_14./а.с.51-витягу/

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі вищевказаного договору дарування серія та номер 1389, виданого 03.07.2015р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лішневською О.Г. вищевказана квартира зареєстрована за ОСОБА_6./а.с.52-витяг/

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки ОСОБА_13 на свій розсуд розпорядився належним йому майном, тобто здійснив своє останнє волевиявлення. Керуючись ч.1,2 ст.182, ст.ст.392, 1216, 1217, ст.1233, ст.1235-1254 ЦК України, 21, 36,74 СК України, ст.ст.3, 10, 60, 86-88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, п.1 ч.1 ст.256 , 292, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: