Справа № 473/512/17
РІШЕННЯ

іменем України

"13" квітня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В.., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є власником житлового будинку № 6 по вул. Прибузькій в смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, зареєстрований та проживає за вказаною адресою.

З травня 2014 року, в будинку також зареєстровані й відповідачі ОСОБА_4 та її неповнолітні діти: ОСОБА_5А, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, 29.11.2011 року, які з березня 2016 року виїхали на інше місце проживання, проте без поважних причин не бажають знятися з реєстраційного обліку, що створює позивачу перешкоди в користуванні своїм майном.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися. Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК останні вважаються повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в пресі. Про причини неявки суд не повідомили.

Представник третьої особи без самостійних вимог у судовому засіданні свою позицію з приводу заявлених ОСОБА_3 позовних вимог не висловив. Вирішення справи залишив на розсуд суду.

Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку, оскільки представник позивача в судовому засіданні не заперечував проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних у ній доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема, судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником житлового будинку № 6 по вул. Прибузькій в смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області (а.с. 5,6, 35). Зареєстрований та проживає за вказаною адресою (а.с. 11).

З 30.05.2014 року в вищевказаному будинку також зареєстровані відповідачі: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (не є членами сім'ї власника житла або членами сім'ї колишнього власника житла), які за місцем реєстрації не проживають з грудня 2015 року (а.с. 30).

В той же час, відповідачі не знялись з місця реєстрації за попереднім місцем проживання, що створює позивачу перешкоди в користуванні своїм майном.

Так, як зазначалося вище, відповідачі не є членами сім'ї власника житла, тому відносини між сторонами повинні регулюватися гл. 6 розділу ІІІ Житлового кодексу України (користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду).

Проте вказана глава не містить підстав втрати права користування житлом у приватному секторі.

Положення ЖК України дають підстави вважати, що норми гл. 2 розділу III цього Кодексу (користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду) можуть застосовуватися до житлових правовідносин в приватному житловому фонді тільки в тих випадках, коли в гл. 6 ЖК України є посилання на ці випадки або коли подібні житлові правовідносини не врегульовано нормами гл. 6 і застосування до цих норм гл. 2 не суперечить їх змісту.

З положень гл. 6 ЖК України, зокрема ст. 163 ЖК України вбачається можливість застосування до цих правовідносин деяких положень гл. 2 ЖК України, зокрема ст.ст. 71, 72 ЖК України.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Ч.1 ст.71 ЖК встановлено граничні строки збереження права на житлове приміщення при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї - шість місяців (за винятком передбачених законом випадків, коли цей строк є більш тривалим).

Згідно ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 41 Конституції України, ч.ч. 1-2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При цьому, як вбачається з роз'яснень, наданих в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, позов ОСОБА_3 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Позивач не претендує на відшкодування понесених ним судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60,88, 209, 212, 213, 214, 215, 226, 228, 233 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим будинком № 6 по вул. Прибузькій в смт. Олександрівка Вознесенського району.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачів, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В. Лузан