У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДем яносова М.В., суддів: Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Ситнік О.М., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Аршиця» про витребування земельної ділянки з незаконного користування, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Аршиця» на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 06 квітня 2016 року,
в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Аршиця» (далі - ТОВ «Агрофірма «Аршиця»), посилаючись на те, що відповідно до державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_1 він є власником земельної ділянки площею 2,75 га, кадастровий номер НОМЕР_2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області.

02 січня 2011 року він уклав з Приватним сільськогосподарським підприємством «Надія» (далі - ПСП «Надія»), яке у подальшому у процесі злиття реорганізовано у ТОВ «Агрофірма «Аршиця», договір оренди землі площею 2,75 га, терміном на 5 років, відповідно до якого передав вказану земельну ділянку орендарю.

У січні 2016 року він звернувся до орендаря про повернення земельної ділянки у зв'язку із закінчення строку договору оренди, однак орендар відмовив, мотивуючи відмову тим, що термін дії договору оренди закінчується 25 червня 2017 року, тобто через 5 років з моменту державної реєстрації договору оренди землі, яка була здійснена 25 червня 2012 року.

Позивач просив суд витребувати у ТОВ «Агрофірма «Аршиця» із незаконного користування земельну ділянку площею 2,75 га, що належить йому на праві приватної власності та розташована на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавськоїобласті, кадастровий номер НОМЕР_2 та передати йому.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 06 квітня 2016 року, позовні вимоги задоволено. Витребувано у ТОВ «Агрофірма «Аршиця» із незаконного користування земельну ділянку, площею 2,7499 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_6, розташовану у адміністративних межах Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, та передано її власнику. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Агрофірма «Аршиця», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути частково задоволена.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Судами встановлено, що позивачеві на праві власності належить земельна ділянка площею 2,75 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії НОМЕР_1 (а. с. 9−16).

Відповідно до договору оренди землі від 02 січня 2011 року та акта прийому-передачі від 02 січня 2011 року орендодавець ОСОБА_6 передав у строкове платне користування орендарю ПСП «Надія» земельну ділянку площею 2,75 га. Договір укладено на 5 років. Державна реєстрація договору оренди здійснена 25 червня 2012 року (а. с. 8).

При укладанні 02 січня 2011 року договору оренди землі сторони погодили строк дії останнього, умови повернення земельної ділянки. Договором передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами, строк дії договору відраховується з часу його державної реєстрації.

Відповідно до п. 32 договору оренди його дія припиняється у разі закінчення строку, на який його укладено.

Згідно зі статутом ТОВ «Агрофірма «Аршиця» до товариства приєднано ПСП «Надія» у результаті чого ТОВ «Агрофірма «Аршиця» є правонаступником всього майна, прав і обов'язків ПСП «Надія».

Задовольняючи позовні вимоги, суди керувалися тим, що сторони узгодили свої права і обов'язки саме 02 січня 2011 року, тобто у момент підписання договору оренди землі, цього ж дня земельна ділянка була безпосередньо передана у фактичне користування відповідача, про що свідчить підписаний сторонами акт прийому-передачі земельної ділянки, станом на 02 січня 2016 року збігли строки дії договору оренди належної позивачеві земельної ділянки, а орендар ТОВ «Агрофірма «Аршиця» не надав доказів поновлення дії договору на новий строк.

Проте суди не врахували наступного.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ч. 1 ст. 210 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

У спірному договорі передбачено, що земельна ділянка надається в оренду строком на 5 років, відлік строку оренди розпочинається з моменту державної реєстрації цього договору.

Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16.

Така позиція узгоджена і з пунктом «строк дії договору», яким відлік строку дії договору пов'язується з його державною реєстрацією (а. с. 30).

З урахуванням зазначених норм матеріального права та умов договору строк дії спірного договору спливав 25 червня 2017 року, з урахуванням факту зібрання урожаю.

Отже, строк дії договору оренди на час розгляду справи не закінчився, він є чинним, тому відсутні підстави для витребування землі від орендаря, що володіє земельною ділянкою на законних підставах.

Враховуючи, що суди не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, порушення вимог матеріального та процесуального права призвело до ухвалення судових рішень, які не відповідають вимогам ст. ст. 212−214, 316 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Аршиця» задовольнити частково.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 06 квітня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.В. Дем'яносов
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік