У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДем'яносова М.В.,
суддів: Леванчука А.О., Ситнік О.М.,
Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди в порядку регресу, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПАТ «СК «Українська страхова група») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 14 грудня 2012 року о 12 год. по вул. Пархоменка, 8 у м. Новоград-ВолинськомуЖитомирської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_7, який керував автомобілем «Skoda Oktavia», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ТОВ «Укреколайн», та ОСОБА_6, який керував автомобілем КРАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_8 Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 грудня 2012 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

У зв'язку з тим, що ризик пошкодження автомобіля «Skoda Oktavia», державний номерний знак НОМЕР_1, було застраховано на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 11 червня 2012 року № 28-0601-12-00053, укладеного між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «Укреколайн», страховик добровільно відшкодував збитки підприємству у розмірі 35 821 грн 13 коп. У квітні 2013 року відповідачу було направлено претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу, яка залишена останнім без належного реагування.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_6 виплачене страхове відшкодування у розмірі 35 821 грн 13 коп.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 лютого 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 35 821 грн 13 коп. на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 лютого 2016 року змінено, виключено з мотивувальної частини посилання на ст. 1191 ЦК України. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга має бути задоволена частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, змінивши при цьому його мотивувальну частину шляхом виключення із неї посилання на ст. 1191 ЦК України, керувався тим, що шкода була заподіяна транспортним засобом «КРАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, який визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, під час якої правомірно користувався транспортним засобом та не перебував у трудових відносинах із власником цього автомобіля. Оскільки страховик - ПАТ «СК «Українська страхова група» − відшкодував шкоду ТОВ «Укреколайн», тому позивач має право на підставі ст. 993 ЦК України одержати страхове відшкодування від особи, відповідальної за завдані збитки, - ОСОБА_6

Судом установлено, що 27 червня 2012 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «Укроеколайн» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0601-12-00053, за умовами якого застраховано автомобіль «Skoda Oktavia», державний номерний знак НОМЕР_1, до 27 червня 2013 року включно та страховою сумою 224 882 грн.

У автомобіля вантажного КРАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_8, відсутній поліс обов'язкового старування цивільно-правової відповідальності (а. с. 9).

12 грудня 2012 року о 12 год. по вул. Пархоменка, 8 у м. Новоград-Волинському сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_7, який під час виконання трудових обов'язків на підставі подорожнього листа (а. с. 7), керував автомобілем «Skoda Oktavia», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ТОВ «Укреколайн», та ОСОБА_6, який керував автомобілем КРАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_8 Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 грудня 2012 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (а. с. 9, 11).

Страховою компанією на підставі заяви ТОВ «Укреколайн» прийнято рішення про визнання дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком та виходячи із акта огляду пошкодженого транспортного засобу від 17 грудня 2012 року, рахунку-фактури від 20 грудня 2012 року № ОП-0003326, страхового акта від 17 січня 2013 року № КА-2618, розрахунку суми страхового відшкодування виплачено страхове відшкодування у сумі 35 821 грн 13 коп. (а. с. 12−22).

За загальним правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб'єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб'єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується із нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, то належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом України в постанові від 06 листопада 2013 року № 6-108цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Разом із тим вказані вимоги суди при вирішенні спору не врахували та допустили неправильне застосування норм матеріального права, поклавши відповідальність з відшкодування шкоди на ОСОБА_6, не встановивши при цьому, чи перебував останній у трудових відносинах із власником автомобіля КРАЗ − ОСОБА_8

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Із заперечень ОСОБА_6 вбачається те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди він перебував у трудових відносинах із власником автомобіля КРАЗ − ОСОБА_9

Проте суди при ухваленні судових рішень зазначені заперечення не врахували, не з'ясували та не перевірили, яким чином автомобілем «КРАЗ» заволодів ОСОБА_6, не встановили фактичних обставин справи, які мають значення для справи, та дійшли передчасного висновку про задоволення позову.

Враховуючи, що суди не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, порушення вимог матеріального та процесуального права призвело до ухвалення судових рішень, які не відповідають вимогам ст. ст. 212−214, 316 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, що у силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції

Керуючись статтями 333, 336, 338, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:М.В. Дем'яносов
Судді: А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак