Справа № 522/6929/17-ц
Провадження № 2/522/7009/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕН Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

26 вересня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Бойчука А. Ю.

при секретарі - Іскрич В. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2, третя особа: КП «Одесміськелектротранс», Товариство з обмеженою відповідальністю «СПУТНИК 2017» про витребування майна, усунення перешкод в користуванні шляхом виселення, скасування запису,-

ВСТАНОВИВ:

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7,8,10,11,15,209,212-215,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2, третя особа: КП «Одесміськелектротранс», Товариство з обмеженою відповідальністю «СПУТНИК 2017» про витребування майна, усунення перешкод в користуванні шляхом виселення, скасування запису - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії.

Суддя А. Ю. Бойчук

Справа № 522/6929/17-ц

Провадження № 2/522/7009/17

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Бойчука А. Ю.

при секретарі - Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2, третя особа: КП «Одесміськелектротранс», Товариство з обмеженою відповідальні «СПУТНИК 2017» про витребування майна, усунення перешкод в користуванні шляхом виселення, скасування запису,-

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_2, третя особа: КП «Одесміськелектротранс», Товариство з обмеженою відповідальні «СПУТНИК 2017» про витребування майна, усунення перешкод в користуванні шляхом виселення, скасування запису державної реєстрації.

При цьому посилалалося на те, що нежитлове приміщення, загальною площею 130,1 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 р. №311, рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 р. №266-ХХІ та Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 06.04.1992 року.

30.08.2016 року з листа КП «БТІ» ОМР Департаменту стало відомо про рішення Іллічівського районного суду міста Одеси від 13.02.1998 р., відповідно до якого ОСОБА_3 став власником спірного приміщення, з тих підстав, що був орендарем, який належним чином виконував умови договору оренди и мав переважне право на викуп орендованого приміщення. Відповідно до інформаційної довідки від 29.03.2017 р. № 83704127 державним реєстратором Антоненко О.С. КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» 17.01.2017 р. було перенесено запис про державну реєстрацію права власності замалим підприємством «КВИ» відповідно до рішення Іллічівського районного суду міста Одеси від 13.02.1998 р.

30.01.2017р. був внесений запис про право власності № 18771628, що новим власником складського приміщення, загальною площею 179,6 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2, виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області від 11.12.1997 р.) згідно договору купівлі- продажу від 30.01.2017 р. № 169. 14.03.2017 р, державним реєстратором Тулба О.О. КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» були внесені зміни в частині збільшення площі з «130,0 кв.м.» на «179,6 кв.м.» підставою внесення змін стала довідка ТОВ «Інжиніринг тех буд» № 17/312 від 09.03.2017 р., хоч об'єкт не був реконструйований, технічні характеристики не змінювались.

Під час реєстрації спірного приміщення за ОСОБА_2, територіальна громада м. Одеси була законим власником та не приймала жодних рішень щодо відчуження спірного майна, тому вказане приміщення вибуло з комунальної власності поза волею власника.

Вищевказані обставини стали підставою для звернення позивача за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Представник позивача у судовому засідані, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи ТОВ «СПУТНИК 2017» у судовому засідані, позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні відмовити посилаючись на те, що ОСОБА_2 не є власником оспорюваного нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, отже він не є належним відповідачем. Також посилається на те, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки про існування рішення Іллічівського районого суду м. Одеси від 13.02.1998 р. відповідно до якого ОСОБА_3 став власником спірного приміщення, позивач був обізнаний ще в 2002 році.

Представник третьої особи КМ «Одесміськелектротранс» у судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи без його участі не надавав.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.02.1998р. рішенням Іллічівського районного суду міста Одеси по справі №2-397/1998 з урахуванням ухвали про виправлення, право власності на складське приміщення, загальною площею 130,1 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, визнано за малим підприємством «КВИ».

Також, рішенням Господарського суду Одеської області від 24 липня 2017 року (яке вступило в закону силу 21 серпня 2017 року) по справі №916/1166/17 встановлено наступні факти:

Відповідно до інформаційної довідки від 29.03.2017р. № 83704127 державним реєстратором Антоненко О.С. КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» 17.01.2017р. було перенесено запис про державну реєстрацію права власності за Малим підприємством «КВИ» відповідно до рішення Іллічівського районного суду міста Одеси від 13.02.1998р. по справі № 2-397/1998.

14.03.2017р. державним реєстратором Тулба О.О. КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» були внесені зміни в частині збільшення площі з «130,0 кв.м.» на

«179,6 кв.м.» підставою внесення змін стала довідка ТОВ «Інжиніринг тех буд» № 17/312 від 09.03.2017р.

30.01.2017р. внесений запис про право власності № 18771628, відповідно до якого новим власником складського приміщення, загальною площею 179,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2, є ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2, виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області від 11.12.1997р.) згідно договору купівлі-продажу від 30.01.2017 р. № 169.

ОСОБА_2 відповідно до рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «СУПУТНИК 2017» від 22.03.2017 р. вніс зазначене майно до Статутного фонду Товариства.

Зазначене рішення ніким не оскаржувалось, є чиним, було зареєстровано у відповідному порядку. Право власності ОСОБА_2 не оскаржувалося і є чиним. Договір-купівлі продажу за яким він набув право власності є чинним, теж саме стосується і реєстрації право власності.

Відповідно до інформаційної довідки від 10.04.2017р. № 84706855 державним реєстратором Новак Сергієм Сергійовичем КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» 30.03.2017 року був внесений запис № 19759127 щодо нового власника - товариства з обмеженою відповідальністю «СПУТНИК 2017» на підставі протоколу № 2 від 22.03.2017 р.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу.

Виходячи з позовних вимог Департамент комунальної власності ОМР просить витребувати у ОСОБА_2 вищевказане складське приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 179,6 кв.м, та не оскаржує договору купівлі-продажу згідно якого ТОВ «СПУТНИК 2017» набуло право власності вищевказане складське приміщення.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суди повинні враховувати положення ч. 2 ст. 328 ЦК, якою встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття.

ТОВ «СУПУТНИК 2017» набуло право власності на нежитлове складське приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 179,6 кв.м. у відповідності до діючого законодавства України.

Виходячи з вищевикладеного суд дійшов висновку, що витребувати майно з чужого незаконного володіння, можливо лише з власник такого майна, оскільки ОСОБА_2 не є власником складського приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 179,6 кв.м., тому він неналежний відповідач за даними позовними вимогами.

Згідно положень ч. 1 ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

За змістом ст. 33 ЦПК України належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов'язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Представник позивача звернувся до суду із позовними вимогами саме про витребування майна та не заявляв клопотання про заміну неналежного відповідача на належного.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Також суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч.1,5ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається.

За ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.ся зі спливом строку виконання.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що Одеська міська рада і Департамент управління комунальної власності знали про вибуття майна за адресою АДРЕСА_1. з власності Одеської міської ради, ще у 2002 році, що підтверджується рішенням Одеської міської ради №444-ХХIV від 15.10.2002 р.

Таким чином, позов було пред'явлено після спливу строку позовної давності, який закінчився у листопаді 2005 році.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення представників сторін суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 81, 88, ч.3 ст.209, ст.ст. 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2, третя особа: КП «Одесміськелектротранс», Товариство з обмеженою відповідальні «СПУТНИК 2017» про витребування майна, усунення перешкод в користуванні шляхом виселення, скасування запису - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ю. Бойчук