АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1732/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Задорожній В. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д., Новікова О. М.
при секретаріЧуйко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 06 липня 2017 року у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що відповідно до умов кредитного договору №162/П/84/2008-980 від 18 вересня 2008 р. ВАТ КБ «Надра», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Надра», надав ОСОБА_6 кредит в сумі 63 190 грн. 80 коп., зі строком користування кредитом до 18 вересня 2013 р., із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19,7% річних.

Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов'язувався перераховувати або вносити готівкові кошти на поточний рахунок у порядку передбаченому п. 2.2.3 договору, шляхом сплати суми мінімального платежу, розмір якого складає 1675 грн. 20 коп.

ПАТ КБ «Надра» виконало своє зобов'язання перед позичальником, надавши останньому кредитні кошти у розмірі 63 190 грн. 80 коп.

Проте, відповідач не виконує свої зобов'язання перед позивачем за кредитним договором, у зв'язку із чим станом на 16 лютого 2017 р. заборгованість відповідача по кредитному договору становить 147 492, 91 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 59 510, 17 грн.; заборгованість за відсотками - 54 130, 95 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту - 33 851, 78 грн.; реструктуризована пеня - 12 561, 38 грн.

На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 147 492, 91 грн. Покласти на відповідача ОСОБА_6 понесені позивачем судові витрати.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 06 липня 2017 року позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» Стрюкової І.О. задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №162/П/84/2008-980 від 18 вересня 2008 року у розмірі 143 987, 91 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ПАТ «КБ «Надра» судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 2 159 грн. 35 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин по справі, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь Банку загальну суму заборгованості в розмірі 71 513 грн. 53 коп.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що хоча для вимог про стягнення пені застосовуються спеціальна позовна давність в один рік позивачем було включено до вимог стягнення платежів за період з 16.02.2016 року по 20.02.2016 року та з 21.02.2016 року по 20.03.2016 року, хоча з позовом Банк звернувся лише 13.03.2017 року, тобто з порушенням строку спеціальної позовної давності.

Щодо іншої частини позовних вимог, то суд першої інстанції вважав їх обґрунтованими, а розрахунок заборгованості за кредитом, загальну суму платежів клієнта по кредиту та розрахунок заборгованості по відсотках за користування кредитом, розрахунок пені за прострочення сплати мінімального платежу належними доказами, незважаючи на те, що відповідач заперечує внесення ним останнього платежу в сумі 1005 грн. 07.03.2014 року.

Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 18 вересня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступник ПАТ «КБ «Надра») та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 162/П/84/2008-980, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 63 190 грн. 80 коп. із процентною ставкою у розмірі 19,70% річних з кінцевим терміном повернення до 18 вересня 2013 року. Кредит надано на придбання автотранспортного засобу - автомобіля марки «BYD», модель «F-3», рік випуску 2008, заводський номер кузова НОМЕР_1, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого в РВ ДДАІ МВС України 16.09.2008 року, який відповідно до даного договору був предметом застави (а.с. 8-12).

Згідно п. 2.2.1 договору повертає кредит та сплачує банку передбачені п. 1.1.3.1. цього договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок № 79678342 у порядку, передбаченому п. 2.2.3. цього договору шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 1675, 20 грн.

Пунктом 2.2.3. передбачено, що позичальник вносить чергові мінімальні платежі по кредиту/кредитній лінії, визначені у п.п. 2.2.1., 2.2.2. цього договору, щомісячно до 18 числа поточного місяця, а Банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 20 числа поточного місяця. У випадку, коли позичальник до 18 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 20 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість позичальника, банк, починаючи з 21 числа поточного місяця, застосовує до позичальника штрафні санкції, передбачені цим договором. Якщо 18-е число є небанківським днем, то платіж необхідно внести в останній банківський день, що передує цій даті.

Пунктом 5.2. кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п.п. 1.1 цього договору, за кожен випадок.

Так, із наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що остання сплата в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором була здійснена відповідачем 07.03.2014 року, а тому станом на 16 лютого 2017 р. заборгованість відповідача по кредитному договору становить 147 492, 91 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 59 510, 17 грн.; заборгованість за відсотками - 54 130, 95 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту - 33 851, 78 грн.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що договір про збільшення позовної давності укладається письмово, і хоча в умовах договору передбачено збільшений строк позовної давності, проте із вказаного пункту не вбачається на які саме вимоги він розповсюджується.

Колегія суддів не погоджуючись з вказаними доводами апелянта та виходить з наступного.

Пунктом 7.2 кредитного договору передбачено, що сторони, керуючись ст. 259 ЦК України, дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 (десяти років).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який непередбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати в договорі, передбаченому актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (частина друга статті 6 ЦК України).

За змістом частини третьої цієї статті сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, однак не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо не вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовних вимог укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином судом першої інстанції вірно встановлені обставини по справі в цій частині, оскільки сторони кредитного договору обумовили збільшений строк позовної давності, а тому доводи відповідача про його порушення є необґрунтованими, та такими, що суперечать матеріалам справи.

Відповідно до п. 8.4. кредитного договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язання.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалися, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи вищезазначені положення закону та у випадку не встановлення договором розміру процентів після спливу визначеного у договорі строку їх повернення, слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України.

Окрім того, підлягають застосуванню положення статті 625 ЦК України із поєднанням зі статтею 1048 ЦК України у разі прострочення виконання боржником грошового зобов'язання.

Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-1412цс16 від 07.09.2016 року.

Разом з тим, хоча строк дії договору закінчився 18 вересня 2013 року, з розрахунку наданого банком видно, що нарахування відсотків після спливу цієї дати проводилося у визначеному договором розмірі, хоча у відповідності до закону процентна ставка повинна була визначатися на рівні облікової ставки НБУ.

Тому колегія суддів погоджується з розрахунком заборгованості по відсотках за користування кредитом наданого банком тільки за період, починаючи з 18.09.2008 року по 18.09.2013 року включно.

Щодо нарахування відсотків, починаючи з 19.09.2013 року по 16.02.2017 року, то як зазначалося вище, вони підлягають визначенню на рівні облікової ставки НБУ, а тому розмір заборгованості за вказаний період складає 32 808 грн. 04 коп., враховуючи суму заборгованості по кредиту в розмірі 59 510 грн. 17 коп. та виходячи із розрахунку:

- з 19.09.2013 року відсоток облікової ставки НБУ складав 6,5% річних, а тому заборгованість по відсотках за цей період (208 днів) становить 2 204 грн. 32 коп.;

- з 15.04.2014 року відсоток облікової ставки НБУ складав 9,5% річних, а тому заборгованість по відсотках за цей період (93 дні) становить 1 440 грн. 47 коп.;

- з 17.07.2014 року відсоток облікової ставки НБУ складав 12,5% річних, а тому заборгованість по відсотках за цей період (119 днів) становить 2 425 грн. 24 коп.;

- з 13.11.2014 року відсоток облікової ставки НБУ складав 14 % річних, а тому заборгованість по відсотках за цей період (85 днів) становить 1 940 грн. 19 коп.;

- з 06.02.2015 року відсоток облікової ставки НБУ складав 19,5 % річних, а тому заборгованість по відсотках за цей період (26 днів) становить 826 грн. 62 коп.;

- з 04.03.2015 року відсоток облікової ставки НБУ складав 30 % річних, а тому заборгованість по відсотках за цей період (176 днів) становить 8 608 грн. 59 коп.;

- з 28.08.2015 року відсоток облікової ставки НБУ складав 27 % річних, а тому заборгованість по відсотках за цей період (28 днів) становить 1 232 грн. 59 коп.;

- з 25.09.2015 року відсоток облікової ставки НБУ складав 22 % річних, а тому заборгованість по відсотках за цей період (36 днів) становить 1 291 грн. 29 коп.;

- з 30.10.2015 року відсоток облікової ставки НБУ складав 22 % річних, а тому заборгованість по відсотках за цей період (18 днів) становить 645 грн. 64 коп.;

- з 18.12.2015 року відсоток облікової ставки НБУ складав 22 % річних, а тому заборгованість по відсотках за цей період (42 дні) становить 1 506 грн. 50 коп.;

- з 29.01.2016 року відсоток облікової ставки НБУ складав 22 % річних, а тому заборгованість по відсотках за цей період (35 днів) становить 1 255 грн. 42 коп.;

- з 04.03.2016 року відсоток облікової ставки НБУ складав 22 % річних, а тому заборгованість по відсотках за цей період (49 днів) становить 1 757 грн. 59 коп.;

- з 22.04.2016 року відсоток облікової ставки НБУ складав 19 % річних, а тому заборгованість по відсотках за цей період (35 днів) становить 1 084 грн. 23 коп.;

- з 27.05.2016 року відсоток облікової ставки НБУ складав 18 % річних, а тому заборгованість по відсотках за цей період (28 днів) становить 821 грн. 73 коп.;

- з 24.06.2016 року відсоток облікової ставки НБУ складав 16,5 % річних, а тому заборгованість по відсотках за цей період (36 днів) становить 968 грн. 47 коп.;

- з 29.07.2016 року відсоток облікової ставки НБУ складав 15,5 % річних, а тому заборгованість по відсотках за цей період (49 днів) становить 1 238 грн. 30 коп.;

- з 16.09.2016 року відсоток облікової ставки НБУ складав 15 % річних, а тому заборгованість по відсотках за цей період (42 дні) становить 1 027 грн. 16 коп.;

- з 28.10.2016 року відсоток облікової ставки НБУ складав 14 % річних, а тому заборгованість по відсотках за цей період (42 дні) становить 958 грн. 68 коп.;

- з 09.12.2016 року відсоток облікової ставки НБУ складав 14 % річних, а тому заборгованість по відсотках за цей період (49 днів) становить 1 118 грн. 47 коп.;

- з 27.01.2017 року по 15.02.2017 року відсоток облікової ставки НБУ складав 14 % річних, а тому заборгованість по відсотках за цей період (20 днів) становить 456 грн. 52 коп.

Таким чином загальна сума заборгованості відповідача перед банком по відсотках за користування кредитом за вказані періоди складає 46 753 грн. 38 коп. (92 816, 35 грн. (нараховані відсотки) - 46 062, 97 грн. (фактично сплачені відсотки позичальником).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, а суд згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до п. 5.1. кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Доводи апелянта в частині невірного нарахування пені не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки із зазначеної норми закону чітко вбачається нарахування пені на суму несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання. Якщо грошове зобов'язання включає в себе сплату періодичних платежів, що в свою чергу складається із тіла кредиту та відсотків за користування ним, то і пеня нараховується саме на вказану суму.

Тому в цій частині суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Крім того, відповідачем було приєднано до апеляційної скарги квитанцію № 84 від 03 вересня 2010 року на суму 1000 грн., квитанцію № 525 від 17 червня 2009 року на суму 2200 грн. та квитанцію №652 від 27 листопада 2008 року на суму 2 102, 49 грн., які призначалися для погашення заборгованості по кредитному договору №162/П/84/2008-980 (а.с. 49-50) та вказано, що зазначені суми платежів по кредиту не були включені в розрахунок заборгованості наданий банком.

Так, дослідивши розрахунок загальної суми платежів клієнта по кредиту, колегія суддів погоджується з відповідачем, що дійсно відсутня в розрахунку банку проплата за квитанцією № 84 від 03.09.2010 року в сумі 1000 грн., а проплата за квитанцією № 652 від 27.11.2008 року вказана у меншому розмірі, а саме у розмірі 1675, 20 грн., замість 2102, 49 грн. та проплата за квитанцією № 525 від 17 червня 2009 року вказана у розмірі 2111, 59 грн., замість 2200 грн.

Тому колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір заборгованості по тілу кредиту за даним договором, враховуючи вказаний факт розбіжностей по трьом квитанціям на загальну суму 1515, 70 грн.

За вказаних вище обставин апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.1 ч.4 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 06 липня 2017 року -скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитом в розмірі 57 994, 47 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 46 753,38 грн., пеню за прострочення сплати кредиту в розмірі 30 346 грн. 78 коп., а всього 135 094 грн. 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» понесені судові витрати в розмірі 2026, 54 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий :

Судді :