Провадження № 2/127/800/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Бондарчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.12.2006 року, було ухвалено рішення Третейського суду при Асоціації "Розвитку та правозахисту підприємств", яким було визнано дійсним договір купівлі-продажу від 24.11.2006 року земельної ділянки площею 0,9117 га, що розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району. Ціна договору купівлі-продажу на дату його укладення становила 187000,00 доларів США в гривневому еквіваленті.

Додатковим рішенням третейського суду при асоціації "Розвитку та захисту підприємств" від 30.12.2006 року було визнано право власності на грошові кошти в розмірі 187000,00 доларів США, за які було придбано земельну ділянку, за Позивачем.

28.12.2006 року було ухвалено рішення рішення Третейського суду при Асоціації "Розвитку та правозахисту підприємств" яким було визнано дійсним договір купівлі-продажу від 11.12.2006 року земельної ділянки площею 0,9030 га, що розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району. Ціна договору купівлі-продажу на дату його укладення становила 150000,00 доларів США в гривневому еквіваленті.

Додатковим рішенням третейського суду при асоціації "Розвитку та захисту підприємств" від 30.12.2006 року було визнано право власності на грошові кошти в розмірі 187000,00 доларів США, за які було придбано земельну ділянку, за Позивачем.

28.12.2006 року було ухвалено рішення Третейського суду при Асоціації "Розвитку та правозахисту підприємств" яким було визнано дійсним договір купівлі-продажу від 10.12.2006 року земельної ділянки площею 0,9012 га, що розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району. Ціна договору купівлі-продажу на дату його укладення становила 150000,00 доларів США в гривневому еквіваленті.

Додатковим рішенням третейського суду при асоціації "Розвитку та захисту підприємств" від 30.12.2006 року було визнано право власності на грошові кошти в розмірі 187000,00 доларів США, за які було придбано земельну ділянку, за Позивачем.

Грошові кошти були надані Позивачем у позику Відповідачу з метою придбання та оформлення земельних ділянок та подальшим зобов'язанням Відповідача здійснити відчуження земельних ділянок на користь Позивача на умовах, які були досягнуті між ними раніше. Таким чином, Відповідач отримала від Позивача грошові кошти для придбання трьох земельних ділянок в загальній сумі 487 000,00 доларів США, що станом на 13.09.2016 року відповідно до офіційного курсу валют, встановленого НБУ, становить 12 968 810.00 грн.

Позивач також зазначає, що в рахунок досягнутих раніше домовленостей з Відповідачем 14.07.2009 року між сторонами було укладено договір дарування житлового будинку, за умовами якого в дарунок Відповідачу було передано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під номером 12А, по провулку Зеленому в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області.

Однак, свої зобов'язання щодо відчуження земельних ділянок на користь Позивача Відповідач не виконала, ухилилася від їх виконання, пояснюючи це тим, що у неї існують перешкоди в переоформленні технічної документації та відсутністю у неї грошових коштів на проведення таких дій. Звернення до відповідача з вимогою про виконання досягнутих домовленостей або повернення грошових коштів були залишені без задоволення.

Викладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник Відповідача в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на письмові заперечення.

Свідок ОСОБА_3 дав суду показання про те, що в 2006 р. він був головою ради Асоціації "Розвитку та правозахисту підприємств" і одночасно третейським суддею. Свідок оглянув додаткові рішення третейського суду і підтвердив на них свій підпис і дійсність печатки. Оригінал рішення третейського суду знаходився в архіві третейського суду, по примірнику цього рішення видано сторонам в третейській справі. Оригінал договору позики також знаходиться в справі. Свідок повідомив про неможливість надати оригінал третейської справи, оскільки в 2012 році архів третейського суду знаходився по АДРЕСА_3, в офісі була крадіжка, про що було звернення до міліції. Третейський розгляд при винесенні додаткових рішень відбувається за заявою сторін. ОСОБА_1 залучався до участі в справі як сторона договору позики грошей і були заявлені позовні вимоги про визнання права власності на кошти, за які придбано земельні ділянки. Щоб визначити джерело походження коштів був договір між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, на підставі якого і винесено додаткові рішення суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право або відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено що, рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Розвитку та захисту підприємств" від 28.12.2006 року визнано дійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11.12.2006 року площею 0,9030 га., з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,9030 га, яка розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, без зміни цільового призначення. Зобов'язано ОСОБА_2 провести остаточний розрахунок по договору купівлі-продажу від 11.12.2006 року у сумі 757 500.00 грн., що становить 150 000,00 доларів США по курсу НБУ станом на момент підписання договору в термін до 11.08.2007 року.

Додатковим рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Розвитку та захисту підприємств" від 30.12.2006 року визнано право власності за ОСОБА_1 на кошти у розмірі 150 000,00 доларів США, позичені ним ОСОБА_2 за Договором позики від 08.12.2006 року для придбання нею земельної ділянки за Договором від 11.12.2006 року купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,9030 га, яка розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Розвитку та захисту підприємств" від 28.12.2006 року визнано дійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 10.12.2006 року, площею 0,9312 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,9312 га, яка розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2, без зміни цільового призначення. Зобов'язано ОСОБА_2 провести остаточний розрахунок по договору купівлі-продажу від 10.12.2006 року, у сумі 757 500.00 грн., що становить 150 000,00 доларів США по курсу НБУ станом на момент підписання договору в термін до 10.08.2007 року.

Додатковим рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Розвитку та захисту підприємств" від 30.12.2006 року визнано право власності за ОСОБА_1 на кошти у розмірі 150 000,00 доларів США, позичені ним ОСОБА_2 за Договором позики від 08.12.2006 року для придбання нею земельної ділянки за Договором від 10.12.2006 року купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,9312 га., яка розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Розвитку та захисту підприємств" від 11.12.2006 року визнано дійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24.11.2006 року, площею 0,9117 га., з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_3, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,9117 га, яка розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_3, без зміни цільового призначення.

Додатковим рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Розвитку та захисту підприємств" від 30.12.2006 року визнано право власності за ОСОБА_1 на кошти у розмірі 187 000,00 доларів США, позичені ним ОСОБА_2 за Договором позики від 24.11.2006 року для придбання нею земельної ділянки за Договором від 24.11.2006 року купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,9117 га., яка розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_3, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

Крім того, на підтвердження правомірності свої вимог та дійсності викладених в позовній заяві обставин, Позивачем було надано для огляду в судовому засіданні оригінали Державних актів про право власності на земельну ділянку від 27.02.2008 року серія НОМЕР_4, серія НОМЕР_5, серія НОМЕР_6.

За змістом статей 1, 2, 6 Закону України «Про третейські суди» підвідомчість справ, які можуть бути вирішені в рамках третейського судочинства, обмежена сферою приватного права. До сфери компетенції третейських судів входить вирішення спорів, що виникають між приватними особами з питань, які не торкаються публічно значимих відносин. Спір, що має публічно-правове значення, не підлягає вирішенню третейським судом.

Згідно зі ст.47 Закону України «Про третейські суди», якщо сторони не домовилися про інше, будь-яка із сторін, повідомивши про це іншу сторону, може протягом семи днів після одержання рішення звернутися до третейського суду із заявою про прийняття додаткового рішення щодо вимог, які були заявлені під час третейського розгляду, але не знайшли відображення у рішенні. Заяву про прийняття додаткового рішення має бути розглянуто тим складом третейського суду, який вирішував спір, протягом семи днів після її одержання третейським судом.

За результатами розгляду заяви приймається додаткове рішення, яке є складовою частиною рішення третейського суду, або виноситься мотивована ухвала про відмову у задоволенні заяви про прийняття додаткового рішення.

Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про третейські суди» в редакції, чинній на момент ухвалення рішень та додаткових рішень третейським судом, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, були підвідомчі третейському суду.

В постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 в справі №910/8043/14, суд зазначив наступне: аналіз статей 2, 5, 12 Закону України "Про третейські суди" свідчить про те, що предметом третейської угоди може бути не лише спір, який існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які інші спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому та передбачені третейською угодою. Отже, висновок про те, що предметом третейської угоди може бути лише спір, який існує на момент укладення такої угоди, є помилковим.

Підстави для скасування рішення третейського суду наведені в 51 Закону України «Про третейські суди» та є вичерпним.

Як вбачається зі змісту додаткових рішень третейського суду від 30.12.2006 року, вимоги про ухвалення додаткового рішення були заявлені ОСОБА_2 через її представника та містились в уточнених позовах. Їх необхідність була обумовлена домовленістю між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо надання додаткового юридичного захисту інтересів ОСОБА_1 у поверненні позичених коштів шляхом встановлення факту, що має юридичне значення. Окрім цього, до суду були надані Договір безстрокової позики б/н, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, розписка позичальника ОСОБА_2 щодо отримання нею коштів, акт приймання-передачі коштів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 підтвердив, що дійсно такі додаткові рішення Третейським судом при Асоціації "Розвитку та захисту підприємств" ухвалювались. Підписи на основних та додаткових рішеннях виконаний ним особисто. При їх ухваленні третейським судом бралися до уваги оригінали договорів, які відповідно до вимог Закону України «Про третейські суди» були долучені до матеріалів справи, а взамін стороні було видано рішення та додаткові рішення до них.

На підставі клопотання представника відповідача провадження у справі було зупинено в зв'язку з поданням до Вінницького міського суду заяви ОСОБА_2, про скасування додаткових рішень Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Розвитку та правозахисту підприємств", заінтересовані особи по справі: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, Постійно діючий Третейський суд при Асоціації "Розвитку та правозахисту підприємств", третя особа: ОСОБА_1

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області в справі №127/27029/16-ц від 06.04.2017 р, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 Відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 13.07.2017 р. рішення суду першої інстанції залишено без змін

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За положеннями ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем не надано доказів на спростування дійсності додаткових рішень, а також не доведено обставин про те, що третейські угоди сторін про передачу спору на вирішення третейським судом не передбачали можливості вирішення питання щодо походження джерела коштів, за які придбавалося майно. Твердження відповідача, наведені в запереченнях на позовну заяву та додаткових запереченнях, не спростовують обставин справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Положеннями статей 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами заявлені позовні вимоги.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. Позивач як інвалід 2 групи від сплати судового збору звільнений, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача у дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 625, 1046-1049 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, адреса місця проживання : АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, адреса місця проживання : АДРЕСА_2, 22, грошові кошти в розмірі 12968810,00 грн. (Дванадцять мільйонів дев»ятсот шістдесят вісім тисяч вісімсот десять гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, адреса місця проживання : АДРЕСА_1, судовий збір у дохід держави в розмірі 6890 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя