Справа № 266/4448/17
Провадження № 2/266/1221/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Дзюба М.В.,

з участю:

секретаря - Петрухіной Т.Л.,

позивача за основним позовом - ОСОБА_1,

представника позивача за основним позовом - ОСОБА_2,

відповідача за основним позовом (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_3,

представника відповідача за основним позовом (позивача за зустрічним) - ОСОБА_4,

представника третьої особи - Солоха І.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за основним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, третя особа - Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Приморському району управління "Служба у справах дітей" Маріупольської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (позивач за основним позовом) звернулась до суду із основним позовом, в якому зазначила, що є матір'ю малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідач ОСОБА_3 є його батьком. Раніше із відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 12.04. 2017 року. Після розірвання шлюбу син залишився проживати із нею. Відповідач взяв дитину для спілкування та не повернув, дитина продовжує мешкати із відповідачем за адресою: АДРЕСА_2. Цей будинок знаходиться у антисанітарному стані, опалюється пічним опаленням, при цьому відсутня вентиляційна витяжка. Вона мешкає в орендованій квартирі АДРЕСА_1, в якій є всі умови та меблі для проживання дитини. До того ж, вона офіційно працевлаштована, має стабільний заробіток, створила нову сім'ю із ОСОБА_7, який також працює та має дохід. Просила визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з нею по АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1, від якого вони мають сина ОСОБА_6. До теперішнього часу вони із ОСОБА_1 не дійшли згоди щодо місця проживання сина, з 10.02. 2017 року дитина мешкає разом із ним в будинку АДРЕСА_2, для дитини створені належні умови для проживання, розвитку та виховання. Він має стабільний дохід, офіційно працевлаштований, постійно піклується про дитину, перебуває із ним на лікарняному. Також зазначив, що з лютого 2017 року ОСОБА_1 не надавала матеріальної допомоги на утримання сина, а тому він звернувся до суду із позовом про стягнення з неї аліментів. При цьому ОСОБА_1 отримувала щомісячну державну допомогу при народженні дитини, яку витрачала не за цільовим призначенням на дитину, а на власні потреби. ОСОБА_1 також не опікується своїм сином від іншого шлюбу - ОСОБА_9, який мешкає разом із бабусею. Щодо доньки ОСОБА_8 відповідач взагалі позбавлена батьківських прав. Зазначив, що проживання сина ОСОБА_6 із ним відповідає інтересам дитини, а тому просив визначити із ним місце проживання неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач за основним позовом та відповідач за зустрічним ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вважає, що син повинен проживати із нею, оскільки в неї набагато комфортніші умови, ніж у ОСОБА_3. Також зазначила, що у відповідача неналежні умови проживання для дитини, в тому числі опалення пічне, в будинку на стінах грибок, що впливає на часті захворювання дитини, мається заборгованість за електричну енергію. Так вона під час перебування у шлюбі із ОСОБА_3 та після народженні дитини ОСОБА_6 мешкала по АДРЕСА_2. У лютому 2017 року вона пішла від ОСОБА_3 та забрала дитину. Спочатку вона разом з дитиню мешкала у гуртожитку у своєї подруги. В лютому 2017 року ОСОБА_3 взяв дитину та не повернув її. Шлюб між нею та ОСОБА_3 розірвано в квітні 2017 року. Крім того, за рішенням суду з неї стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6. Також зазначила, що на лікарняні із дитиною дійсно ходив ОСОБА_3 та тільки через те, що він був офіційно працевлаштований. Станом на лютий 2017 року вона отримувала заробітну плату у розмірі 3200 гривень та допомогу по народженню дитини у розмірі 1400 гривень щомісячно, при цьому допомогу витрачала на власні потреби. Вона має трьох дітей: доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає у м. Запоріжжі та відносно неї її позбавили батьківських прав; сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, який навчається у ліцеї та мешкає у її матері, оскільки коли він мешкав із нею та ОСОБА_3, то з останнім вони не знаходили спільну мову; та сина ОСОБА_6. Ще одна її дитина померла у віці 6 років. На запитання представника відповідача за основним позовом пояснила, що в неї дійсно були проблеми зі зловживанням алкоголю, однак вона на обліку в наркологічному диспансері не перебувала. Коли мешкала разом із ОСОБА_3 вона вживала приблизно по одній пляшці горілки в день, оскільки останній не приділяв їй належної уваги. Зараз вживає спиртні напої тільки по святам. Також пояснила, що дійсно був випадок, коли вона прийшла за дитиною у стані алкогольного сп'яніння, та впала, але це сталось не через стан сп"яніння, а тому, що її штовхнула дитина. У лікарню вона також приходила у нетверезому стані, але це було 1-2 рази. В неї дійсно був один раз приступ епілепсії на фоні нервового зриву після вживання спиртних напоїв.

Представник позивача за основним позовом ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання юридичної допомоги, в судовому засідання пояснив, що позивачка звернулась до нього за юридичною допомогою, зазначивши, що дуже переживає за сина, оскільки він проживає у антисанітарійних умовах, проводка погано зроблена, пічне опалення, задимленість в будинку, є перебої із освітленням приміщення, водопостачання в будинку відсутнє. Дитина хворіє постійно, а тому вона хоче захистити здоров'я дитини, щоб він не хворів, оскільки дитина не відвідує два місяці дитячий садок. Крім того зазначив, що позивачка має комфортне житло, має продукти харчування, а також і вона і її чоловік працевлаштовані, отримують стабільну заробітну плату, характеризуються добре. Дитячий садок, який відвідує дитина, розташований у безпосередній близькості до їх місця проживання. Позивачка не заперечує проти того, щоб батько дитини його відвідував за її місцем проживання та приймав участь у вихованні дитини. В свою чергу ОСОБА_3 не дозволяє їй відвідувати дитину, спілкуватися із нею та навіть зайти до будинку, щоб переконатися на власні очі, що умови в будинку змінилися на краще. Просив позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач за основним позовом (позивач за зустрічним) ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та заперечував проти їх задоволення. Свій позов підтримав та просив його задовольнити. В обгрунтування пояснив, що вони із ОСОБА_1 познайомилися у 2010 році, приблизно з цього часу вони стали проживати разом. Через деякий час з ними став проживати син ОСОБА_1 - ОСОБА_9, якого він влаштував у школу, все було добре, проблем не виникало. Під час вагітності ОСОБА_1, коли вона перебувала на сьомому місяці, він поїхав до села на 10 днів, а після повернення дізнався про те, що ОСОБА_1 перебуває у лікарні із загрозою викидню через зловживання спиртними напоями. ОСОБА_6 вона народила на восьмому місяці, та у дитини була гемангіома на губі, що за думкою лікаря було спровоковано вживанням матір"ю спиртних напоїв під час вагітності. Для лікування цієї хвороби ОСОБА_3 самостійно із дитиною їздив кожні три місяці до м. Дніпра, і так до виповнення дитині 2 років 6 місяців. Щодо посилання позивачки на те, що він забрав в неї дитину, він пояснив, що у лютому 2017 року ОСОБА_1 попросила побути із дитиною, оскільки вона повинна була їхати до села. В понеділок ОСОБА_3 повинен був привезти ОСОБА_6 та дізнався, що ОСОБА_1 нікуди не поїхала та отримавши щомісячну допомогу по народженню дитини, всі вихідні вживала спиртні напої. Також зазначив, що не хоче щоб ОСОБА_1 виховувала їхню дитину, оскільки вона не дбає про жодного зі своїх дітей, зловживає спиртними напоями та в неї були випадки епілепсії. Щодо умов проживання дитини, то він постійно поліпшує житлові умови - в цьому році він перекрив дах будинку, прибрав грибок зі стін, в дитини є окрема кімната, є письмовий стіл, шафа, диван, комп'ютер, маються його особисті речі, є запас продуктів. У вихованні дитини допомагає сестра та мати ОСОБА_3. Також пояснив, що отримує аліменти від ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6.

Представник відповідача за основним позовом (позивача за зустрічним) - ОСОБА_4, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, підтримав зустрічний позов, просив його задовольнити, а у задоволенні основного позову просив відмовити. Суду пояснив, що визначення місця проживання дитини із батьком буде відповідати інтересам дитини. ОСОБА_3 добре характеризується, працевлаштований, забезпечує належні умови для проживання та розвитку дитини в будинку, в якому син мешкає з народження. ОСОБА_3 працює над тим, щоб покращити умови проживання дитини. Будинок в найближчому майбутньому буде у нього у власності, оскільки на даний час не вистачає коштів на оформлення договору дарування. ОСОБА_3 хвилюється за стан здоров'я дитини, орієнтується у захворюваннях сина та засобах лікування. Також зазначив, що на даний час нема підстав для передачі дитини матері, оскільки вона вживає спиртні напої, мав випадок епілепсії. За період проживання дитини із батьком з лютого 2017 року вона не турбувалася за дитину, та з її відповідей вбачається, що вона не хоче виховувати дитину.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Маріупольської міської ради по Приморському району управління "Служба у справах дітей" Маріупольської міської ради Солоха І.Г., яка діє на підставі довіреності, в суді пояснила, що з цією родиною ССД зустрілася вперше в лютому 2017 року, коли ОСОБА_3 звернувся до служби з приводу того, що його дружина зловживає спиртними напоями та періодично уходить з дому. Служба виходила за двома адресами батьків. У гуртожитку, де тимчасово мешкала ОСОБА_1, не було умов, оскільки там був лише один диван, при тому, що там мешкали ще її подруга з її чоловіком, проте наявні були продукти харчування. З витребуваних службою характеристик на ОСОБА_6 з дитячого садочку та лікарні вбачається, що дитина відноситься до категорії дітей, які часто хворіють, при цьому станом здоров'я дитини та її розвитком цікавиться та займається батько дитини - ОСОБА_3 Мати дитини двічі притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов"язків та вчинення насильства в родині, встановлений факт витрачання нею державної допомоги у зв"язку із народженням дитини не за призначенням. Щодо житла ОСОБА_3, то в ході обстеження встановлено, що в будинку чисто, тепло, у дитини є окрема кімната, є іграшки, необхідний продуктовий запас. Стосовно житла ОСОБА_1, то обстеженням встановлено, що вона мешкає в орендованому житлі, в якому є всі умови, однак у ванній кімнаті немає опалення, є два дивани, два комплекти постільного, наявний запас продуктів.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_1. (Т. № 1, а.с.4)

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 21.04. 2017 року. (Т. № 1, а.с.5)

З свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 уклала шлюб із 13.06. 2017 року із ОСОБА_7 та змінила прізвище на "ОСОБА_1". (Т. № 1, а.с.6)

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду показав, що знає ОСОБА_3 та його колишню дружину. ОСОБА_3 охарактеризував як порядну, чесну людину, яка дбає про свою дитину. Також зазначив, що йому відомо про той випадок, коли ОСОБА_1 прийшла за дитиною у дитячий садок у нетверезому стані. Після цього він також став звертати увагу на те, що від ОСОБА_1 часто буває запах алкоголю. Йому також відомо, що ОСОБА_1 йшла з дому на тиждень, а з двома дітьми залишався ОСОБА_3. Вважає, що ОСОБА_1 хоче повернути собі дитину лише задля того, щоб не сплачувати аліменти та повернули виплату допомоги по народженню житини.

В суді свідок ОСОБА_11 показала, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 знає три роки. Наразі ОСОБА_6 проживає із батьком ОСОБА_3, який добре характеризується, дбає про дитину та опікується нею. ОСОБА_1 із дитиною мешкала у неї в гуртожитку в лютому 2017 року, протягом приблизно трьох тижнів, а потім дитину забрав ОСОБА_3. ОСОБА_1 не забрала дитину в нього. Під час сумісного проживання, ОСОБА_1 вживала разом із ними спиртні напої, декілька разів це відбувалось в присутності дитини. Також пояснила, що вона змушена була вигнати ОСОБА_1, оскільки остання зійшлася із її чоловіком. Коли вона пішла, то чоловік пішов за нею, зараз вони одружені та проживають у орендованому житлі. ОСОБА_7 також є схильним до вживання спиртних напоїв.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що у 2014 році йому зателефонував ОСОБА_3 та розповів, що у його дружини ОСОБА_1 вдруге за день стався приступ епілепсії. "Швидку допомогу" він не викликав вдруге, оскільки "швидка" вже приїжджала в цей день та лікар порадив звернутись до наркологічного диспансеру, оскільки вони не виїжджають до людей, які зловживають алкоголем. Він дізнався з інтернету яку допомогу потрібно надавати в такому випадку, придбав ліки та привіз ОСОБА_3. Зайшовши до будинку, він побачив дезорієнтовану ОСОБА_1, яка лежала на дивані, та переляканих дітей. Зі слів ОСОБА_3 йому стало відомо, що вона багато вживала спиртних напоїв, а коли перестала, це спровокувало приступ епілепсії. Також зазначив, що бачив декілька разів ОСОБА_1 з різними чоловіками, із нею був і малолітній ОСОБА_6, що на його думку суперечить загальноприйнятим моральним засадам та принципам. Також зазначив, що приходив до родини, коли вони мешкали разом, та бачив, що ОСОБА_1 часто вживала спиртні напої із подружками. ОСОБА_3 охарактеризував як порядного, серйозного, відповідального чоловіка, в якого золоті руки, ніколи не зловживає спиртними напоями, а зараз взагалі не вживає алкоголю. Також зазначив, що ОСОБА_3 пропонував ОСОБА_1 лікування від алкогольної залежності, однак вона не хотіла проходити лікування.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що є матір'ю ОСОБА_3 та бабусею малолітнього ОСОБА_6, та допомагає у його вихованні. Їй відомо, що під час вагітності ОСОБА_1 вживала спиртні напої, у зв'язку із чим в неї була загроза викидню. Також зазначила, що була свідком таких ситуацій, коли дитина у два роки при тому, що мати була вдома, гралася ножицями та ОСОБА_1 не наглядала за дитиною. Крім того, їй відомо, що ОСОБА_1 уходила з дому на декілька днів, залишивши двох дітей на ОСОБА_3, а також вживала спиртні напої.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що ОСОБА_3 зараз мешкає в будинку АДРЕСА_2, який раніше належав її матері. Коли помирала її матір, то просила цей будинок залишити ОСОБА_3, на що вона не заперечує та має намір переоформити право власності на цей будинок. Коли у ОСОБА_3 була пожежа та згорів належний йому будинок №12, вона віддала йому ключі від буд.№14 та документи, та дозволила там жити без визначення часу. Цей будинок повністю є жилим, там є електрика, мається пічне опалення, є вікна, двері, тобто там можна проживати та в цьому будинку до цього завжди мешкали її родичі. В цьому році ОСОБА_3 відремонтував дах, побудував огорожу. В цьому будинку він мешкає разом зі своїм сином. Зі слів ОСОБА_3 їй відомо, що ОСОБА_1 зловживала спиртними напоями, кидала дитину та уходила з дому на декілька днів.

Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України

Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Згідно статті 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в період часу з 25.02. 2017 року по 25.08. 2017 року орендувала квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором від 25.02. 2017 року.

З довідок з КЛПУ "Міська психіатрична лікарня" від 13.10.2017 року, що ані ОСОБА_1, ані її чоловік ОСОБА_7 не зверталися за психіатричною допомогою, на обліку у КЛПУ "Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя" не перебувають.

Як слід з довідки № 3008, № 3009; з довідки-характеристики за місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає; з довідки з місця роботи ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зарекомендували себе старанними та сумлінними робітниками; з довідки про доходи ОСОБА_1 та ОСОБА_7 вбачається, що останні мають постійний заробіток. (Т.№1, а.с.7-8,9,10,11,13-14,55,65,66,67,68,69)

З акту обстеження умов проживання від 14.12. 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що умови проживання в родині ОСОБА_1 задовільні, наявні умови для проживання малолітнього сина ОСОБА_6. (а.с.70)

Судом під час судового засідання встановлено та це не спростовано сторонами, що ОСОБА_1 зловживала спиртним напоями, в тому числі дозволяє собі вживати спиртні напої в присутності малолітньої дитини. Крім того, ОСОБА_1 притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та ст.173-2 КУпАП, що підтверджено відповідними постановами Приморського районного суду м.Маріуполя від 22.03.2017 року та 11.04.2017 року. Також під час судового засідання позивачем ОСОБА_1 не заперечувався факт витрачання грошових коштів у вигляді державної допомоги при народженні дитини на свої власні потреби.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 21.05. 2010 року ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно старшої доньки ОСОБА_8. (Т.№1,а.с.38,39,51)

Крім того, рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 10.05. 2017 року з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі ? частини зі всіх видів її доходів. Так в мотивувальній частині рішення, судом було встановлено, що за період часу з лютого по травень 2017 року ОСОБА_1 продуктів харчування для дитини не придбала, жодної участі в лікування дитини не брала. (а.с .Т.№2, а.с.7-9)

Згідно п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Однак, поняття «розлучення дитини та матері» не є тотожним поняттю «визначення різних місць проживання матері та дитини». Оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.

Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.

З Акту бесіди з малолітнім ОСОБА_6 в присутності батька ОСОБА_3 вбачається, що в силу свого віку дитина не може визначити для себе з ким із батьків він хоче проживати, в ході бесіди з дитиною встановлено, що малолітній ОСОБА_6 любить і маму, і тато, з якими йому подобається проводити час. Негативних емоцій відносно батьків дитина не проявляла. (Т.№1,а.с.74)

З характеристики на дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданої дошкільним учбовим закладом № 1(16) "Чайка" ДП "Маріупольським морський торгівельний порт" від 24.02.2017 року вбачається, що цікавиться вихованням та успіхами дитини батько ОСОБА_3 Мати неодноразово приходила до дитячого садочку у нетверезому стані, у зв'язку із чим проводилася бесіда із матір'ю дитини.

ОСОБА_3 на обліку ані у КЛПУ "Міська психіатрична лікарня", ані у КЛПУ "Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя" не перебуває, має постійний дохід та працевлаштований у ДП "Маріупольський морський торгівельний порт", характеризується позитивно, як за місце роботи, так і місцем проживання по АДРЕСА_2. (Т.№1,а.с.35,36, т.№2, а.с.14,15,16)

Крім того, суд враховує, що батько дитини ОСОБА_3 орієнтується у захворюваннях сина ОСОБА_6, перебуває постійно на лікарняному із сином, піклується про стан здоров'я дитини, та відповідно до Акту обстеження має задовільні умови для проживання дитини за адресою: АДРЕСА_2. (т.№1, а.с.71)

Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 19.12.2017 року, комісія вважає, що в інтересах малолітнього ОСОБА_6, доцільно визначити його місце проживання із батьком - ОСОБА_3.

Встановивши всі вищевикладені обставини, врахувавши ставлення кожного з батьків до виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітного сина ОСОБА_6, суд вважає доведеним, що батько ОСОБА_3 протягом останнього часу виявляє більшу увагу до сина, і турботу про нього та, маючи постійний дохід та житло, спроможний забезпечити дитині кращі матеріально-побутові умови та умови для навчання й розвитку в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, що відповідає інтересам малолітньої дитини, а тому вважає необхідним з метою захисту прав дитини та в її інтересах визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 разом із батьком - ОСОБА_3 У зв"язку із цим, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні основного позову ОСОБА_1 та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_3

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням зустрічного позову, суд стягує з відповідача ОСОБА_1 за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.7,141,157,160,161 СК України, ст.ст.4,7,13,19,141,263-265,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні основного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, третя особа - Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Приморському району управління "Служба у справах дітей" Маріупольської міської ради - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, третя особа - Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Приморському району управління "Служба у справах дітей" Маріупольської міської ради - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у відшкодування судових витрат 640 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а уразі проголошення вступної та резолютивної частини - з моменту отримання копії рішення в повному обсязі.

Суддя Дзюба М. В.