Справа № 750/7879/17
Провадження № 2/750/2107/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2017 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі :

судді - Карапута Л.В.

за участі секретаря - Карацюба М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про захист прав споживачів та визнання недійним договору іпотеки,

треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

в с т а н о в и в :

23.10.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив визнати недійсним договір іпотеки № PML-N00/025/2008/2 (майнової поруки) від 18 червня 2008 року, укладений між ЗАТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1, ОСОБА_3; визнати недійсним договір поруки №SR-N00/025/2008/2 від 18 червня 2008 року укладений між ЗАТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у судове засідання не зявився, подав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із зайнятістю в іншому процесі, проте не надав відповідних доказів, тому суд не визнає причину неявки до суду поважною та повторну неявку представника відповідача в судове засідання.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не зявились, про причини неявки суду не повідомили. ОСОБА_4 подав письмові пояснення, у яких зазначив підстави для задоволення позову.

Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

На виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року №514-VI та у відповідності з рішенням Загальних зборів акціонерів Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк» змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк».

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом установлено, що 18 червня 2008 року було укладено договір іпотеки № PML-N00/025/2008/2 (майнової поруки), в якому сторонами являються: ЗАТ «ОТП БАНК» - з однієї сторони та ОСОБА_1, ОСОБА_3 - з іншої сторони. Відповідач, у вказаному договорі виступає в якості Іпотекодержателя, а Позивач та Третя особа - Іпотекодавця.

Відповідно до умов зазначеного Договору, Позивач надав ЗАТ «ОТП БАНК»в Іпотеку квартиру №76, що знаходиться за адресою: вул. В. Інтернаціоналістів будинок № 7, м. Чернігів, яка належить на праві спільної часткової власності, як забезпечення по кредитному договору укладеному між ЗАТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_4.

У відповідності до положень Договору, ОСОБА_1 діяв від себе та ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 03 квітня 2008 р. В п.10.1 оскаржуваного Договору вбачається, що ОСОБА_1 мав поставити підпис за обох іпотекодавців.

Зі змісту зазначеної вище довіреності вбачається, що ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_1: "розпоряджатися (продати, обміняти, передати в іпотеку Акціонерному банку «Синтез» в забезпечення виконання забов'язань ОСОБА_5 перед цим банком) належною їй на праві власності 1/2 частиною квартири..."

Також, 18 червня 2008 року було укладено договір поруки №SR- N00/025/2008/2, відповідно до якого ОСОБА_1 поручився за боржника - ОСОБА_6 перед кредитором ЗАТ «ОТП БАНК» за повне та своєчасне виконання забов'язань по кредитному договору укладеному між ЗАТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_4.

Позивач в обґрунтуванні позову зазначив, що дана довіреність була викрадена, виправлена та використана у власних цілях невідомими особами. Позивач та третя особа не знали про існування кредитних договорів, в яких вони виступали сторонами протягом декількох років і тим більше не підписували їх.

В рамках кримінального провадження № 0001005 від 19.12.2012 року була призначена комісійна почеркознавча експертиза. Так, 21.11.2015 року постановою слідчого було призначено почеркознавчу експертизу, згідно висновку № 22466/22467/15-32 від 15.01.2016 року експертів за результатами проведення почеркознавчої експертизи було встановлено, що в укладеному договорі іпотеки № PML-N00/025/2008/2 (майнової поруки) від 18.06.2008 року та договорі поруки №SR-N00/025/2008/2 від 18.06.2008 року підписи виконані не ОСОБА_1, а іншою особою (іншими особами) з наслідуванням підпису ОСОБА_1

Кримінальне провадження № 0001005 від 19.12.2012 року було закрито постановою від 14.07.2017 року у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, якою визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Враховуючи, що експерт дійшов висновку, що підпис в договорі поруки та договорі іпотеки виконані не позивачем, що ніким та нічим не спростовано в судовому засіданні, суд вбачає підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

У відповідності до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, позивачем надано суду переконливі докази на підтвердження заявленого позову, тому його вимоги, як такі, що ґрунтуються на законі підлягають задоволенню.

З урахуванням задоволення вимог до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», суд вважає за необхідне стягнути з останнього 1280 грн. 00 коп. на користь держави.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про захист прав споживачів та визнання недійним договору іпотеки, задовольнити.

Визнати недійсним договір іпотеки № PML-N00/025/2008/2 (майнової поруки) від 18 червня 2008 року, укладений між Закритим акціонерним товариством «ОТП БАНК» та ОСОБА_1, ОСОБА_3.

Визнати недійсним договір поруки №SR-N00/025/2008/2 від 18 червня 2008 року укладений між Закритим акціонерним товариством «ОТП БАНК» та ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь держави судові витрати в розмірі 1280 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя Л.В.Карапута