АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4139/17 Справа № 199/3065/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Якименко Л. Г. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.,

за участі секретаря: Синенка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2017 року

за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи Бабушкінський відділ державної виконавчої служби міста Дніпропетровська головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області та ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго», про визнання неправомірною бездіяльності Бабушкінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.03.2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльності Бабушкінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області та зобов'язання вчинити дії було відмовлено /а.с.65-66/.

З такою ухвалою не погодився заявник, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права, просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу у повному обсязі /а.с.71/.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 06.01.2016 року рекомендованим листом № 577 надіслав до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції заяву разом з оригіналом виконавчого листа від 24.11.2014 року про примусове виконання ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.10.2014 року №199/3065/14 про стягнення з ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» на його користь 100 грн. у відшкодування моральної шкоди. Вказана заява була передана державному виконавцю 11.01.2016 року /а.с.32/.

Постановою від 11.01.2016 року стягувачу було відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом від 24.11.2014 року у зв'язку з пропуском строку пред'явлення виконавчого листа до виконання /а.с.31 зворот/.

Вказана постанова була оскаржена стягувачем до суду та ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2016 року, яка набрала законної сили ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.06.2016 року, у задоволенні скарги ОСОБА_2 було відмовлено /а.с.56-58/.

Вказаною ухвалою від 23.03.2016 року встановлено, що ОСОБА_2 пропустив строк пред'явлення до виконання виконавчого листа від 24.11.2014 року про примусове виконання ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.10.2014 року №199/3065/14 про стягнення з ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» на його користь 100 грн. у відшкодування моральної шкоди.

У подальшому, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.08.2016 року визнано неправомірною постанову державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 11.01.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження № 50155961. Зазначеною ухвалою було встановлено, що заявник не пропустив строк пред'явленння до виконання виконавчого листа від 24.11.2014 року про примусове виконання ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.10.2014 року про стягнення з ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» на його користь 100,00 грн. у відшкодування моральної шкоди /а.с.51/.

Звертаючись зі скаргою ОСОБА_2 посилався на те, що Бабушкінський відділ державної виконавчої служби міста Дніпропетровська головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області не виконав ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.08.2016 року, а тому просив визнати неправомірною таку бездіяльність та зобов'язати виконавчу службу здійснити дії з примусового виконання рішення суду апеляційної інстанції від 02.10.2014 року у справі за його позовом до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» /а.с.3/.

Розглядаючи скаргу по суті, суд першої інстанції не знайшов правових підстав для її задоволення /а.с.65/.

З таким висновком погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 387 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Як було зазначено вище, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.08.2016 року визнано неправомірною постанову державного виконавця від 11.01.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження. Однак, вказана ухвала не містить висновку щодо зобов'язання державного виконавця задовольнити вимогу заявника щодо відкриття виконавчого провадження та/або усунення відповідних порушень. Отже, доводи заявника стосовно того, що ухвала апеляційного суду від 09.08.2016 року не виконана виконавчою службою шляхом відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 24.11.2014 року про примусове виконання ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.10.2014 року №199/3065/14 про стягнення з ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» на його користь 100 грн. у відшкодування моральної шкоди, є безпідставними. Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_2

На доводи заявника стосовно того, що за приписами ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» постанову державного виконавця має скасовувати саме начальник виконавчої служби, а не суд, колегія суддів зауважує наступне.

Дійсно, суд не вповноважений скасовувати постанову державного виконавця у випадку визнання її незаконною. Однак, як було вказано вище, у випадку визнання постанови неправомірною, суд має зобов'язати державного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновити порушені права сторони виконавчого провадження ( ч.2 ст.387 ЦПК України).

За ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, за наслідками заяви (скарги) сторони виконавчого провадження начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, має право у разі, якщо рішення державного виконавця суперечить вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову чи інший процесуальний документ, винесений у виконавчому провадженні державним виконавцем.

Таким чином, з огляду на висновки апеляційного суду, викладені в ухвалі від 09.08.2016 року щодо визнання неправомірною постанови державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 11.01.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження №50155961, стягувач ОСОБА_2 не позбавлений права звернутись до начальника виконавчої служби із відповідною заявою про скасування постанови від 11.01.2016 року та щодо відкриття виконавчого провадження.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення даного спору, а посилання заявника на те, що його заява про відвід судді не розглянута - спростовуються матеріалами справи, а саме ухвалою суду першої інстанції від 30.03.2017 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді /а.с.60/.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції від 30.03.2017 року відповідає вимогам закону, а тому, в силу пп.1 п.1 ч.312 ЦПК України, залишається без змін. Отже, апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 310, 312, 315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко