Справа №587/1196/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Степаненко О. А.
Номер провадження 22-ц/788/883/17 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 лютого 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: Приватне підприємство «Мегаполіс», Стецьківська сільська рада Сумського району Сумської області, про захист права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який уточнивши (а.с. 162 - 163), мотивував тим, що він є власником земельної ділянки АДРЕСА_1, а власником сусідньої земельної ділянки АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 Посилаючись на те, що частина його земельної ділянки використовується відповідачем, позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_3 звільнити частину його земельної ділянки площею 80 кв.м, позначену жовтим кольором на схемі земельних ділянок у висновку судової земельно-технічної експертизи, а також знести частину огорожі в кінці правої сторони ділянки, поставлену самовільно відповідачем на його земельній ділянці.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03 лютого 2017 року зобов'язано ОСОБА_3 звільнити належну ОСОБА_5 частину земельної ділянки площею 80 кв.м, позначену жовтим кольором на схемі земельних ділянок з лінійними розмірами накладання 1,6 м; 2,48 м по всій межі загальною довжиною 39,89 м та знести частину огорожі в кінці правої сторони ділянки АДРЕСА_1 довжиною 3,99 м, шириною 2,48 м (додаток 1 арк. 1 до висновку № 9 судової земельно-технічної експертизи від 05 травня 2016 року) відповідно до державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1; технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_5; технічного звіту по складанню державних актів на право приватної власності на землю для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд громадянам с. Шевченкове Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області; кадастрових планів земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 247,25 грн. сплаченого судового збору та 5107,20 грн. витрат на проведення судової земельно-технічної експертизи.

Вказане рішення суду представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, просить рішення суду скасувати. Вважає позовні вимоги ОСОБА_5 необґрунтованими, оскільки межові знаки на земельні ділянки АДРЕСА_2, АДРЕСА_1 та НОМЕР_2 не встановлювались в натурі. При цьому, посилається на те, що ПП «Мегаполіс» не є суб'єктом землеустрою, тому не мало права виготовляти технічну документацію на земельну ділянку позивача. Також представник відповідача в апеляційній скарзі не погоджується з висновками судової земельно-технічної експертизи, оскільки її виготовлено експертом ОСОБА_6, у якого відсутня вища освіта у сфері землекористування або будівництва, та її зроблено стосовно інших земельних ділянок, які не є об'єктом позовних вимог. Вказує, що експертне дослідження потрібно було проводити по відношенню до системи координат, визначених у 1998 році ДП «Сумигеодезкартографія», а не на підставі замірів, визначених ПП «Мегаполіс» у 2014 році.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про задоволення апеляційної скарги, заперечення позивача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка АДРЕСА_1 площею 0,12 га в межах згідно з планом, що розташована на території с. Шевченкове Стецьківської сільської ради, Сумського району та передана йому для будівництва і обслуговування житлового будинку у розмірі 0,06 га та ведення особистого підсобного господарства у розмірі 0,06 га, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 8, 20, 21).

На вказану земельну ділянку у 2014 році ПП «Мегаполіс» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 57 - 66).

Згідно з актом прийомки - передачі межових знаків на зберігання вказана земельна ділянка позивача має чотири поворотні точки, які збігаються з штучними лінійними спорудами і рубежами (парканами, огорожами, стінами будівель), у зв'язку з чим межові знаки не встановлювались відповідно до п. 3.8 «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» (наказ Держкомзему від 18 травня 2010 року № 37). Також в цьому акті зазначено, що необхідність встановлення знаків передбаченого зразка, при можливості, роз'яснена, але власники (користувачі) суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявляли. Акт підписаний власником земельної ділянки ОСОБА_5, інженером - геодезистом та суміжними власниками земельних ділянок АДРЕСА_2,АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, тобто і відповідачем ОСОБА_3 також (а.с. 60).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5 вказував, що власник земельної ділянки АДРЕСА_2 - ОСОБА_3 самовільно встановив огорожу з металевих труб та шиферу, внаслідок чого його земельна ділянка АДРЕСА_1 шириною 5 м використовується відповідачем.

За інформацією Державного земельного кадастру власником земельної ділянки АДРЕСА_2 площею 0,1265 га є відповідач (а.с. 85, 86).

ДП «Сумигеодезкартографія» надало матеріали Технічного звіту по складанню державних актів на право приватної власності на земельну ділянку АДРЕСА_2. Згідно з актом погодження (встановлення) та закріплення в натурі меж земельної ділянки АДРЕСА_2 на ній закріплені межі дерев'яними кілками. Акт підписаний суміжними землевласниками: ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (а.с. 134).

Ухвалою суду від 21 березня 2016 року за клопотанням представника позивача по справі була призначена судова земельно-технічна експертиза, на вирішення якої були поставлені наступні запитання:

1. Чи відповідає фактичний (наявний) порядок користування земельними ділянками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 правовстановлюючим документам на вказані земельні ділянки та кадастровим планам ділянок, технічній документації із землеустрою на ці ділянки?

2. Чи має місце порушення меж ділянки АДРЕСА_1 з боку власника ділянки АДРЕСА_2? Якщо так, то в яких розмірах та якої конфігурації, а також які тимчасові чи постійні будівлі, споруди, огорожі та інші об'єкти власника ділянки АДРЕСА_2 знаходяться повністю чи частково на ділянці АДРЕСА_1? (а.с. 108).

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 05 травня 2016 року, проведеної судовим експертом ОСОБА_6, фактичний (наявний) порядок користування земельними ділянками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 не відповідає межам, визначеним правовстановлюючим документам на вказані земельні ділянки та кадастровим планам ділянок, а також технічній документації із землеустрою на ці ділянки. Крім того, як зазначено у висновку цієї експертизи, контури межі земельної ділянки по АДРЕСА_1, визначені в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), накладаються на фактичні межі (встановленої огорожі, фактичного використання) земельної ділянки по АДРЕСА_2, що становить 80 кв.м. Лінійні розміри накладання по всій межі складають: 1,60 м; 2,48 м. (а.с. 139 - 155).

Таким чином, установивши факт порушення прав позивача з боку сусіднього землевласника ОСОБА_3, суд першої інстанції задовольнив позов ОСОБА_5, зобов'язавши ОСОБА_3 звільнити частину земельної ділянки, що належить позивачу, та знести частину огорожі, яку той самовільно поставив.

Колегія суддів погоджується з висновками суду щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник або землекористувач може вимагати усунення порушень його прав на землю.

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивач фактично використовує земельну ділянку в меншому розмірі, ніж розмір тієї, яка йому належить згідно з правовстановлюючими документами.

Доводи апеляційної скарги про те, що ПП «Мегаполіс» не є суб'єктом землеустрою, тому не мало право на виготовлення технічної документації на земельну ділянку позивача не можна взяти до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 з метою встановлення меж своєї земельної ділянки АДРЕСА_1, отримання кадастрового номера та внесення ділянки до кадастрової карти замовив у ПП «Мегаполіс» технічну документацію.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути землевласники. Розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 16 червня 2010 року № 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості та закріплення їх межовими знаками, якою визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості.

Відповідно до п. 4.3 вказаної Інструкції відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст. 186 ЗК України технічної документації із землеустрою. А у разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Вбачається, що ПП «Мегаполіс» має ліцензію Державної служби геодезії, картографії та кадастру серії АВ № 547378, видану 15 липня 2010 року зі строком дії безстроково, а також ліцензію Державного комітету України із земельних ресурсів серії АВ № 553741, видану 10 вересня 2010 року без строку дії. Технічна документація погоджена з відділом Держземагенства у Сумському районі і складена відповідно до вимог ЗК України, Закону України «Про землеустрій», «Тимчасових методичних вказівок по землеустрою (інвентаризації земель)» Держкомзему України від 04 серпня 1999 року та «Технічних умов по земельно - кадастровій інвентаризації населених пунктів», затверджених начальником Сумського обласного управління земельних ресурсів у 1998 році, «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації, зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затвердженої наказом Держкомзему України 29 грудня 2003 року за № 322 (а.с. 57, 58), у зв'язку з чим спростовуються доводи апеляційної скарги щодо неналежності та недопустимості такого письмового доказу, як технічної документації на земельну ділянку позивача, виготовлену ПП «Мегаполіс».

Також представник відповідача не надав належних та допустимих доказів і на підтвердження своїх доводів про те, що судова земельно-технічна експертиза не відповіла на жодне із поставлених питань, її висновки стосуються інших земельних ділянок, і що проведена вона некомпетентним експертом. Натомість, з висновку експертизи вбачається, що об'єктом дослідження були дві земельні ділянки під АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1. В ході проведення експертизи залучались спеціалісти Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» для виконання геодезичної зйомки. Проведення експертизи було доручено судовому експерту ОСОБА_6, який має вищу освіту, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю: 10.7 «Розділ земель та визначення порядку користування земельними ділянками», що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_3, яке видане Міністерством юстиції України на ім'я цього експерта і дійсне до 20 листопада 2018 року (а.с. 151). Крім того, висновок експертизи містить відповіді на ті запитання, які надійшли на вирішення експерта відповідно до ухвали суду від 21 березня 2016 року (а.с. 108).

Твердження апелянта про те, що судову експертизу потрібно було проводити відповідно до визначеної ДП «Сумигеодезкартографія» системи координат, тому що ділянки сторін були сформовані у 1998 році, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки за інформацією вказаного державного підприємства кадастрові плани та каталоги координат земельних ділянок відповідача в архіві підприємства відсутні (а.с. 132). До того ж, при визначенні конфігурації меж фактичного використання відповідачем земельної ділянки АДРЕСА_2 експерт взяв до уваги План вказаної земельної ділянки, наданий ДП «Сумигеодезкартографія», в якому знаходяться опис меж ділянки ОСОБА_3 та Таблиця точок, ліній і дирекційних кутів та результати кадастрової зйомки, які надані експерту Сумською регіональною філією Державного підприємства «Цент державного земельного кадастру».

Посилання в апеляційній скарзі на те, що при проведенні експертизи було зменшено ширину земельної ділянки ОСОБА_3 з 17 м до 16,7 м є безпідставними, оскільки зі схеми земельних ділянок сторін (а.с. 145), складеної експертом, вбачається, що дійсно, контурною лінією позначено фактичні розміри використання земельних ділянок сторонами, а відповідач фактично використовує свою земельну ділянку шириною 16,7 м на початку, замість 17 м, як це передбачено планом (а.с. 147). Однак, причиною цьому стало зміщення меж земельної ділянки саме відповідача, в тому числі і внаслідок накладання межі його ділянки на сусідню ділянку АДРЕСА_1.

Не знайшли свого підтвердження і доводи апелянта про те, що при проведенні експертизи площа земельної ділянки позивача бралася у більшому розмірі, ніж це передбачено правовстановлюючими документами.

З огляду на викладене, доводи відповідача ні в якій мірі не спростовують наявний у справі висновок судової земельно-технічної експертизи, який є письмовим доказом, і який отримав з боку суду належну оцінку.

Факт відсутності межових знаків на ділянці позивача не може бути підставою для відмови у позові, оскільки з акту прийомки - передачі межових знаків на його земельній ділянці на зберігання вбачається, що земельна ділянка АДРЕСА_1 має чотири поворотні точки, які збігаються з штучними лінійними спорудами і рубежами (парканами, огорожами, стінами будівель), тому межові знаки не встановлювались відповідно до п. 3.8 «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» (наказ Держкомзему від 18 травня 2010 року № 37). При цьому, як зазначено у тому акті, відповідач не мав претензій до визначеної межі ділянки позивача, що підтверджується його особистим підписом у відповідному акті за 2014 рік (а.с. 60).

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для зміни чи скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи і дав їм належну оцінку, тому оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, так як відповідає нормам матеріального і процесуального права, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314, ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити, а рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 лютого 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -