Справа №731/331/17
Провадження №2/731/131/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2017 року Варвинський районний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді МОЦЬОРА О.В.,

за участю секретаря Трохименко Т.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Варва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» про стягнення заборгованості по орендній платі за землю, -

В С Т А Н О В И В:

01 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 квітня 2000 року між ОСОБА_4 та СТОВ «Україна» було укладено договір оренди земельної частки (паю) загальною площею 4,5 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області, строком на 5 років. 21 квітня 2001 року ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на вищевказану земельну частку (пай). Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв її син - ОСОБА_5, який 27 листопада 2008 року отримав сертифікат на право на земельну частку (пай). За життя ОСОБА_5 орендну плату за земельну частку (пай) не отримував. 14 березня 2009 року ОСОБА_5 помер. Він, ОСОБА_3, є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5 за заповітом, в тому числі і спадкоємцем права на земельну частку (пай) загальною площею 4,5 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області. Оскільки орендар СТОВ «Дружба-Нова» протягом 2001-2016 років користувався земельною часткою (паєм), до територіальної громади пай не повертав, а орендну плату починаючи з 2001 року не сплачував, на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 612, 625, 759, 762, 764, 792, 1216, 1217, 1223, 1268 ЦК України, ст.ст. 1, 13, 21, 24, 35 Закону України «Про оренду землі» та п. п. 2, 4 Договору від 14 квітня 2000 року просить стягнути зі СТОВ «Дружба-Нова» заборгованість по орендній платі за період з 2001 року по 24 березня 2016 року та сплачений ним судовий збір.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, подав заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача орендну плату за період з 01 січня 2001 року по 24 березня 2016 року, обраховану у відсотках від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, в сумі 19 336,33 грн., інфляційні втрати в сумі 28 241,52 грн., а також судові витрати. Крім того, подав заяву про поновлення пропущеного строку позовної давності у звязку зі смертю ОСОБА_4, тривалим періодом виготовлення технічної документації та тривалою хворобою ОСОБА_5, а також тривалим періодом оформлення ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку. Пояснив, що законодавством (Указом Президента № 1529/99 від 03 грудня 1999 року) передбачено право оренди земельних часток (паїв) єдиним масивом (полем) згідно зі схемою поділу земель без установлення меж кожної земельної ділянки та закріплення їх межовими знаками. Водночас стаття 764 ЦК України передбачає таку конструкцію як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця. Відповідач не повернув земельну ділянку і продовжує користуватися нею на сьогоднішній день, протягом спірного періоду були відсутні заперечення наймодавця, а тому договір оренди земельної частки (паю) автоматично продовжився на той самий строк без укладання нового договору.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та зазначив, що він є необґрунтованим, незаконним та безпідставним. По-перше, земельна частка (пай) це лише право на виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель, які належали КСП. Сама ж земельна ділянка це частина земної поверхні, яка має свої межі і кадастровий номер. Земельна ділянка з присвоєнням їй кадастрового номера була сформована лише 30 липня 2015 року. По-друге, підставою для нарахування та отримання орендної плати є договір оренди землі. Договір оренди земельної ділянки СТОВ «Дружба-Нова» уклала з ОСОБА_3 04 лютого 2016 року і за цим договором у позивача виникло право на отримання орендної плати. Крім того, жодним нормативним актом не передбачено встановлення розміру орендної плати за земельну ділянку приватної власності в залежності від нормативної грошової оцінки землі. Навпаки, законодавство дозволяє сторонам визначати цей розмір на власний розсуд. По-третє, строк дії договору оренди від 14 квітня 2000 року закінчився 14 квітня 2005 року, доказів того, що СТОВ «Дружба-Нова» продовжувала користуватись земельною часткою (паєм) позивач не надав, а тому ніяких прав за договором позивач у спадок не отримав. Більш того, земельна частка (пай), що за життя належала ОСОБА_4, а після її смерті була успадкована ОСОБА_5, після 14 квітня 2005 року перебувала на обліку у Варвинській райдержадміністрації як невитребуваний пай та у 2007 році була передана СТОВ «Дружба-Нова» в оренду саме Варвинською райдержадміністрацією, якій товариство й виплачувало орендну плату в розмірі 1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Спадкодавець ОСОБА_3 - ОСОБА_5, отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) лише 27 листопада 2008 року, тобто вже після закінчення строку дії договору оренди (14 квітня 2005 року). Висновок позивача про поновлення договору оренди земельної частки (паю) після його закінчення на новий строк є безпідставним, адже на дату закінчення строку дії договору 14 квітня 2005 року не було жодного орендодавця, власника або користувача земельної частки (паю).

Водночас представник відповідача просить застосувати до вимог позивача позовну давність, яка згідно ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю в три роки та повністю відмовити в задоволенні позову. При цьому зазначає, що у звязку зі спливом значного проміжку часу СТОВ «Дружба-Нова» позбавлене можливості надати належні докази оплати за договором оренди від 14 квітня 2000 року (протягом 2000-2001 років), оскільки відповідно до законодавчо встановлених норм строк зберігання відповідних бухгалтерських документів становить 3 роки. Заява позивача про поважність строку позовної давності, а саме: складнощі при оформленні спадщини, відсутність генплану та виготовлення техдокументації на земельну ділянку, не ґрунтується на жодних доказах. Позивач прийняв спадщину 11 серпня 2009 року, 21 жовтня 2009 року отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину житлового будинку. Відомості про звернення ОСОБА_3 з заявою про оформлення спадщини на земельну частку (пай) у матеріалах спадкової справи відсутні. Це право було оформлено у 2015 році працівником СТОВ «Дружба-Нова» (представником ОСОБА_3 за дорученням) ОСОБА_6 за 30 днів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 14 квітня 2000 року між ОСОБА_4 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Україна» було укладено договір 454-00 оренди земельної частки (паю) загальною площею 4,5 умовних кадастрових гектарів вартістю 29 762 грн., розміщеної в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом згідно кадастрового плану (а.с 22-23).

Земельна частка (пай) передається в оренду для сільськогосподарських потреб (п. 2.1 договору).

Згідно пункту 2.2 розділу 2 договору за користування вказаною в договорі земельною часткою Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату в розмірі 298 грн. (готівка - 50 грн., натуральна видача - 100 грн., послуги - 148 грн.). Розмір орендної плати визначається за домовленістю між сторонами, але не може бути меншим від розміру, встановленого чинним законодавством. Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії договору не пізніше як у термін 25 грудня кожного року.

Пунктом 2.3 Договору визначений строк дії договору - 5 років. В разі переходу права власності до інших осіб Договір оренди зберігає чинність для нового власника.

В інших випадках, які не передбачені цим Договором, сторони керуються чинним законодавством України (Прикінцеві положення договору).

Згідно Статуту сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальність «Дружба-Нова» товариство є правонаступником всього майна, всіх прав та обовязків СТОВ «Україна», оскільки останнє приєднано до СТОВ «Дружба-Нова» (а.с. 106-111).

21 квітня 2001 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 48).

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на вищевказану земельну частку (пай).

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв її син - ОСОБА_5, який 26 грудня 2007 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), належну спадкодавцю на підставі сертифіката серії ЧН № 0183716 (а.с. 17).

27 листопада 2008 року ОСОБА_5 отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 951288 (а.с. 21).

За життя ОСОБА_5 орендну плату за земельну частку (пай) не отримував. Докази того, що він повідомляв СТОВ «Україна» або СТОВ «Дружба-Нова» про те, що він є спадкоємцем майна ОСОБА_4, або звертався з вимогами виплачувати йому орендну плату, в матеріалах справи відсутні.

14 березня 2009 року ОСОБА_5 помер (а.с. 16).

Позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5 за заповітом (а.с. 58), оскільки 11 серпня 2009 року він звернувся до Прилуцької міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 55).

21 жовтня 2009 року ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/6 частину житлового будинку, яка належала спадкодавцеві (а.с. 60).

Заяву до нотаріуса про видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) подано його представником за довіреністю ОСОБА_6 30 квітня 2015 року (а.с. 61). Того ж дня ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке засвідчує, що він є спадкоємцем ОСОБА_5 та має право на земельну частку (пай) розміром 4,5 умовних кадастрових гектарів, що належить спадкодавцеві на підставі Сертифіката про право на земельну частку (пай) серії РН № 951288, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 03 лютого 2009 року за №617 (а.с. 18).

Проаналізувавши перелічені факти, можна зробити висновок, що після смерті ОСОБА_4 у 2001 році договір оренди земельної частки (паю) від 14 квітня 2000 року при переході права на земельну частку (пай) до нового власника - ОСОБА_5, в порядку спадкування зберіг свою чинність до 14 квітня 2005 року відповідно до п. 2.3. договору.

Проте 14 квітня 2005 року договір оренди припинився, адже ОСОБА_4 на цей час померла, а її спадкоємець ОСОБА_5 подав заяву про прийняття спадщини лише 25 грудня 2007 року (а.с. 47). Протягом 2001-2009 років ОСОБА_5 не отримав державного акта на право власності на земельну ділянку, сертифікат на право на земельну частку (пай) отриманий ним лише 27 листопада 2008 року (а.с. 21).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок № 899-ІV від 05 червня 2003 року власникам земельних часток (паїв) (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

14 листопада 2007 року в Державному реєстрі земель зареєстровано договір оренди землі за № 583, відповідно до якого Варвинська районна державна адміністрація (Орендодавець) надала, а СТОВ «Дружба-Нова» (Орендар) отримало в строкове платне користування (на 10 років) земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (невитребувані паї) на території Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області (а.с. 76-79). Орендна плата встановлена договором на рівні 1% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Передача земельних ділянок в оренду здійснюється згідно розробленої технічної документації із землеустрою щодо складання договору оренди. Відповідно до кадастрового плану земельних ділянок в оренду передана зокрема і земельна ділянка під номером 396 площею 4,71 га (а.с. 85), яка згідно додатку до кадастрового плану має кадастровий номер :07:000:0036 (а.с. 86).

10 грудня 2015 року розпорядженням Варвинської районної державної адміністрації № 217 ОСОБА_3 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у власність земельну ділянку площею 3,8802 га (кадастровий номер :07:000:0599) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 14).

04 лютого 2016 року між ОСОБА_3 та СТОВ «Дружба-Нова» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки площею 3,8802 га, кадастровий номер :07:000:0599 (а.с. 8-10, 11,12).

Розпорядженням Варвинської районної державної адміністрації Чернігівської області № 57 від 15 лютого 2017 року в звязку з витребуванням земельних ділянок власниками припинено право оренди СТОВ «Дружба-Нова» на частину земельних ділянок, в тому числі на земельну ділянку ОСОБА_3 № 396 площею 4,71 га, кадастровий номер :07:000:0599 (а.с. 97, 98). Кадастровий номер зазначеної земельної ділянки 30 липня 2015 року змінено на :07:000:0599 у звязку з помилковим присвоєнням номера :07:000:0036 (а.с. 104).

Відповідно до листа начальника міжрайонного управління у Варвинському та Срібнянському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 21 серпня 2017 року земельна ділянка площею 3,8802 га (кадастровий номер :07:000:0599), розташована на території Варвинської селищної ради Варвинського району з 14 листопада 2007 року по 15 лютого 2017 року перебувала в оренді СТОВ «Дружба-Нова» на підставі договору оренди землі № 583, укладеного з Варвинською районною державною адміністрацією (невитребувані земельні паї) (а.с. 105).

Отже, земельна частка (пай), яка була предметом договору від 14 квітня 2000 року між СТОВ «Україна» та ОСОБА_4, після 14 квітня 2005 року була повернута орендарем до Варвинської райдержадміністрації.

За таких обставин можна зробити висновок, що на день смерті у ОСОБА_5 не існувало договірних правовідносин зі СТОВ «Україна» чи СТОВ «Дружба-Нова» з приводу оренди земельної частки (паю), земельна частка (пай) знаходилась в оренді СТОВ «Дружба-Нова» як невитребуваний пай, товариство сплачувало орендну плату Варвинській райдержадміністрації, а тому позивач ОСОБА_3 успадкував після смерті ОСОБА_5 лише саму земельну частку (пай), але не успадкував при цьому права на орендну плату за користування цією земельною часткою (паєм), оскільки такого права не було у спадкодавця.

В свою чергу ОСОБА_3 теж не мав зі СТОВ «Дружба-Нова» жодних договірних відносин, предметом яких є право на земельну ділянку (пай), аж до 2016 року, коли між ним та СТОВ «Дружба-Нова» почав діяти укладений 04 лютого 2016 року договір оренди землі.

Разом з тим, позивач не довів, що орендна плата повинна обраховуватись, виходячи з мінімальних розмірів нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» № 92 від 02 лютого 2002 року зі змінами, внесеними Указом Президента України № 830/2002 від 13 вересня 2002 року та Указом Президента України № 725/2008 від 19 серпня 2008 року, визначено, що з метою забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення слід запроваджувати плату за оренду земельних ділянок (паїв) у розмірі не менше 1,5 відсотків, а з 19 серпня 2008 року - у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря. Указ Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» № 92 від 02 лютого 2002 та Укази про внесення змін до нього № 830/2002 від 13 вересня 2002 року та № 725/2008 від 19 серпня 2008 року набирали чинності з дня опублікування. В цих Указах немає посилання на те, що їх дія поширюється на договори, укладені до набрання ними чинності, а тому змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін, незважаючи на те, що в самому договорі від 14 квітня 2000 року зазначено, що розмір орендної плати визначається за домовленістю між сторонами, але не може бути меншим від розміру, встановленого чинним законодавством. Тобто Указ Президента № 92/2002 із внесеними до нього змінами є підставою для перегляд розміру орендної плати, встановленої умовами договору, а не для автоматичної зміни умов договору оренди та підвищення розміру орендної плати до 1,5 та 3 відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

До такого висновку прийшов Верховний Суд України у постанові від 25 червня 2011 року у цивільній справі за позовом до ТОВ СП «Фермер» про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості з орендної плати, пені, суми з урахуванням індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобовязання, 3% річних від простроченої суми.

Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звертались до СТОВ «Україна» або до СТОВ «Дружба-Нова» з вимогами чи пропозиціями переглянути розмір орендної плати, то обраховувати орендну плату за договором від 14 квітня 2000 року, виходячи з мінімальних розмірів нормативної грошової оцінки земельної ділянки, немає підстав.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2016 року у справі № К/800/34406/15, адже зазначена ухвала стосується орендної плати за користування землями державної та комунальної власності.

Крім того, представником відповідача заявлено про застосування позовної давності.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Проте позивач ОСОБА_3 просить стягнути орендну плату за період з 2001 року по 24 березня 2016 року, що становить значний проміжок часу і охоплює можливі правовідносини відповідача з трьома особами, двоє з яких померли до початку розгляду справи.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). При цьому відповідно до частин 1 та 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика ЄСПЛ є джерелом права.

В пункті 137 рішення ЄСПЛ по справі «ОСОБА_7 проти України» (заява № 21722/11 від 27 травня 2013 року) зазначено: «строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV)».

За таких обставин суд приходить до висновку про можливість застосування позовної давності до частини позовних вимог, що стосуються стягнення орендної плати за період з 01 січня 2001 року по 14 квітня 2005 року.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Повний текст рішення складено 02 жовтня 2017 року.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» про стягнення заборгованості по орендній платі за землю відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ МОЦЬОР О.В.