Номер справи 623/1501/17
Номер провадження 2/623/902/2017
РІШЕННЯ

іменем України

27 вересня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.

за участю : секретаря Ноль С.В.

судового розпорядника Максименко Р.С.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в :

06.07.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики, посилаючись на те, що 18 липня 2014 року відповідач отримала від неї в борг грошові кошти в сумі 10250 гривень 00 копійок строком до 01 вересня 2014 року, про що нею особисто складено розписку, однак після закінчення строку та на час звернення до суду борг відповідач не повернула. Грошові кошти у розмірі 10250,00 гривень були передані відповідачеві в момент підписання розписки. Станом на 13 червня 2017 року грошові кошти по розписці в розмірі 10250,00 гривень їй не відповідачем не повернуті. В добровільному порядку позивачем на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою виконання зобов»язання за договором позики. Відповідач після отримання претензії не здійснила жодних дій для погашення суми боргу в добровільному порядку.

Просить стягнути з ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 22088,63 гривень, яка складається з: основного боргу - 10250, 00 гривень, суми інфляційних втрат - 10967,50 гривень, 3% річних, які складають - 871,13 гривень та витрати на сплату судового збору в сумі 640,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, пояснила, що вона працювала в ПП ОСОБА_5 продавцем. 18 липня 2014 року ОСОБА_6 повідомила її про недостачу товарно-матеріальних цінностей на суму 10250,00 грн. та розірвала трудовий договір. При цьому, під тиском позивача ОСОБА_2, написала розписку про те, що взяла гроші в борг в сумі 10250,00 грн. Грошів вона не отримувала. Повернути борг не має можливості.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позичкодавець) передає іншій стороні (позичальнику) у власність гроші чи інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Позивачем судові представлена розписка відповідача ОСОБА_3.

Згідно розписки від 18.07.2014 року відповідач ОСОБА_3, що проживає за адресою : АДРЕСА_1 зобов»язується повернути борг ОСОБА_2 в сумі 10250,00грн. до 01 вересня 2014 (а.с.7 )

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку , що встановлені договором.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідач, хоча і пояснила в судовому засіданні, що вона грошів в борг не отримувала, однак вказала, що розписку написала особисто. До правоохоронних органів, щодо неправомірності дій позивача не зверталась. Існування боргу фактично визнає, пояснюючи, що не мала можливості віддати борг через відсутність роботи та коштів.

Згідно наданої розписки заборгованість складає 10250,00 грн.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Що стосується вимог про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми, то згідно зі ст. 1048 ЦК України позичкодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Оскільки чинне законодавство не повязує припинення зобовязання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобовязань та не виключає відповідальності боржника за порушення строків розрахунків, тому позовні вимоги щодо стягнення процентів за договором позики на рівні облікової ставки Національного Банку України підлягають задоволенню в межах заявлених позивачем вимог.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позовні вимоги щодо стягнення інфляційних нарахувань в сумі 10967,50 грн. та 3% річник в сумі 871,13 гривень підлягають задоволенню, а всього підлягає до стягнення 22088,63 гривні.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Витрати позивача на сплату судового збору підтверджені квитанцією № 0916-4680-4340-0126 від 05.07.2017 року на суму 640,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,218, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1 виданий Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області 25.04.2006 року, РНОКПП НОМЕР_2, що зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 Харківської області на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_3 заборгованість за договором позики від 18.07.2014 року з урахуванням індексу інфляції, 3% річних в сумі 22088 ( двадцять дві тисячі вісімдесят вісім) гривень 63 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1 виданий Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області 25.04.2006 року, РНОКПП НОМЕР_2, що зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 Харківської області на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_3 судовий збір у розмірі 640,00 (шістсот сорок ) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т. Д. Бєссонова