Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення компенсації вартості частки у спільному майні подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 липня 2015 року, рішення апеляційного суду Херсонської області від 01 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення компенсації вартості частки у спільному майні подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 03 грудня 1983 року по 25 січня 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 За час шлюбу ними було побудовано новий житловий будинок АДРЕСА_1.

Враховуючи, що вказаний об'єкт забудови є самочинним, не зданий в експлуатацію, а вартість ресурсу, використаного при його будівництві, визначеного експертом, становить 283 575 грн, ОСОБА_4 просила стягнути 1/2 частини його вартості у сумі 141 787 грн 50 коп.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 липня 2015 року, з урахуванням виправлень, внесених ухвалою цього ж суду від

29 липня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості матеріальних ресурсів, використаних при будівництві житлового будинку літ. «П», «п», «п. І», що по АДРЕСА_1, в сумі 141 787 грн 50 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 24 листопада

2015 року рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 липня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2016 року рішення апеляційного суду Херсонської області від 24 листопада 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Останнім рішенням апеляційного суду Херсонської області від

01 листопада 2016 року доповнено мотивувальну частину рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 липня 2015 року, з урахуванням виправлень, внесених ухвалою цього ж суду від 29 липня

2015 року, посиланням на факт, що ОСОБА_4 набула право спільної сумісної власності на будівельні матеріали та обладнання, що були використані при самочинному будівництві житлового будинку літ. «П», «п», «п. І», який розташований по АДРЕСА_1, відповідно до переліку, наведеного у додатку у додатку № 1 від 12 жовтня 2016 року до роз'яснень і доповнень висновку № 25 судової будівельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом Фесун Л.А. 25 квітня 2015 року (всього 350 найменувань).

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних у кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що житловий будинок літ. «П» із спорудами літ. «п», «п І», що розташований по АДРЕСА_1, збудований сторонами за час перебування у шлюбі, при цьому є самочинним будівництвом, а тому відповідно до

ст. ст. 60, 62 СК України ОСОБА_4 належить право власності на 1/2 частини вартості ресурсу, використаного при його будівництві.

Суд апеляційної інстанції, при повторному перегляді справи, погодився із висновками суду першої інстанції, при цьому вважав за доцільне доповнити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції посиланням на перелік будівельних матеріалів та обладнань, що були використані при самочинному будівництві житлового будинку.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня

2009 року № 534 та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Відповідно до вимог ст. ст. 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об'єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію.

Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-388цс15.

Враховуючи, що самочинне будівництво здійснене сторонами за час перебування у шлюбі, доказів його зведення за особисті кошти одного із подружжя сторонами не надано, при цьому відсутня можливість поділу спірного житлового будинку, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_4 грошової компенсації вартості матеріальних ресурсів, використаних при будівництві вказаного житлового будинку за період перебування сторін у шлюбі, яка визначена згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 25 від 25 квітня 2015 року. При цьому судом апеляційної інстанції, при повторному перегляді справи в апеляційному порядку, в порядку ст. 189 ЦПК України було допитано експерта, надано сторонам можливість задати питання щодо роз'яснення висновку судової будівельно-технічної експертизи та письмові роз'яснення і доповнення експерта були приєднані до матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначилися із характером спірних правовідносин, надали оцінку наявним в матеріалах справи доказам, законно та обґрунтовано дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 липня 2015 року з урахуванням доповнень, внесених рішенням апеляційного суду Херсонської області від 01 листопада 2016 року, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

Т.О.Писана