Справа № 431/2485/17
РІШЕННЯ

іменем України

13 вересня 2017 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Осіпенко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Тиріної В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в обґрунтування якого зазначила, що з 09.05.1992 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає окремо. Спільне життя з відповідачем не склалося тому, що чоловік не піклувався про створення про створення нормальних сімейних стосунків. Його негативне ставлення до сімї призвело до розладу і припинення шлюбних відносин з серпня 2016 р. Зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме її інтересам. Спір про поділ майна подружжя відсутній. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 25).

Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. (а.с. 31).

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позовних вимог ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЕД № 398334 від 09.05.1992 р., між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, Давидо-Микільською сільською радою Краснодонського району Луганської області 09.05.1992 р. було зареєстровано шлюб, актовий запис № 4 (а.с. 7).

Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 15.01.1993 р., виданого Давидо-Микільською сільською радою Краснодонського району Луганської області (а.с.6).

Згідно матеріалів справи, повнолітня донька проживає окремо. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося тому, що чоловік не піклувався про створення про створення нормальних сімейних стосунків. Негативне ставлення відповідача до сімї призвело до розладу і припинення шлюбних відносин з серпня 2016 р. Позивач зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме її інтересам. Спір про поділ майна подружжя відсутній.

Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України.

У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище мовою оригіналу «Ольховская») ОСОБА_4 після розірвання шлюбу бажає й надалі іменуватися прізвищем, отриманим після реєстрації шлюбу «Маніло».

У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 212-215, 223 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище мовою оригіналу «Ольховская») ОСОБА_4, зареєстрований Давидо-Микільською сільською радою Краснодонського району Луганської області 09.05.1992 р., актовий запис № 4.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище набуте у зв'язку із реєстрацією шлюбу - «Маніло».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Сватівський районний суд Луганської шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.М.Осіпенко