Справа № 211/2947/17
Провадження № 2/211/1706/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 жовтня 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Форманчук К.М.

у відсутність: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача, вказавши, що 12 вересня 2016 р. між ним та відповідачем - суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 був укладений договір № 34, згідно якого відповідач зобов'язався виконати роботи по виготовленню та установці меблів кухня «Класика». У відповідності до вимог Договору та додатку № 1 до договору, ціна виробу становить 85 000 грн., відповідач зобовязався виконати роботи до 10 грудня 2016 р. з правом дострокового виконання.

12.09.2016 року, тобто в день укладення договору він сплатив відповідачеві 60 000 грн. в рахунок авансу, та 10 000 грн. у листопаді 2016 року.

Факт оплати авансу у розмірі 70 000 грн. підтверджується самим договором, у якому відповідач власноруч вказав сплачену позивачем суму та засвідчив договір підписом, а також товарним чеком від 12.09.2016 року.

Таким чином, після перерахування коштів за товар, відповідач протягом 45 трудових днів та у строк до 10 грудня 2016 року повинен був виготовити, доставити та встановити замовлені меблі.

Однак, вказані умови договору відповідач не виконав до цього часу.

Він, неодноразово звертався до відповідача, приїжджав до офісу, відповідач завіряв, що меблі будуть виготовлені однак із затримкою через різні обставини: завантаженість в роботі, відсутність необхідного матеріалу. Через деякий час відповідач почав ігнорувати його, на дзвінки не відповідав, ні меблів, ні коштів не повернув.

Крім того, п. 6.4 договору передбачено, що у випадку невиконання виконавцем робіт, встановлених п. 3 договору, виконавець зобовязаний виплатити штраф у розмірі 0,07 % від суми договору за кожен день прострочки.

Згідно договору відповідач зобовязувався виконати роботу до 10 грудня 2016 року. Таким чином на момент подання позовної заяви (04 липня 2017 р.) відповідач прострочив 206 днів, а отже повинен сплатити 10 094 грн. штрафу.

Також з вини відповідача йому також спричинена моральна шкода, яка полягає у наступному: він заощаджував кошти на придбання меблів для покращення умов свого проживання, тривалий час він чекав виконання умов договору, сподівався на добросовісність відповідача. Так як відповідач в добровільному порядку не виконав замовлення, він вимушений був неодноразово витрачати свій час для вирішення цієї проблеми, приїжджати, телефонувати, йому довелося хвилюватись та цим був порушений його звичайний уклад життя. Зараз за захистом своїх прав він вимушений звертатись до суду. Кошти, які він сплатив відповідачу для нього значні, зараз він змушений був звернутись до іншого замовника та знову замовляти меблі, при цьому вже більш дешеві ніж він хотів, змушений економити на інших необхідних його речах. Моральну шкоду оцінює в 50 000 грн.

На підставі вказаного просить розірвати договір № 34 на індивідуальне замовлення робіт (виготовлення меблів) від 12 вересня 2016 року укладений між ним та фізичною особою- підприємцем ОСОБА_3. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, на його користь оплату внесену за договором № 34 від 12.09.2016 р. на виготовлення меблів у сумі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень , штраф у розмірі 10 094 (десять тисяч девяносто чотири.) грн. та 50 000 (пятдесят тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 раніше звертався до суду з заявою про розгляд справи за без його участі .

Представник позива ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою відповідно до якої на позовних вимогах наполягає, просить розглянути справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не зявився, про день розгляду справи повідомлявся.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 12 вересня 2016 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, як виконавцем, та ОСОБА_1, як замовником, укладений договір № 34 про індивідуальне замовлення робіт, а саме по виготовленню та установці меблів кухня «Класика» (а.с 4-5 копія договору).

У відповідності до вимог п. 2.1 Договору та додатку № 1 до договору, ціна виробу становить 85 000 грн.

Відповідно до п. 2.3 договору строк оплати при готівковому виді розрахунку: протягом 1 (одного) дня з моменту підписання цього договору замовник сплачує виконавцю аванс у розмірі 70 %; протягом 1 (одного) дня з моменту повідомлення Замовника про готовність замовлення до здавання та передачі замовник проводить остаточний 100% розрахунок з Виконавцем.

Відповідно до п. 3.2 виконавець зобовязався виконати роботи до 45 трудових днів, до 10 грудня 2016 р. з правом дострокового виконання.

12.09.2016 року позивач сплатив відповідачеві 60 000 грн. в рахунок авансу (а.с. 5 зворотна сторона копії договору).

Таким чином, після перерахування коштів за товар, відповідач протягом 45 трудових днів та у строк до 10 грудня 2016 року повинен був виготовити, доставити та встановити замовлені меблі. Однак, вказані умови договору відповідач не виконав до цього часу.

Згідно ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст..638 ч.1 ЦК України). Відповідно до ст..629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 846 ЦК України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ст. 872 Цивільного Кодексу України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до вимог ст. 873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо.

Відповідно до ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належне обслуговування, необхідну, доступну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

За таких обставин суд вважає, що відповідач порушив вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», а тому позивач мав підстави для звернення до суду з вимогою про розірвання договору.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вищезазначений договір №34, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, необхідно розірвати.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження сплату відповідачу в рахунок авансу 10 000 гривень у листопаді 2016 року, та враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підлягають поверненню позивачу сплачені ним грошові кошти за зазначеними договором №34 у розмірі 60 000 гривень.

Крім того, п. 6.4 договору передбачено, що у випадку невиконання виконавцем робіт, встановлених п. 3 договору, виконавець зобовязаний виплатити штраф у розмірі 0,07 % від суми договору за кожен день прострочки.

Згідно договору відповідач зобовязувався виконати роботу до 10 грудня 2016 року. Таким чином на момент подання позовної заяви (04 липня 2017 р.) відповідач прострочив 206 днів, а отже повинен сплатити позивачу 8652 грн. штрафу (206 днів х 0,07% х 60000 грн. фактично сплачена сума).

Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Правовідносини, що виникли між сторонами в розглянутій справі, є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено.

П. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який також поширюється на спірні правовідносини, передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Законом України "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" N 3390-VI від 19.05.2011, яким внесено зміни в положення пункту 5статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів", що передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), визначено термін такої шкоди - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Отже , п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоров»я продукцією. Судом не встановлено, що невиконання відповідачем умов договору могло призвести до ситуації, яка могла стати небезпечною для життя і здоров'я позивача, а тому підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди у відповідності до вимог передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» в даних спірних правовідносинах також відсутні.

Тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача моральної шкоди.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

В пункті 36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 розяснюється, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи часткове задоволення позову, а також те, що позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 1328,81 гривень з яких: 640 гривень (з позовної вимоги про розірвання договору), 688,81 гривень, (з позовної вимоги про стягнення оплати внесеної за договором №34 та штрафу (1% від 80094 грн. = 800,94 гривень х 86 % - пропорція до задоволених вимог).

На підставі викладеного, керуючись 872, 873, 846, 865,837,611, 651, 526 ЦК України, ст. 4, 10 Закону України «Про захист прав споживачів» , ст.ст. 3-6,10, 11, 57, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача - задовольнити частково.

Розірвати договір № 34 на індивідуальне замовлення робіт (виготовлення меблів) від 12 вересня 2016 року укладений між ОСОБА_1 та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), оплату внесену за договором № 34 на індивідуальне замовлення робіт (виготовлення меблів) від 12.09.2016 р. у сумі 60 000 (шістдесят тисяч) гривень, штраф у розмірі 8652 (вісім тисяч шістсот пятдесят дві) гривень, а всього 68652 ( шістдесят вісім тисяч шістсот п`ятдесят дві) грн. 00 коп.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір у розмірі 1328 (одна тисяча триста двадцять вісім) гривень 81 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5