АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/451/17 Доповідач - Бершадська Г.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

при секретарі - Бріль В.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 21 липня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд із вищевказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору №б/н від 15 квітня 2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався повернути позивачу кредит та відсотки в порядку і в терміни, встановленні договором, однак взятих зобов'язань не виконав, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 2579,53 доларів США.

В березні 2016 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути із відповідача заборгованість по відсотках за період з 22 вересня 2012 року по 22 вересня 2015 року у розмірі 764,37 дол США, що за курсом НБУ на 22 вересня 2015 року складає 16071,48 грн (а.с. 42-44).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21 липня 2016 року у задоволенні вищевказаного позову ПАТ КБ ПриватБанк відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким уточнені позовні вимоги задовольнити, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального права та помилковість висновку суду про те, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, який сплив ще у 2014 році.

Колегія не погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст.ст. 257, 261, 266 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою та ОСОБА_2.

Згідно даного договору ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 1400 дол США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачу видано платіжну картку №542066 з терміном дії три роки до травня 2011 року.

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26 травня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 30 жовтня 2010 року в сумі 1976 дол США, з яких 1161,35 дол США заборгованість за тілом кредиту та 815,53 дол США заборгованість по процентах за користування кредитом (а.с. 7-8).

Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач кредитні кошти в сумі 1161,35 дол США не повернув і заборгованість за процентами за період з 22 вересня 2012 року по 22 вересня 2015 року (дата предявлення позову) становить 764,37 дол США ( а.с. 45-46).

Враховуючи те, що кредитні кошти відповідачем не повернуто, тому з нього підлягають стягненню проценти за користування ними у межах строку позовної давності.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Такі правові позиції висловлені Верховним Судом України в постановах №6-1188цс16 від 29 червня 2016 року, №6-157цс16 від 25 травня 2016 року, №6-1206цс15 від 23 вересня 2015 року, №6-249цс15 від 2 грудня 2015 року.

Отже, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, а саме статей 599, 1048, 1054 ЦК України, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і постановлення нового.

Згідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 557,80 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 317 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 21 липня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 15 квітня 2008 року по відсотках за період з 22 вересня 2012 року по 22 вересня 2015 року у розмірі 764,37 дол США, що за курсом 21,85 грн становить 16 701,48 грн та 2 557,80 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3