Справа №581/69/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1272/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колядинець»

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 16 червня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колядинець» про розірвання договору оренди землі, -

в с т а н о в и л а:

02 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що вона є власником земельних ділянок загальною площею 3,515 га, розташованих на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області, які успадкувала після смерті діда ОСОБА_4 15 листопада 2008 року між ОСОБА_4 та СВК «Колядинець» укладено договір оренди землі, строком п'ятнадцять років, згідно до якого орендар зобовязався вносити орендну плату один раз у рік до 01 листопада поточного року за користування земельною ділянкою в розмірі 3% від нормативної оцінки землі. Однак, відповідач умови договору щодо сплати орендної плати не виконує, незважаючи на її неодноразові звернення. Просить розірвати договір оренди землі від 15 листопада 2008 року, укладений між ОСОБА_4 та СВК «Колядинець», зобовязати відповідача негайно передати належні їй на праві власності земельні ділянки.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 16 червня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено, розірвано договір оренди землі від 15 листопада 2008 року, укладений між ОСОБА_4 і СВК «Колядинець» та зареєстрований 14 січня 2009 року Липоводолинським районним відділенням Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за №71.

Зобовязано СВК «Колядинець» передати ОСОБА_3 земельні ділянки загальною площею 3,515 га (у тому числі ріллі 3,014 га, сіножатей 0,310 га, пасовища 0,191 га), що розташовані на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району.

Стягнуто з СВК «Колядинець» на користь ОСОБА_3 3501 грн. 87 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі СВК «Колядинець», посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що отримані представником позивача - ОСОБА_5 кошти в сумі 5 000 грн. 00 коп. та 2054 грн. 97 коп. не можна вважати орендною платою, так як позивач в уточненні до позовної заяви підтвердила те, що вона уповноважила свого батька ОСОБА_5 в тому числі і на отримання орендної плати. Зазначає, що несплата орендної плати не носила систематичного характеру (три і більше раз), після смерті ОСОБА_6 26 лютого 2012 року, СВК «Колядинець» не мала змоги сплачувати орендну плату, в звязку з відсутністю відомостей про спадкоємця. Вважає, що вимоги про розірвання договору оренди заявлено поза межами строків позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника СВК «Колядинець» ОСОБА_7, який підтримав апеляційну скаргу, представників позивача ОСОБА_8, ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_9, які заперечують проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 15 листопада 2008 року між ОСОБА_4 та СВК «Колядинець» укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав в строкове платне користування земельну ділянку 3,515 га, що знаходиться на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району, строком на 15 років, (т.1, а. с. 4-5). Договір був зареєстрований в Липоводолинському районному відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 14 січня 2009 року за № 71.

Пунктами 9, 11 договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 3 % від нормативної оцінки, що становить 978 грн. 14 коп. в рік.

Орендна плата вноситься орендарем до 1 листопада поточного року. При проведенні розрахунків орендарем із суми, що підлягає до сплати, утримується і перераховується до бюджету податок з доходу фізичних осіб у порядку та розмірах, передбачених Законом України «Про оподаткування доходів фізичних осіб».

Відповідно до п. 38 даного договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків передбачених договором, та в наслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, передбачених законом.

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору (п.40 договору).

26 лютого 2012 року ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилась спадщина, яка складається в тому числі із земельних ділянок, розташованих на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області, площею 0,03103 га, за кадастровим номером :02:003:0134, площею 3,0137 га, за кадастровим номером :02:003:0107, та площею 0,1910 га, за кадастровим номером :02:003:0197, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_3

06 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Липоводолинського районного нотаріального округу ОСОБА_10 позивачу видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказані земельні ділянки (т.1, а. с. 10-18 )

28 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до правління СВК «Колядинець»

із заявою, в якій просила видати їй грошові кошти за користування земельним паєм за 2010-2015 року (т.1, а. с. 21). До заяви нею було додано докази оформлення спадкових прав на земельні ділянки. Проте відповіді на вказане звернення їй відповідачем не надано.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе зобовязань за договором оренди щодо сплати орендної плати за 2013-2015 роки не виконав, що має систематичний характер.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629, ч.ч.1-2 ст. 651 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і пріоритетним перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі»).

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як встановлено ст.ст. 15, 21 вказаного Закону, однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата на землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 36 цього Закону, у разі невиконання зобов'язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом «д» ст. 141 ЗК України як підстава для припинення права користування земельною ділянкою передбачена систематична несплата орендної плати.

Ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно довідки СВК «Колядинець» від 10 березня 2017 року №82, за 2010-2012 роки орендна плата на користь ОСОБА_4 виплачена в повному обсязі та заборгованість відсутня, однак докази отримання ним орендної плати на даний час не збереглися. За 2013 рік орендна плата нарахована в розмірі 3%, що склало 2000 грн., кошти отримані орендодавцем згідно касового ордера від 31 серпня 2015 року за дорученням від 05 листопада 2014 року. За 2014 рік орендна плата нарахована в розмірі 3%, що склало 2069,27 грн., кошти отримані орендодавцем згідно касового ордера від 31 серпня 2015 року за дорученням від 05 листопада 2014 року. За 2015 рік орендна плата нарахована в розмірі 5%, що склало 4307,75 грн., кошти отримані орендодавцем згідно касових ордерів від 31 серпня 2015 та 17 березня 2016 року. За 2016 рік нарахування проведено із розрахунку 5%, що склало 5169,30 грн., кошти не отримані, так як орендодавець за ними не зверталася і не уповноважувала інших осіб на їх отримання (т. 1, а. с. 68).

З довіреності від 05 листопада 2014 року, посвідченої секретарем виконкому Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області, вбачається, що ОСОБА_3 уповноважила свого батька ОСОБА_11 представляти її інтереси в судових органах, адміністративних чи інших установах, користуючись правами, що закон надає позивачу, відповідачу, третій особі. Довіреність видана на строк два роки (т.1, а. с. 128).

Таким чином зазначеною довіреністю ОСОБА_3 не уповноважувала ОСОБА_11 на отримання належної їй орендної плати.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що 21 травня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до СВК «Колядинець» із заявою про надання йому матеріальної допомоги в розмірі 5 000 грн. 00 коп. для переоформлення земельного паю, отримані кошти зобовязався повернути (т.1, а. с. 133).

Згідно видаткового касового ордеру від 31 серпня 2015 року, ОСОБА_5 отримав 5000 грн. 00 коп., як «аванс по переоформленню земельного паю ОСОБА_4 на ОСОБА_3П.», а за видатковим касовим ордером від 17 березня 2016 року він отримав 2054 грн. 97 коп., як «орендна плата за земельний пай за 2013-2015 роки» (т.1, а. с. 129-130).

Зазначені докази, які були досліджені судом першої інстанції, свідчать про те, що 5000 грн. отримані ОСОБА_5 як матеріальна допомога та він зобовязався їх повернути СВК «Колядинець», а 2054 грн. 97 коп., виплачені йому, як орендна плата за земельний пай за 2013-2015 роки, безпідставно, так як у нього були відсутні відповідні повноваження на її отримання. Крім того в матеріалах справи мається декілька копій видаткових касових ордерів від 31 серпня 2015 року та 17 березня 2016 року, зміст яких дещо різниться. В жодній із копій ордерів не зазначена підстава отримання ОСОБА_5 грошових коштів.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_5 пояснив, що і 2054 грн. 97 коп. він отримав як матеріальну допомогу, про що подавав заяву до СВК «Колядинець». Коли він отримував зазначені кошти, видатковий касовий ордер не був заповнений, в ньому була зазначена тільки сума грошових коштів, які він отримав. Також пояснив, що він не відмовляється від своїх зобовязань по поверненню СВК «Колядинець» отриманих ним коштів.

Відповідачем також не надано суду будь-яких доказів на підтвердження як нарахування, так і сплати орендної плати відповідно до умов договору за 2010-2012 роки. Причини у звязку з якими ці документи не збереглися, як зазначено у довідці СВК «Колядинець» від 10 березня 2017 року №82, відповідач також не назвав. Право на отримання цих коштів перейшло до позивача як спадкоємця померлого орендодавця ОСОБА_4

Враховуючи, що відповідач не надав належних доказів сплати орендної плати за період 2010-2015 роки померлому орендодавцю ОСОБА_4 та його спадкоємцю ОСОБА_3, що свідчить про невиконання ним обовязку своєчасного внесення орендної плати, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі.

В той же час, не можна повністю погодитись з рішенням суду в частині вирішення питання розподілу судових витрат.

Так, позивачем було включено до суми понесених нею судових витрат: судовий збір в сумі 1280 грн., витрати на проїзд її представника ОСОБА_8 з м. Харкова до сел. Липова Долина Сумської області в сумі 621,87 грн. та добові за 5 днів із розрахунку 320 грн. за добу 1600 грн.

Аналогічні витрати нею також заявлені до відшкодування за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Відповідно до ст. 85 ЦПК України витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту).

Так, в обґрунтування розміру добових позивач посилається на підпункт 170.9.1 ст. 170 Податкового кодексу. Проте, розмір добових (0,2 розміру мінімальної заробітної плати), передбачений цією нормою для оподаткування доходу. Граничні розмірі компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних справ, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» (далі Постанова).

Відповідно до п. 5 додатку до Постанови витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження. Граничні розміри сплати добових у Постанові не встановлюються. Проте, застосувавши за аналогією п. 5 додатку до цієї Постанови, можна стверджувати, що вони не можуть перевищувати норми відшкодування витрат на відрядження, встановлені законодавством, а саме постановою Кабінету Міністрів України № 98 від 02 лютого 2011 року «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів». Згідно додатку 1 зазначеної постанови сума добових витрат в межах України складає 60 грн. Добові це витрати на харчування та фінансування інших особистих потреб сторони та (або) її представника у разі переїзду до іншого населеного пункту. Ці витрати можуть бути підтверджені касовими чеками, рахунком готелю тощо. Сама позивач в судові засідання не зявлялась, а її представники не надали, як суду першої інстанції так і апеляційному суду, відповідних доказів на підтвердження заявленої суми добових витрат.

Отже, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України стягнута судом сума судових витрат підлягає зменшенню до 1901,87 гривень внаслідок виключення з неї добових в сумі 1600 гривень.

Крім того на підставі зазначеного та вимог ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати на проїзд її представників з м. Харків до м. Суми в сумі 184,34 гривень під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.3; 309 ч. 1 п. 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колядинець» задовольнити частково.

Рішення Липоводолинського районного Сумської області від 16 червня 2017 року в даній справі змінити в частині вирішення питання про розподіл судових витрат та стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колядинець» на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 1901,87 гривень.

В іншій частині рішення Липоводолинського районного Сумської області від 16 червня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колядинець» на користь ОСОБА_3 судові витрати за апеляційний розгляд справи в сумі 184,34 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -