Ухвала

іменем україни

17 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В., Коротуна В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Сілецької сільської ради Іршавського району Закарпатської області, Управління Держгеокадастру в Іршавському районі Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати неправомірною відмову сільського голови с. Сільце Іршавського району у погодженні технічної документації із землеустрою встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: с. Сільце, урочище «Біля Берізки» Іршавського району, площею 0,1266 га, зобов'язати Сілецьку сільську раду погодити дану технічну документацію, а також скасувати в Державному земельному кадастрі запис про реєстрацію земельної ділянки за ОСОБА_4

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно спільного рішення виконкому Зарічанської сільської ради народних депутатів та земельної комісії від 27 травня 1993 року за № 15 ОСОБА_3 надано безоплатно у приватну власність земельну ділянку розміром 0,12 га в урочищі «Біля Берізки» для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд і відповідно у травні 2015 року виготовлено технічну документацію, виконано комплекс топографічно-геодезичних робіт щодо встановлення меж земельної ділянки розміром 0,1266 га. Разом з тим, сільський голова с. Сільце Іршавського району підтримав акт погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, але відмовився засвідчити зазначений акт та погодити технічну документацію із землеустрою даної ділянки, а звернення про надання письмової відповіді про мотиви такої відмови було залишено без реагування.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 18 лютого 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_3 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачем, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України, не було надано докази, якими підтверджено позовні вимоги.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що відповідно до спільного рішення виконкому Зарічанської сільської ради народних депутатів та земельної комісії від 27 травня 1993 року за № 15, позивачу, згідно ст. 67, 17 ЗК УРСР надано земельні ділянки у власність розміром 0,12 га в урочищі «Ізок» та «Біля Берізки» для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Згідно наданих у судовому засіданні пояснень, позивач не пам'ятає чи подавала вона заяву щодо виділення їй спірної земельної ділянки, разом з тим, після 1993 року остання жодного разу до теперішнього часу не зверталась до Зарічанської чи до Сілецької сільської ради (утворена 28 грудня 1999 року) про надання їй у власність вказаної земельної ділянки, крім того, їй не відомо чи проводилось встановлення меж спірної земельної ділянки і особисто вона не була на місці розташування земельної ділянки.

Відповідно до рішення депутатів Сілецької сільської ради від 10 червня 2015 року, згідно положень п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», погоджено виділ спірної земельної ділянки учаснику антитерористичної опрації ОСОБА_4, який у червні 2015 року виготовив проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність.

Як вбачається із наданої Сілецькою сільською радою документації, спірна земельна ділянка передана у власність та виділена в натурі ОСОБА_4 (а.с. 36-48).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до статей 22, 23 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій надаються, серед інших, такі пільги: першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Надання у власність земельних ділянок здійснюється у порядку, визначеному ст. 118 ЗК України, за умови, що учасник бойових дій не скористався своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки та надав відповідний документ, що посвідчує його участь в антитерористичній операції (посвідчення, довідка, наказ тощо).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на момент звернення позивача до Сілецької сільської ради спірна земельна ділянка не була вільною, правовстановлюючі документи на земельну ділянку ОСОБА_4 не були скасовані у установленому законом порядку, а тому відмова сільського голови с. Сільце Іршавського району в погодженні позивачу технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі є правомірною.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій дотримано вимоги чинного законодавства та цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовано обставини справи та надана їм належна оцінка, а наведені у касаційній скарзі недоліки при розгляді справи не впливають на суть ухвалених рішень і висновків судів не спростовують. Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді касаційної інстанції не встановлено.

За таких обставин колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не вбачає підстав для скасування ухвалених судами рішень, так як вони ухвалені із додержанням норм матеріального та процесуального права. Законне, обґрунтоване та правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 337, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: О.В. Кафідова

В.М.Коротун

О.В.Умнова

І.М. Фаловська