провадження № 2/243/3414/2017
справа № 243/6462/17
26 вересня 2017 року
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Кузнецова Р.В.,
при секретареві Малиновській І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
20 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є власником житлового будинку № 62 розташованого по вул. Парковій (колишня Чапаєва) в смт. Черкаське Словянського району Донецької області, в якому з 12 червня 2013 року і по теперішній час значиться зареєстрованим її колишній чоловік відповідач ОСОБА_2 З часу розірвання шлюбу між сторонами, тобто з січня 2014 року, відповідач перестав бути членом сімї позивачки. Фактично до теперішнього часу він проживає в будинку, однак жодних відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідач чинить перешкоди позивачці та її дітям в нормальному проживанні та користуванні житловим будинком, постійно вчиняє сварки та навіть бійки через зловживання спиртними напоями, у звязку з чим, вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів з відповідними заявами. Крім того, позивачка неодноразово зверталась до відповідача з проханням виселитися з належного їй будинку та знятися з реєстрації, втім останній, такі вимоги позивачки ігнорує. У звязку із наведеним, вона вимушена була звернутися до суду та просити суд ухвалити рішення яким усунути перешкоди в її праві користування та розпорядженням належним їй житловим будинком № 62 з господарськими та побутовими будовами та спорудами розташованим по вул. Парковій (колишня Чапаєва) в смт. Черкаське Словянського району Донецької області, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним будинком.
Позивачка ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, на задоволенні позову наполягала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи (а.с. 30,33), у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило.
Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається:
- юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;
- фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідач повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивачки, вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне.
В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка є власником житлового будинку № 62 розташованого по вул. Парковій (колишня Чапаєва) в смт. Черкаське Словянського району Донецької області, що стверджується договором купівлі-продажу жилого будинку від 19 жовтня 2010 року зареєстрованим в реєстрі за №1014, витягом з Державного реєстру правочинів № 9132411 від 19 жовтня 2010 року (а.с. 8,8 з.б.,9-10).
Згідно із копією паспорту громадянина України ОСОБА_2 серія: ВК 709294 виданого 02 червня 2010 року Словянським РВ ГУ МВС України в Донецькій області, відповідач ОСОБА_2 з 12 червня 2013 року значиться зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня Чапаєва), буд. 62(а.с. 11 з.б.).
Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2016 року шлюб укладений між сторонами 27 січня 2014 року був розірваний (а.с.12, 12 з.б.).

Згідно із повідомленням Словянського ВП ГУ НП України в Донецькій області від 13 липня 2017 року № О-53/303/01-2017, згідно із відомостями баз даних Слов'янського відділу поліції ГУІІП в Донецькій області позивачка ОСОБА_1 протягом 2016-2017 років неодноразово зверталась до Слов'янського ВП з приводу неправомірної поведінки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: 19 грудня 2016 року о 17:54 за фактом скандалу з колишнім чоловіком за місцем мешкання, яке в подальшому було розглянуто згідно із Законом України «Про звернення громадян» і списано до справи № 27892 від 19.12.2016 року. 28 грудня 2016 року матеріал було направлено до Словянської місцевої прокуратури для перевірки законності прийнятого рішення та дотеперішнього часу до Словянського ВП він не надходив. 16 лютого 2017 року о 17:39 до ЧЧ Слов'янської о ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_1С, про те, що колишній чоловік в стані алкогольного спяніння вчиняє сварку. Вказане повідомлення було розглянуто згідно із ЗУ «Про звернення громадян» і списано до справи № 5914 від 07 березня 2017 року. За даним фактом ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. 20 червня 2017 року зі служби 102 до Словянського ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що 20 червня 2017 року о 22-11 год. за адресою: Донецька область, Словянський район, смт. Черкаське, вул. Паркова (колишня Чапаєва), буд. 62, її співмешканець у стані алкогольного спяніння провокує бійку. 07 липня 2017 року матеріал був направлений до Словянської місцевої прокуратури для перевірки законності прийнятого рішення та до теперішнього часу до Словянського ВП він не надходив. 22 червня 2017 року о 23-04 зі служби 1025 до Словянського ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що за адресою Донецька область, Словянський район, смт. Черкаське, вул. Паркова (колишня Чапаєва), буд. 62, у неї виникла сварка із колишнім чоловіком. Вказане повідомлення було зареєстроване та розглянуто згідно із ЗУ «Про звернення громадян». За даним фактом було проведено профілактичну бесіду про недопущення з його боку правопорушень (а.с. 14).

Згідно із постановою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 07 квітня 2017 року, ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді громадських робіт на строк 40 годин (а.с. 17-18).

Згідно із повідомленням Словянського МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації від 17 липня 2017 року № 39-3984, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно перебував на обліку в Словянському МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації в період з 24 квітня 2017 року по 23 травня 2017 року, як особа яка була притягнута 07 квітня 2017 року Словянським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 1732 КУпАП до адміністративного стягнення у виді 40 годин громадських робіт. 23 травня 2017 року знятий з обліку в Словянському МРВ з питань пробації у звязку з відбуттям строку стягнення у вигляді громадських робіт (а.с. 16).

Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу №1 від 1952 року, передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Так, відповідно до ч. 4ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п.2 ч.1ст. 3 ЦК України). Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання (ч.2 ст. 5 Господарського кодексу України).

Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право власності та іншим способом, що встановлений законом або договором.

Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07 лютого 2014 року № 5, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України,статті 316-319 ЦК України).

Згідно зі ч. 1, 2ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною1 статті 116 Житлового кодексу України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Як вбачається зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналізуючи встановлені фактичні обставини по справі і надані докази, судом достовірно встановлено, що позивачка є власником спірного житлового приміщення,з наданих суду документів також достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 робить неможливим проживання разом з ним в одному будинку позивачки та її малолітніх дітей, будь-які заходи впливу на нього виявилися безрезультатними, тому суд вважає, що він втратив право на користування вказаним житловим приміщенням.

У зв'язку з наведеним, суд вважає, за можливе вимоги позивачки визнати обґрунтованим та задовольнити.

Позивачка не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

На підставі наведеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3, 15, 60, 61, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 області, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з господарськими та побутовими будовами та спорудами № 62 розташованим по вул. Парковій (колишня Чапаєва) в смт. Черкаське Словянського району Донецької області.

До суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4