30.01.2017 227/3798/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2017 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Хоменко Д.Є.
при секретарі Малашко С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» до ОСОБА_1, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» звернувся до суду із позовом про визнання відповідача ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження надана для проживання кімната АДРЕСА_1. Гуртожиток перебуває на балансі філії ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» «Соцсервіс». Рішенням виконкому Добропільської міської ради № 361 від 10.08.2016 року отримано статус гуртожитку. Відповідач в кімнаті НОМЕР_2 не мешкає, особисті речі відсутні, в гуртожитку не з'являється, оплату за користування не здійснюється в наслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 7832,02 грн. ОСОБА_1 залишив гуртожиток на власний розсуд та не користується житлом більше шести місяців без поважних причин, також не звертався з проханням зняття його з реєстрації. Просять визнати ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_1.
Представник позивача до суду не з'явився, але через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечує, також додав до заяви копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно, копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та витяг про державну реєстрацію прав
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судова повістка була направлена на адресу відповідача у відповідності до ст. 74 ЦПК України, також відповідач викликався до суду за допомогою оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 233 від 10.12.2016 року, однак доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надав.
Отже на підставі ст.224 ЦПК України, у разі неявки відповідача, який належним чином повідомленим і від якого не надійшло повідомлення про причини не явки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів, якщо позивач не заперечую проти такого вирішення справи. Таким чином, суд визнав причини неявки відповідача неповажними та ухвалив розгляд справи провести у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Добропільської міської ради № 361 від 10.08.2016 року, будівлі за адресою: АДРЕСА_1 було надано статус гуртожитку (а.с. 4).
Як вбачається з Акту обстеження № 19 від 14.09.2016 року, при огляді кімнати № АДРЕСА_1, встановлено, що гр. ОСОБА_1 не мешкає, особистих речей в кімнаті немає, відповідно до слів завідуючого гуртожитку гр. ОСОБА_1 відсутній в гуртожитку без поважних причин, не з'являється, має заборгованість по сплаті, кореспонденція не поступає (а.с.6-7).
З довідкою без номеру видно, що станом на 01.09.2016 року заборгованість за послуги проживання гр. ОСОБА_1. складає 7832,02грн. (а.с.8).
Представник позивача до матеріалів справи просив долучити копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.11.2009 року, відповідно до якого власником гуртожитку є держава в особі Міністерства вугільної промисловості України. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав серії ЄСУ № НОМЕР_3 ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» є орендарем зазначеного гуртожитку.
Згідно довідки філії ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» «Соцсервіс» від 03.01.2017 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, з 26 січня 2005 року та по теперішній час.
Згідно статті 1 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень проти них. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких виникає у сторін спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.
Відповідно до ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Статтею 72 Житлового кодексу Української РСР визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України». У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Виходячи з положень ст. 71 ЖК України та роз'яснень, що містяться в пп. 10 і 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України", право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею. В разі відсутності цих осіб понад встановлені строки з поважних причин (перебування у відрядженні, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) цей строк може бути продовжений судом.
Вивчивши матеріали справи і надані суду докази, враховуючи недоведеність поважності причин відсутності за місцем реєстрації відповідача, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими і законними та такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 понад один рік не проживає без поважних причин за місцем своєї реєстрації у гуртожитку, що належить позивачеві, суд вважає, що він втратив право на користування цим житлом.
Відповідно до ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378,00 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст.ст. 64, 71, 72 Житлового Кодексу Української РСР, ст.ст. 8, 10, 11, 60, 61, 88, 169, 209, 213, 215, 223-227 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» до ОСОБА_1, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження на користь ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» на р/р НОМЕР_1 у ПАТ «ПУМб» м. Київ, МФО 334851, ЄДРПОУ 37014600, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня оголошення рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Копію рішення направити відповідачу для відома.
Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.
Суддя Д.Є. Хоменко