РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації про захист прав споживачів та зобов`язання провести перерахунок, -

ВСТАНОВИВ:

До Селидівського міського суду Донецької області, якому розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.03.2016 року № 18/0/38-16 підсудні справи Авдіївського міського суду Донецької області, звернувся позивач з позовом про захист прав споживачів та зобов`язання провести перерахунок, який мотивований тим, що під час звірки з відповідачем у листопаді 2016 року їй стало відомо, що за постачання газу до її квартири за адресою: Донецька область, м. Авдіївка, вул. Мендєлєєва, 7/46, за особовим рахунком № 17-74821 у неї виникла заборгованість за спожитий газ. З відповіді відповідача стало відомо, що з 06.05.2015 року до 31.01.2016 року здійснено перерахунок норми спожитого природного газу з застосуванням норм споживання природного газу 9 куб. м. на одну людину. Вважає відповідач безпідставно провів йому перерахунок, що не відповідає діючим на той час період тарифам затверджених КМУ. Просить визнати дії відповідача щодо перерахунку норми спожитого природного газу за особовим рахунком протиправним та зобовязати відповідача зробити перерахунок норми спожитого газу за період з 06.05.2015 року по 31.01.2016 року (включно) на підставі діючого на цей період Постанови КМУ від 29 квітня 2015 року № 237 «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» за видом споживання природного газу «плита газова за наявності централізованого гарячого водопостачання» з нормою споживання природного газу 3 куб. м. на людину в місяць.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та є споживачем газу для побутових цілей.

В позові ОСОБА_1 вказує, що вона у листопаді 2016 року звернулася до Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації із заявою про надання повного розрахунку за особовим рахунком за місцем його проживання. Відповіддю відповідача від 20.12.2016 року було повідомлено, що з 06.05.2015 року до 31.01.2016 року за його особовим рахунком здійснено перерахунок норми спожитого природного газу з застосуванням норм споживання природного газу: 9 куб. м. на одну людину.

З наданого розрахунку, наданого відповідачем, заборгованість за спожитий газ виникла у позивача у зв`язку з перерахунком вартості фактично спожитого, однак не оплаченого споживачем без лічильника природного газу за період дії постанови КМУ від 29.04.2015 року №237, з 06.05.2015 року по 31.03.2016 року, та після її скасування, коли позивач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий газ.

Згідно з вимогами положень ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» облік природного газу до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 1996 року № 619, яка була чинною на час виниклих правовідносин між сторонами, затверджено норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, відповідно до яких при використанні газової плити за наявності централізованого гарячого водопостачання - 6 куб. метрів людино-місяць; при використанні газової плити у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача - 9 куб. метрів людино-місяць; при використанні газової плити та водонагрівача - 18 куб. метрів людино-місяць.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року № 237 до вказаних норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників внесено зміни, згідно з якими вдвічі зменшено наведені норми споживання природного газу населенням: при використанні газової плити за наявності централізованого гарячого водопостачання - 3 куб. метрів людино-місяць; при використанні газової плити у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача - 4,5 куб. метрів людино-місяць; при використанні газової плити та водонагрівача - 9 куб. метрів людино-місяць.

За адміністративним позовом громадян постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2016 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 29 квітня 2015 року № 237.

Під час касаційного перегляду постанови окружного адміністративного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року Вищий адміністративний суд України в постановленій ухвалі зазначив, що з огляду на те, що проект регуляторного акту (оскаржувана постанова КМУ) не був у жодний спосіб оприлюднений, за умови відсутності аналізу регуляторного впливу акту та погодження з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, а також зважаючи на порушення Кабінетом Міністрів України принципу передбачуваності, допущені останнім порушення під час прийняття спірної постанови у їх сукупності є достатньою підставою для визнання її незаконною, нечинною з моменту прийняття, що в свою чергу означає, що така постанова не породжує правових наслідків з моменту її прийняття.

Таким чином, оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року № 237 є нечинною з моменту її прийняття, про що зазначено адміністративним судом в ухвалі від 28 січня 2016 року, тому за спірний період з 6 травня 2015 року по лютий 2016 року мали діяти норми споживання газу для населення у разі відсутності лічильника, які визначені постановою Кабінету Міністрів України № 619 від 08 червня 1996 року (в редакції станом на 01.10.2014 року).

Враховуючи вищезазначене, дії відповідача щодо проведених перерахунків за спірний період були вірними, а тому позов є необґрунтованим та в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 213-215, 218, 224-225 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації про захист прав споживачів та зобов`язання провести перерахунок відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя