Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1666/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Кочеткова І.В.,

Суддів Подліянової Г.С.,

ОСОБА_2,

Секретар Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених внаслідок злочину,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 січня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених внаслідок злочину. В обґрунтування позову зазначено, що 08.02.2015 року відповідач на ґрунті особистих неприязних відносин наніс її сину ОСОБА_5 двадцять три удари ножем у шию та один удар в область правого плечового суглоба, в результаті чого настала смерть потерпілого ОСОБА_5 За даним фактом Бердянським МВ ГУМВС було проведено досудове розслідування в якому її було визнано потерпілою. 09 лютого 2015 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Внаслідок злочинних дій відповідача їй було спричинено матеріальні збитки, які складаються із витрат, повязаних з похованням її сина ОСОБА_5 на суму 14404,50 грн. Також вона вимушена була звертатись за правовою допомогою, вартість якої склала 1500 грн.

Крім матеріальних збитків їй також спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 700 000 грн. Моральна шкода полягає в тому, що в результаті смерті свого єдиного сина вона перенесла сильне душевне потрясіння, втратила спокій, погіршився стан її здоровя.

Враховуючи вищевикладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 14404,50 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків, 1500 грн. витрати на правову допомогу та 700 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 січня 2016 року позов задоволено частково

Стягнуто з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_3 14404,50 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків, та 70 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що за положенням ст.1186 ЦК України він не повинен відповідати за завдану шкоду, так як на момент вчинення злочину він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, що підтверджується ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 07.07.2015 року, якою його визнано неосудним і до нього застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суровим режимом нагляду.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року апеляційну скаргу задоволено. Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 січня 2016 року скасовано, та ухвалено нове рішення. Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених внаслідок злочину.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 лютого 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_6, задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 1186 ЦК України шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі.

Якщо фізична особа, яка завдала шкоди, сама довела себе до стану, в якому вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в результаті вживання нею спиртних напоїв, наркотичних засобів, токсичних речовин тощо, шкода, завдана нею, відшкодовується на загальних підставах.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції відповідно до положень ч.1 ст.1186 ЦК України врахував матеріальне становище потерпілої та відповідача і дійшов висновку про те, що завдана потерпілій шкода підлягає частковому відшкодуванню.

Як встановлено ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05.11.2015 року, ОСОБА_4 має стабільний дохід у виді пенсії в розмірі 2076 грн., яка виплачується Пенсійним фондом України, а також соціальну допомогу, яка виплачується йому УПСЗН у розмірі 1055 грн.

Відповідно до п.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На теперішній час відповідач перебуває в державному закладі «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» в м. Дніпропетровську на повному державному забезпеченні.

За інформацією головного лікаря медичної установи, отриманої на запит апеляційного суду від 21.04.2017 р., пенсійні і соціальні виплати пацієнт отримує самостійно. Питання щодо недієздатності ОСОБА_4 судом не розглядалося, опікун йому не призначався.

Також було встановлено, що потерпіла ОСОБА_3А .є пенсіонеркою, страждає на тяжке хронічне нервове захворювання, яке унеможливлює її працевлаштування.

Комісією Нововасилівської селищної ради обстежені матеріально-побутові умови ОСОБА_3, про що 11 травня 2017 року був складений відповідний акт, із якого вбачається, що ОСОБА_3 проживає в будинку розміром 10м х 6м, з пічним опаленням, який обставлений не коштовними меблями, є телевізор і холодильник. ОСОБА_3 здійснює догляд за своєю матірю, інвалідом П групи. Дохід сімї складає: 548 грн. пенсія у звязку із втратою годувальника, 760 грн. - соціальна допомога як малозабезпечена сімя .

Чоловік позивачки ОСОБА_7 був визнаний інвалідом другої групи безстроково, помер 26.08.2015 року. Три доньки ОСОБА_3, 1996, 1998 і ІНФОРМАЦІЯ_1 навчаються в учбових закладах.

При повторному апеляційному розгляді судом апеляційної інстанції витребувані матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Матеріали справи містять підтвердження щодо отримання ОСОБА_4 пенсії в сумі 2076 грн. щомісячно (станом на лютий 2015 року). Пенсія оформлена на пільгових умовах за Списком №1.

Також із матеріалів кримінального провадження вбачається,що ОСОБА_4 є власником квартири в АДРЕСА_1 .

Обставини стосовно майнового стану потерпілої ОСОБА_3та ОСОБА_4 підтверджені судові письмовими доказами.

Позивачем надані належні письмові докази в обґрунтування майнової шкоди, заподіяної їй відповідачем у розмірі 14404,50 гривень, яку суд першої інстанції, з урахуванням майнового стану сторін обгрунтовано правильно стягнув з відповідача на користь потерпілої.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб.

Згідно з п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» ( зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Враховуючи те, що в наслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_4 була заподіяна смерть сину ОСОБА_3А, що є непоправною втратою для неї, отже позивачу обєктивно була заподіяна моральна шкода.

Тяжкий сімейний та майновий стан ОСОБА_3, її незадовільний стан здоровя, в цілому свідчать про вкрай тяжке матеріальне становище позивача.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_4 має стабільний дохід, щомісячно отримує пенсію на пільгових умовах за Списком №1 та не несе витрат на своє утримання, оскільки на теперішній час перебуває на державному забезпеченні в ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України».

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність виключних підстав, які у відповідності до ст.1186 ч.1 ЦК України передбачають відшкодування шкоди особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, з урахуванням майнового стану потерпілої та особи, яка завдала шкоди.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, дав належну оцінку наданим доказам в їх сукупності та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.ст. 307, 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За вказаних обставин передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити..

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 січня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: