Номер провадження: 22-ц/785/3955/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 жовтня 2016 року і апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на додаткове рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов'язання виселитись і усунення перешкод у вселенні та користуванні,

ВСТАНОВИЛА:

12.07.2016 року ОСОБА_3 і ОСОБА_6, в особі представника, звернулись із позовом про зобовязання відповідачів виселитись з жилого приміщення кімнати 1-4 площею 17,0 м2 та усунення перешкод у вселенні та користуванні жилим приміщенням 1-4 жилою площею 17,0 м2 по вул. Орджоникидзе,120 у м. Білгород-Дністровську Одеської області.

Позов обґрунтовано тим, що позивачки і відповідачка є співвласниками спірного будинку, в якому позивачкам належить по 1/16 частці, а відповідачці ОСОБА_47/8 частин жилого будинку. Між сторонами тривалий час існують спори з приводу користування жилим будинком. Рішенням суду відповідачці відмовлено у припинені права власності позивачок на належну їм частину житлового будинку, однак відповідачка, незважаючи на судові рішення, в листопаді 2014 року разом зі своїм сином ОСОБА_5 та іншими особами, самочинно розбили перестінок в жилу кімнату 1-4 площею 17,0 м2, яку тривалий час займали позивачі і виселили їх з кімнати, зокрема винесли меблі та особисті речі позивачок, які перенесли до нежилих приміщень спірного будинку.

У звязку із такими неправомірними діями відповідачів позивачки звернулись до правоохоронних органів і за їх заявою розпочато та ведеться досудове слідство з приводу неправомірних дій відповідачів.

З листопада 2014 року і до цього часу позивачі вимушені проживати в нежилих приміщеннях будинку /кухні та коридорі/, оскільки відповідачі зайняли спірне жиле приміщення і не допускають позивачок до цього приміщення.

Посилаючись на те, що дії відповідачів є неправомірним і порушують їхнє право на користування жилим приміщенням, яким вони користувались на законних підставах, позивачі просили позов задовольнити.

Представник позивачів у судовому засіданні в суді першої інстанції позов підтримав.

Відповідачі і їх представник не приймали участі у судовому засіданні в суді першої інстанції 05.10.2016 року.

Рішення суду першої інстанції підлягає касуванню з ухваленням нового рішення

на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Позивачки просили зобовязати відповідачів виселитись з жилого приміщення кімнати 1-4 площею 17,0 м2 та усунути їм перешкоди у вселенні та користуванні жилим приміщення 1-4 жилою площею 17,0 м2 по вул. Орджоникидзе,120 у м. Білгород-Дністровську Одеської області з тих підстав, що вони є співвласниками частини жилого будинку і тривалий час користувались спірним жилим приміщенням, а відповідачі неправомірно виселили їх з цього жилого приміщення і перешкоджають у користуванні ним (а.с.4-6,31,32).

Між сторонами виникли правовідносини зі здійснення права власності на нерухоме майно, які регулюються нормами ЦК України.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту порушеного права, у тому числі є припинення дії, яка порушує право і відновлення становища, яке існувало до порушення (ст. ст. 15 ч.1, 16 ч.1 п. п.3,4 ЦК України).

Власник володіє і користується своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном (ст. ст. 319 ч.1, 321 ч.1, 391 ч.1 ЦК України).

Колегією суддів встановлено, що позивачки і відповідачка ОСОБА_4 є співвласниками спірного будинку, в якому позивачкам належить по 1/16 частці, а відповідачці ОСОБА_4 7/8 частин жилого будинку (а.с.10-19,25-28).

Між сторонами тривалий час існують спори з приводу користування жилим будинком. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 01.11.2013 року ОСОБА_7 відмовлено у позові до ОСОБА_3 і ОСОБА_3 /Прібильської/ Т.А. про поділ майна і визнання права власності. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.05.2015 року залишені без змін рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.07.2014 року і ухвала апеляційного суду Одеської області від 09.12.2014 року про відмову у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_8 про припинення права користування, стягнення грошової компенсації та усунення перешкод у користуванні (а.с.22-28).

Позивачі постійно проживають у спірному жилому приміщенні і не мають іншого житла, тоді як відповідачка ОСОБА_4 у будинку фактично не мешкає.

Зазначені обставини встановлені на підстави судових рішень, які набрали законної сили, і, в силу ст. 61 ч.3 ЦПК України, не доводяться при розгляді даної справи (а.с.25-28).

Відповідачка, разом зі своїм сином ОСОБА_5, в листопаді 2014 року самочинно розбили перестінок в жилу кімнату 1-4 площею 17,0 м2 спірного будинку, яку тривалий час займали позивачі і примусово виселили їх з кімнати, при цьому винесли меблі та особисті речі позивачок й перенесли їх до нежилих приміщень будинку. З цього часу позивачки вимушені користуватись лише нежилими приміщеннями будинку - коридором площею 4,9 м2 (приміщення 1-5) та кухнею площею 7,5 м2 (приміщення 1-6 , а.с.12, 12 зворот).

Позивачка ОСОБА_3 у засіданні колегії суддів пояснювала, що спірним жилим приміщенням площею 17,0 м2 вона постійною користується разом із членами своєї родини ще з часів побудови цього приміщення, яке було збудовано за життя батьків чоловіка позивачки (а.с.12,13,17,20,21).

Відповідачка ОСОБА_4 у засіданні колегії суддів визнала, що її брат разом із позивачками, за життя батьків, постійно проживав у жилому приміщенні площею 17,0 м2, однак у звязку з тим, що вона є власником 7/8 часток будинку, а частка позивачок загалом складає лише 1/8 частку, вважає, що позивачки неправомірно займали жиле приміщення площею 17,0 м2, оскільки воно не відповідає їхній частці у праві власності.

Також визнала, що спірне жиле приміщення, після виселення позивачок, на теперішній час займає її син ОСОБА_5

Зважаючи на те, що позивачі разом із відповідачкою ОСОБА_4 є співвласниками спірного жилого будинку, тривалий час, ще за життя спадкодавців ОСОБА_9 і ОСОБА_10, між власниками будинку та членами їх сімї склався певний порядок користування жилими приміщеннями у будинку, зокрема позивачки постійно користувались жилим приміщенням площею 17,0 м2 впродовж до листопада 2014 року, у встановленому законом порядку, право власності позивачок на належну їм частину жилого будинку не припинено, позивачки не мають іншого житла, крім спірного, відповідачі протиправно /за відсутності згоди самих позивачів або рішення компетентного органу/ позбавили позивачів права користування жилим приміщення, колегія суддів дійшла висновку, що порушене право позивачів підлягає захисту шляхом припинення дії, яка порушує їхнє право на користування жилим приміщенням та відновлення становища, яке існувало до порушення.

З наведених обставин вимоги позивачів, як обґрунтовані підлягають задоволенню, при цьому позов підлягає задоволенню частково з тих підстав, що порушене право позивачів підлягає відновленню не шляхом зобовязання відповідачів «виселитись зі спірного жилого приміщення та не чинити перешкод у вселенні», а шляхом вселення позивачів і зобовязання відповідачів не чинити перешкод у користуванні, які будуть належним способом захисту порушеного права.

Заперечення відповідачки ОСОБА_4 і її представника із посиланням на те, що останній у будинку належать 7/8 часток будинку, розмір спірного жилого приміщення площею 17,0 м2 значно перевищує розмір приміщення на яке мають право позивачі не заслуговують на увагу з таких підстав.

Захищаючи право позивачів на користування жилим приміщенням площею 17,0 м2, колегія суддів, насамперед, виходить з того, що частки сторін в будинку в натурі не виділені. Щодо користування позивачками спірним жилим приміщенням, то такий порядок склався протягом тривалого часу /ще за життя спадкодавців/, а тому порядок користування спірним жилим приміщенням, у даному випадку, може бути змінений у разі виділу часток в натурі або іншим шляхом зі згоди позивачів.

Приймаючи до уваги, що рішення суду про відмову у позові не відповідає обставинам справи і вимогам закону, рішення суду і додаткове рішення суду підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 жовтня 2016 року скасувати.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задовольнити.

Додаткове рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 лютого 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у кімнату №1-4 жилою площею 17,0 м2 по у житловому будинку №120 по вул. Орджоникидзе у м. Білгород-Дністровську Одеської області.

Зобовязати ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у користуванні жилим приміщенням №1-4 у житловому будинку №120 по вул. Орджоникидзе у м. Білгород-Дністровську Одеської області.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_11

ОСОБА_12