1Справа № 335/6477/17 2-з/335/62/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Командитного товариства „Запорізький завод високовольтної апаратури ОСОБА_1 і компанія, Управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання права власності, зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Командитного товариства „Запорізький завод високовольтної апаратури ОСОБА_1 і компанія, Управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя, третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання права власності, зняття арешту з майна.

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій в порядку забезпечення позову позивач просить заборонити Дніпровському відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у межах виконавчого провадження, відкритого щодо примусового стягнення грошових коштів з Командитного товариства „Запорізький завод високовольтної апаратури ОСОБА_1 і компанія, вчиняти дії, спрямовані на звернення стягнення транспортного засобу марки Mercedes-Benz модель GL 500 рік випуску 2006, номер кузова WDC1648861А163428, реєстраційний номер НОМЕР_1, тип ТЗ легковий універсальний.

Розглянувши клопотання про забезпечення позову та матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Також вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову, але в заяві вони відсутні, як і будь-які докази необхідності забезпечення позову, що унеможливлює накладення арешту на зазначене майно.

У змісті ч. 1 ст. 152 ЦПК України вбачається, що накладення арешту на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу, та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову, але в заяві вони відсутні, як і будь-які докази необхідності забезпечення позову, що унеможливлює накладення арешту на зазначене майно.

За змістом ч.1 статті 152 ЦПК України накладення арешту на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу, та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд України в Постанові Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» відзначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Враховуючи викладене та суть позовних вимог, зважаючи на те, що позивач порушуючи питання про заборону вчиняти дії, не надав суду будь-яких доказів, зокрема не зазначив вартість майна, не обґрунтував необхідність застосування вибраного виду забезпечення позову, та співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам, оскільки така невизначеність може призвести до порушення прав третіх осіб: власників, співвласників, володільців, обтяжувачів, що призведе до негативних цивільно-правових наслідків, обмеженню прав і свобод інших осіб.

В тому числі доказів того, що невжиття заходів по забезпеченню позову, може призвести до ускладнення виконання рішення суду, не надав підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у зв'язку з чим не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.

У відповідності до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд встановивши, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст. 151 цього кодексу, повертає її заявникові.

Одночасно суд роз'яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Відповідно до абз. 3 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», за змістом ст. 293 ЦПК окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1заяву про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В. Геєць