У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від

11 квітня 2017 року у справі за позовом депутата Криворізької районної ради Криворізького району Дніпропетровської області VІІ скликання від політичної партії Українське об'єднання патріотів «УКРОП» ОСОБА_9 до Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 секретаря Широківської сільської ради Криворізького району, ОСОБА_3 головного бухгалтера Широківської сільської ради Криворізького району, ОСОБА_4 касира-інспектора військово-облікового бюро Широківської сільської ради Криворізького району, ОСОБА_5 спеціаліста Широківської сільської ради Криворізького району, ОСОБА_6 землевпорядника, ОСОБА_7 начальника житлово-комунального підприємства Широківської сільської ради, третя особа: Криворізька районна рада Дніпропетровської області, про зобов'язання спростувати недостовірну інформацію та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року депутат Криворізької районної ради Криворізького району Дніпропетровської області VІІ скликання від політичної партії Українське об'єднання патріотів «УКРОП» ОСОБА_9 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що до Криворізької районної ради надійшла заява № 01.11/146 від 21 березня 2016 року, підписана працівниками апарату Широківської сільської ради - відповідачами

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 як посадовими особами при виконанні службових обов'язків щодо перевищення позивачкою депутатських повноважень.

Заява поширена, оприлюднена на засіданні постійної комісії та зареєстрована власноруч ОСОБА_7, яка є депутатом Криворізької районної ради. Крім того, заява в порушення діючого законодавства складена на офіційному бланку Широківської сільської ради та підписана працівниками апарату сільської ради, які не наділені повноваженнями підписання такого документу.

Недостовірна інформація, розповсюджена відповідачами стала доступною не тільки колегам депутатам, виконавчому апарату Криворізької районної ради, районному та обласному керівництву Українського об'єднання політичної партії «УКРОП», а й широкому колу громадськості. Позивач піддалася осудженню, глузуванню, в зв'язку з чим вона перенесла глибокий морально-психологічний стрес, внаслідок чого змушена була звертатися до лікаря невропатолога задля корекції та поновлення морально-психологічного здоров'я. При спілкуванні з депутатами районної ради відчуває психологічний дискомфорт, перебуває в стані розгубленості та дезорієнтації.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_9 просила зобов'язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію шляхом відкликання Широківською сільською радою листа вх. № 2.19-128/0/1-16 від

22 березня 2016 року з Криворізької районної ради, виклавши текст в наступній редакції «Широківська сільська рада відкликає лист надісланий до Криворізької районної ради вх. № 2.19-128/0/1-16 від 22 березня 2016 року як такий, що інформація викладена в ньому є недостовірною та не відповідає дійсності, зобов'язати відповідача ОСОБА_2 на найближчому пленарному засіданні сільської ради довести до відома депутатів Широківської сільської ради про відкликання вказаного листа з Криворізької районної ради про неправомірні дії ОСОБА_9 як такого, що інформація в ньому є недостовірною та не відповідає дійсності, стягнути моральну шкоду з ОСОБА_2 20 000 грн,

ОСОБА_3 - 10 000 грн, ОСОБА_4 3 000 грн, ОСОБА_5 3 000 грн, ОСОБА_6 3 000 грн, ОСОБА_7 10 000 грн, а всього 49 000 грн.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов задоволено частково.

Зобов'язано Широківську сільську раду спростувати недостовірну інформацію про порушення правил депутатської етики, а саме появу депутата ОСОБА_9 у стані алкогольного сп'яніння на пленарних засіданнях Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, звернувшись з відповідним листом-спростуванням до Криворізької районної ради Дніпропетровської області.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, представник Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_4 звернулись із даним листом як фізичні особи громадяни України реалізуючи своє право на звернення та виразили в цьому листі своє бачення поведінки позивача, що є оціночним судженням в розумінні ст. 30 Закону України «Про інформацію», яке не підлягає спростуванню. А відповідач ОСОБА_7 не поширювала неправдиву інформацію, адже виконуючи свої посадові обов'язки лише передала на реєстрацію вказаний вище лист відповідачів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачі не довели за допомогою належних та допустимих доказів факти появи позивачки на пленарних засіданнях у стані алкогольного сп'яніння адже даний висновок потребує медичного обстеження, яке не проводилося, а сама позивачка такий свій стан категорично не визнавала.

Згідно ст. 3 Конституції Українилюдина, її життя і здоров'я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У відповідності до ст. 32 Конституції Україникожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до статті 68 Конституції Україникожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Тобто право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Як зазначено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1 чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Частиною 2 ст. 302 ЦК Українипередбачено обов'язок особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності.

Статтею 201 ЦК Українипередбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Згідно ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Положеннями ст.ст. 15, 275 ЦК України передбачено право особи на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

Відповідно ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Діючим цивільним законодавством закріплена презумпція добропорядності особи, а тому згідно з положеннями статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена про позивача інформація є достовірною, покладається на відповідачів.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від

27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1 визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Недостовірною є інформація, яка не відповідає дійсності, містить в собі неправдиві дані, викладена із перекрученням фактів.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Як роз'яснено в п. 25 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_9

Докази та обставини, на які є посилання у касаційній скарзі були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Зводяться до оцінки доказів по справі, яким суди дали належну правову оцінку.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від

11 квітня 2017 року у справі за позовом депутата Криворізької районної ради Криворізького району Дніпропетровської області VІІ скликання від політичної партії Українське об'єднання патріотів «УКРОП» ОСОБА_9 до Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 секретаря Широківської сільської ради Криворізького району, ОСОБА_3 головного бухгалтера Широківської сільської ради Криворізького району, ОСОБА_4 касира-інспектора військово-облікового бюро Широківської сільської ради Криворізького району, ОСОБА_5 спеціаліста Широківської сільської ради Криворізького району, ОСОБА_6 землевпорядника, ОСОБА_7 начальника житлово-комунального підприємства Широківської сільської ради, третя особа: Криворізька районна рада Дніпропетровської області, про зобов'язання спростувати недостовірну інформацію та стягнення моральної шкоди, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович