Справа № 445/1466/15 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 22-ц/783/1364/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М, Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

ОСОБА_5, її представника ОСОБА_6,

представника Червоненської сільської ради Золочівського

району Львівської області - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 29 листопада 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом до Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області, ОСОБА_8, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Відділу Держземагентства у Золочівському районі Львівської області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_9, районного виробничого відділу Львівської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» про визнання недійсним рішення Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області №447 від 10 жовтня 2014 року про надання дозволу ОСОБА_8 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,20 га по вул. Підлісна в с. Червоне для ведення особистого селянського господарства; визнання недійсним рішення Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області №533 від 21 липня 2015 року «Про внесення змін в рішення сесії»; визнання за ОСОБА_5 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, права власності на земельні ділянки, які розташовані біля житлового будинку АДРЕСА_1 площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,24 га для ведення особистого селянського господарства в межах та конфігурацією, що визначені документацією із землеустрою.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги задоволено частково, визнано недійсним рішення Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області №533 від 21 липня 2015 року «Про внесення змін в рішення сесії»; визнано за ОСОБА_5 (місце проживання: 80756, Львівська область, Золочівський район, село Червоне, вулиця Підлісна, 18, ІПН НОМЕР_1) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_11, яка померла 16 січня 1999 року, право власності на земельні ділянки, які розташовані біля житлового будинку АДРЕСА_1 площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,24 га для ведення особистого селянського господарства в межах та конфігурацією, що визначені документацією із землеустрою. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_8Я,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що межі та конфігурація земельних ділянок на момент передання їх у власність ОСОБА_11 (бабці позивачки) взагалі визначені не були. Розміри та розміщення ділянок, на які судом визнано право власності, були визначені документацією із землеустрою, яка виготовлена у 2015 році фізичною особою - підприємцем ОСОБА_9, а тому, дії Червоненської сільської ради, депутати якої у 2014 році прийняли два рішення за № 447 та 448 про надання дозволів ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на виготовлення документації про передачу у власність вільних земельних ділянок були правомірними. Дані рішення грунтувалися на ретельному дослідженні фактичних обставин справи та проведені фактичних замірів на місці знаходження ділянок. В результаті чого комісією із депутатів було складено Акт обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 в с. Червоне від 17 лютого 2014 року, з якого вбачається, що крім земельної ділянки площею 0,49 га, якою користується ОСОБА_5, в наявності є земельна ділянка приблизною площею 0,16 га, якою раніше користувалась ОСОБА_12 - бабця ОСОБА_8 На підставі наведених обставин Червоненська сільська рада прийняла рішення № 447 про надання дозволу ОСОБА_8 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення цієї вільної земельної ділянки у власність. Однак, прийнявши оскаржуване рішення та фактично визнавши за ОСОБА_8 право на користування окремою земельною ділянкою поза межами ділянки, на яку претендує ОСОБА_5, суд першої інстанції не дослідив, що технічна документація на земельні ділянки, на які претендує ОСОБА_5, оформлена таким чином, що повністю накладається на земельну ділянку на яку претендує ОСОБА_8, тобто, суд, визнаючи одні і ті ж права двох учасників спору, не вирішив спір по суті, а створив ще більше непорозумінь. Апелянт просить суд звернути увагу на те, що у рішенні виконавчого комітету Червоненської сільської ради народних депутатів № 136 від 30.12.1993 року зазначено про передачу ОСОБА_11 двох ділянок площею 0.25 та 0.46 без визначення конкретного місця розташування вказаних ділянок. Таким чином ідентифікувати місце знаходження ділянок неможливо. Крім того, позивачка стверджувала про те, що вона успадкувала дві земельні ділянки і просить визнати право власності за нею на ділянки площею 0,25 га та 0,24 га, однак відповідно до вищезгаданого рішення № 136 земельні ділянки такої площі не передавались ОСОБА_11, а відтак позовні вимоги не могли бути задоволені, оскільки залишились недоведеними. Крім цього, зазначає, що позивачка не може претендувати на вказані земельні ділянки в порядку спадкування, оскільки спадкодавці не оформили вказаних земельних ділянок та не отримали документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, тобто, державних актів. Посилання позивачки на карту «План схему с. Червоне», як на документ, який засвідчує місцезнаходження ділянок, не може братись до уваги, адже план схема не може бути правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, а відтак не може визначати межі земельних ділянок, які передавались ОСОБА_11 Також звертає увагу суду на те, що згідно погосподарських книг за 1986-1990 роки та за 1991-1996 роки, за домогосподарством ОСОБА_11 до 1992 року рахувалось 0,40 га землі. В той же час з 1993 року вказується про 0,71 га. без жодного на це рішення органу місцевого самоврядування було збільшено земельну ділянку. Даний факт підтверджується відповідю Державної інспекції сільського господарства у Львіській області № 9525/3-21-8 від 10.12.2013 року, з якої вбачається, що по АДРЕСА_1 у с. Червоне проектним інститутом «Укрземпроект» у 1988 році було помилково об'єднано дві земельні ділянки в одну, в результаті чого загальна площа земельної ділянки почала становить 0,49 га, яка на карті позначена за №723-417-0,49. Саме у зв'язку з даною помилкою відбулось об'єднання двох ділянок в одну і виникло у ОСОБА_11 право претендувати на ділянку збільшеного розміру 0,49 га та в 1993 році виконавчим комітетом Червоненської сільської ради народних депутатів було прийнято рішення №136 про передачу гр. ОСОБА_11 у власність ділянки площею 0,71 га. Проте, ОСОБА_11 не здійснила жодних дій щодо ідентифікації земельної ділянки, зокрема, не вчинила дій щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і не вчинила дій спрямованих на оформлення свого права власності на вказані ділянки, а тому право власності на земельні ділянки не могло перейти в порядку спадкування до ОСОБА_5 З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду в частині визнання за ОСОБА_5 в порядку спадкування права власності на земельні ділянки, які розташовані біля житлового будинку АДРЕСА_1 площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,24 га для ведення особистого селянського господарства в межах та конфігурацією, що визначені документацією із землеустрою - скасувати.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, представника Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_5, її представника ОСОБА_6 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка після смерті матері, ОСОБА_13 успадкувала земельні ділянки площею 0.49 га, а відтак набула права власності на ці земельні ділянки в порядку спадкування за законом, а тому прийняття Червоненською сільською радою Золочівського району Львівської області рішення №533 від 21.07.2015 року, яким порушується її право власності на земельні ділянки, є незаконним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. п. 1, 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно - кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 30 травня 2012 року у справі №6-31цс1, у п. 3 Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області №136 від 30 грудня 1993 року, яке ніким не оскаржувалося і є чинним, ОСОБА_11 передано у приватну власність земельні ділянки, площею 0,25 га для обслуговування житлових будинків та 0,46 га для ведення підсобного господарства.

Судом першої інстанції також встановлено, що згідно запису під №522 у Списку землевласників і землекористувачів по Червоненській сільській раді Золочівського району Львівської області за ОСОБА_11 закріплено присадибну ділянку, площею 0,25 га та ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,24 га, які знаходяться за адресою вул. І.Франка, та земельну ділянку, площею 0,22 га для ведення особистого підсобного господарства, що в загальному становить 0,71 га.

Запис аналогічного змісту міститься також у Книзі №3 реєстрації землевласників та землекористувачів по Червоненській сільській раді народних депутатів під №540.

З врахуванням висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 30 травня 2012 року у справі №6-31цс, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що право власності ОСОБА_11 на земельні ділянки площами 0.25 га, 0.24 га підтверджується записами у Книгах обліку землевласників та землекористувачів, а також рішенням виконкому Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області про передачу їй у власність земельних ділянок.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції взяв до уваги план - схему с. Червоне 1988 року, у якому зазначена земельна ділянка площею 0.49 га № 723-417-0.49 га, яка згідно списку землекористувачів облікована у користуванні ОСОБА_11

Відомості про площі земельних ділянок ОСОБА_11, які зазначені в план - схемі с. Червоне, в рішенні Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області від 30.12.1993 року №136, в погосподарських книгах с. Червоне та в земельно - кадастрових документах співпадають.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право власності ОСОБА_11 на земельні ділянки площами 0.25 га для обслуговування житлового будинку та 0.24 га для ведення особистого підсобного господарства виникло на підставі рішення виконкому Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області від 30.12.1993 року №136, яке посвідчено записом у земельно- кадарстових документах відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року.

Дія таї статті 23 ЗК України 1990 року, яка визначала документи, що посвідчують право власності на землю, зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом КМ України від 26.12.1992 року. Втрата чинності цим Декретом з 04.10.2006 року не призводить до втрати прав власності на земельні ділянки, що виникли відповідно до положень Декрету під час його дії.

Відповідно до п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Враховуючи записи в погосподарських книгах та книзі обліку землевласників та землекористувачів, згідно з якими за ОСОБА_11 обліковувались земельні ділянки площами 0.25 га та 0.24 га, беручи до уваги п.3 Декрету КМ України, згідно з яким запис у земельно - кадастрових документах, посвідчений сільською радою, підтверджує право приватної власності на землю, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_11 на день смерті належали на праві власності земельні ділянки площами 0.25 га та 0.24 га.

Копіями свідоцтв про смерть підтверджується, що ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно зі ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно змісту ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 81 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі: в приватизації земельних ділянок, що були надані їм для користування; г)прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_13 будучи спадкоємцем померлої у 1999 році матері, ОСОБА_11, успадкувала належні їй на день смерті на праві власності земельні ділянки за раніше діючим законодавством, а саме, відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, відповідно до якої визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 лютого 2014 року, виданого державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Львівської області Білінським І.І., зареєстрованого під №198, ОСОБА_13 належав на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1, який успадкувала ОСОБА_5, і з врахуванням положень ст. 30 ЗК УРСР 1990 року , суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що частина спірної земельної ділянки площею 0,25 га перейшла до ОСОБА_13 у зв'язку з переходом в порядку спадкування права власності на житловий будинок, що знаходиться на цій земельній ділянці, інша частина земельної ділянки, площею 0,24 га для ведення особистого підсобного господарства перейшла у власність ОСОБА_13 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_11

Враховуючи вищенаведене, з врахуванням вищезазначених положень ЦК України, ЗК України, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_5 в порядку спадкування набула право власності на земельні ділянки, які розташовані біля житлового будинку АДРЕСА_1 площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,24 га для ведення особистого селянського господарства в межах та конфігурацією, що визначені документацією із землеустрою, а відтак суд першої інстанції правомірно визнав за ОСОБА_5 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельні ділянки, які розташовані біля житлового будинку АДРЕСА_1 площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,24 га для ведення особистого селянського господарства в межах та конфігурацією, що визначені документацією із землеустрою

З матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2014 року рішенням Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області №448 вирішено дати дозвіл гр. ОСОБА_5 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 0,71 га, в тому числі: пл.0,25 га по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, пл.0,24 га по вул.Підлісна та пл. 0,22 га в ур. «Біля ОСОБА_17» в с. Червоне Золочівського району Львівської області для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельних ділянок, які перебувають у її користуванні.

Рішенням Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області №533 від 21 липня 2015 року, яке оспорювалось позивачкою і визнано недійсним, і в частині рішення суду апелянтом не оскаржується, внесено зміни до п.1 рішення №448 від 10.10.2014 року, а саме: надано дозвіл гр. ОСОБА_5 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,71 га, в тому числі пл. 0,49 га по АДРЕСА_1 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, пл. 0,22 га в ур. «Біля ОСОБА_17» в с.Червоне Золочівського району Львівської області для ведення особистого селянського господарства.

З матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2014 року рішенням Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області №447 також вирішено дати дозвіл гр. ОСОБА_8 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,20 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель не наданих у власність або постійне користування в межах населених пунктів.

Визнаючи недійсним оскаржуване позивачкою рішення Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області №533 від 21 липня 2015 року, яким внесено зміни до п.1 рішення №448 від 10.10.2014 року, суд прийшов до висновку, що таке прийнято з порушенням вимог законодавства, оскільки його зміст не відповідає записам в земельно-кадастрових книгах Червоненської сільської ради Золочівського району щодо площ та цільового призначення земель, право власності, на які ОСОБА_5 набула в порядку спадкування, що порушує законні права та інтереси позивачки.

Рішення Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області №447 від 10.10.2015 року, яким гр. ОСОБА_8 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,20 га по АДРЕСА_1, є неконкретизованим щодо місця розташування земельної ділянки, у ньому не зазначено, на яку конкретно земельну ділянку надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у рішенні не зазначено конкретне місце розташування земельної ділянки, оскільки зазначено лише вулицю Підлісна в с. Червоне Золочівського району Львівської області, не зазначено, із якою земельною ділянкою межує земельна ділянка, що підлягає відведенню ОСОБА_18, чи така межує із земельною ділянкою, належною ОСОБА_5

Така невизначеність місця розташування земельної ділянки спростовує доводи апелянта про наявність накладки земельних ділянок ОСОБА_5 і ОСОБА_19

З рішення Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області №533 від 21.07.2015 року вбачається, що таке приймалося лише на підставі розгляду звернення депутатів Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області, рішення приймалося вже 21.07.2015 року, тобто, на наступний день після написання та підписання депутатського звернення, без попереднього вивчення та узгодження даного питання земельною комісією сільської ради, оскільки таке в матеріалах справи відсутнє, за відсутності правового обґрунтування та правомірності внесення змін, без участі осіб, прав та інтересів яких це стосується і за відсутності документів на обґрунтування звернення депутатів. Наявне в матеріалах справи звернення депутатів, на підставі якого приймалося вищезгадане рішення, не містить жодних обґрунтувань, в тому числі і правових, необхідності внесення змін і доповнень в п.1 рішення сесії №448 від 20.07.2015 року, не містить документального підтвердження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги на рішення суду апелянт посилається на накладки земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_19, не надавши, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що рішенням сесії Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області №447 від 10.10.2014 року ОСОБА_19 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0.20 га по АДРЕСА_1, яка накладається саме на земельну ділянку, на яку рішенням сільської ради №448 від 10.10.2015 року надано дозвіл ОСОБА_5 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 0.71 га, в тому числі: площею 0.25 га по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівельі споруд, площею 0.24 га по вул. Підлісна та площею 0.22 га в урочищі «І.Фірак» для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, які перебувають у її користуванні.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення №447 від 10.10.2014 року та задоволення позовної вимоги про визнання недійсним рішення Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області №533 від 21 липня 2015 року «Про внесення змін в рішення сесії» не оскаржується, а відтак в цій частині законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 29 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.