РІШЕННЯ іменем україни
19 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,Писаної Т.О., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про зміну розміру аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку ОСОБА_5 та сина ОСОБА_8, які знаходяться на її утриманні.

Зазначає про те, що відповідач працює, однак приховує дійсний розмір доходів, належну матеріальну допомогу на утримання дітей не надає.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 березня 2010 року з позивача стягнуто аліменти на утримання дітей - по 250 грн щомісячно.

З урахуванням викладеного та посилаючись на те, що у відповідача з'явилась можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж визначено рішенням суду, просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються на її користь на утримання дітей щомісячно по 500 грн з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 квітня 2016 року змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ними повноліття - 500 грн на кожну дитину.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року рішення районного суду змінено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, по 350 грн заробітної плати з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття, починаючи з 13 листопада 2014 року. Відповідно до ст. 367 ЦПК України стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

У решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК Українипід час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. 192 СК України, вважав справедливим стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі - по 500 грн на кожну дитину.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів, апеляційний суд також послався на те, що аліменти повинні стягуватись з відповідача у твердій грошовій сумі, проте не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття, починаючи з 13 листопада 2014 року.

Однак не можна повністю погодитись з висновками суду апеляційної інстанції.

Судами встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 березня 2010 року з позивача стягнуто аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, народження по 250 грн щомісячно.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Судом встановлено, що відповідач має ще одну дитину - доньку ОСОБА_9, 1995 року народження.

Згідно з довідками діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_8 навчаються у Дніпропетровській загальноосвітній санаторній школі-інтернаті № 5 I-III ступенів (а. с. 69, 70).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому за змістом ч. 1 ст. 184 СК України визначення судом розміру аліментів у твердій грошовій сумі можливе лише за обставин, які мають істотне значення, зокрема у разі нерегулярного мінливого доходу платника аліментів, отримання ним доходу в натурі.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 184 СК України, якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, норма ч. 2 ст. 182 СК України не є імперативною і законодавець допускає можливість призначення судом аліментів в меншому розмірі, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, про що свідчить положення ч. 3 ст. 184 СК України. Це залежить від заявлених позовних вимог та з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного апеляційний суд помилково зазначив в резолютивній частині рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, оскільки такий розмір аліментів чинним законодавством передбачено у випадку визначення розміру аліментів у частині від заробітку платника аліментів, а щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, то такий розмір може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і у такому разі дитині призначається державна допомога у розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з огляду на вимоги ст. 184 СК України.

З огляду на викладене колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що судом апеляційної інстанції при визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі не враховано положення ст. 184 СК України.

Оскільки обставини справи судами встановлені повно і правильно, додаткового дослідження доказів чи встановлення обставин у справі не вимагається, проте в частині визначення розміру аліментів рішення апеляційного суду ухвалено із неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому воно відповідно до ст. 341 ЦПК України підлягає зміні з виключенням із резолютивної частини слова «але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття».

Керуючись ст. ст. 336, 337, 341 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року змінити.

Виключити з резолютивної частини рішення слова «але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович