У Х В А Л А

2 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року та заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 2 жовтня 2015 року в справі за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Дарницький районний суд м. Києва заочним рішенням від

2 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду

м. Києва від 15 листопада 2016 року, позов Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» (далі - КП «Житло-Сервіс») задовольнив частково: стягнув на його користь з ОСОБА_4 23 тис. 614 грн 35 коп. заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні витрати), комунальні послуги, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми; в задоволенні решти позовних вимог відмовив; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 21 червня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилив, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 2 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року залишив без змін.

22 вересня 2017 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвалених у справі рішень з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 267, 322, 382, 625 ЦК України, статей 13, 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх вимог заявник надав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2011 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Задовольняючи частково позовні вимоги КП «Житло-Сервіс», суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що позивач утримує та проводить обслуговування будинку, власником квартири в якому є відповідач; між сторонами склались відносини в сфері житлово-комунальних послуг, ОСОБА_4 є споживачем, а КП «Житло-Сервіс» - виконавцем послуг та балансоутримувачем; установивши наявність у позивача заборгованості перед відповідачем за отримані житлово-комунальні послуги, суди дійшли висновку про стягнення її в судовому порядку.

При цьому, суди врахували правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16 грудня 2015 року № 6-2023цс15, про те, що за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

У наданій порівняння ухвалі від 13 квітня 2011 року суд касаційної залишив у силі рішення суду першої інстанції, якими відмовлено у стягненні заборгованості за обслуговування будинку та прибудинкової території з підстав недоведеності позивачем надання відповідачеві послуг з утримання будинку та прибудинкової території. При цьому суди врахували, що між сторонами не було укладено договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

У справі, в якій постановлено надану заявником для порівняння ухвалу та в справі, рішення в якій просить переглянути заявник, встановлено різні фактичні обставини, що не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року та заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 2 жовтня 2015 року відмовити.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук