Номер провадження: 22-ц/785/5000/17
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа - Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2017 року,

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеною заявою, в якій просив: 1) встановити факт його народження - ІНФОРМАЦІЯ_1; 2) зобов'язати Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису про народження № 1 від 06.01.1958 р., вказавши дату його народження - «ІНФОРМАЦІЯ_1» замість - «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Вимоги заяви ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що 07.12.2016 р. він звернувся до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Відділ РАЦС) із заявою про видачу повторного свідоцтва про народження у зв'язку з його втратою.

Листом від 07.12.2016 р. відділ РАЦС відмовив у видачі повторного свідоцтва про народження, оскільки в актовому записі про його народження не вказано по батькові, дата народження вказана - «ІНФОРМАЦІЯ_2.», в той час як в паспорті вказано по батькові - «ОСОБА_4», дата народження вказана - «ІНФОРМАЦІЯ_1.». Крім того, йому повідомлено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану необхідно подати: - свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; - інші документи, необхідні для розгляду та вирішення питання по суті. Цього він зробити не може, оскільки первинний документ, на підставі якого можливо внести відповідні зміни та виправити неточності, є - оригінал свідоцтва про народження, який у нього відсутній.

ОСОБА_4 у заяві посилався на те, що помилка у даті його народження створює для нього певні перешкоди.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2016 р. у задоволенні заяви ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовлено.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення його заяви. Посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. У судовому засіданні представник цього відділу вирішення питання по апеляційній скарзі віднесла на розсуд суду. Пояснила, що при наявності рішення суду про встановлення факту народження у певний час будуть внесені відповідні зміни до актового запису.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та пояснень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не довів, які саме юридичні наслідки тягне за собою встановлення даного юридичного факту за наявності актового запису про його народження (а. с. 58 - 58 зворотня сторона).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (п. п. 1.1, 1.7, 1.10, 1.15, 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 р. № 96/5, зареєстровані в Міністерстві юстиції 14.01.2011 р. за № 55/18793) та процесуального (ст. ст. 234, 235, 256 - 259 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі доказів.

Встановлено, що в актовому записі № 1 від 06.01.1958 р. про народження ОСОБА_4 зазначено дату його народження як - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 28).

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_4 (а. с. 4), листа Київського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області від 14.01.2017 р. (а. с. 18) останній вісім разів міняв паспорт громадянина України, в якому кожного разу дата його народження вказана - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Між сторонами виникли правовідносини щодо внесення змін до актового запису про народження.

Пунктами 1.1, 1.7, 1.10, 1.15, 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 р. № 96/5, зареєстровані в Міністерстві юстиції 14.01.2011 р. за № 55/18793 (далі - Правила) передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відповідними відділами державної реєстрації актів цивільного стану.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказується причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Питання про внесення змін до актових записів цивільного стану розглядається у тримісячний строк з дня подання відповідної заяви.

Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесені змін до актових записів цивільного стану може бути оскаржена до суду.

Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема - рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

Оскільки судом першої інстанції беззаперечно встановлено наявність актового запису № 1 від 06.01.1958 р. про народження ОСОБА_4, де зазначено дату його народження як - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 28), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про встановлення юридичного факту - народження заявника ІНФОРМАЦІЯ_1.

Доводи апелянта про те, що суд не врахував, що встановлення правильної дати його народження буде підставою для внесення відповідних змін до актового запису, відмова в задоволенні його заяви позбавляє можливості отримати повторне свідоцтво про народження, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки останній не позбавлений можливості внести відповідні зміни до наявного актового запису щодо дати його народження, за наявності відповідних доказів.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_4 є необґрунтованою, а тому її треба відхилити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_4, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова