У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту припинення трудових відносин, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що 13 грудня 2015 року він був призначений на посаду директора ТОВ «Європейські телесистеми». 05 травня 2016 року його було звільнено з посади директора за угодою сторін. В цей же день був підписаний наказ про припинення виконання ним повноважень директора цього товариства.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_2 просив встановити факт припинення трудових відносин з ТОВ «Європейські телесистеми» на посаді директора з 05 травня 2016 року; встановити, що після набрання законної сили даним судовим рішенням воно слугуватиме правовою підставою для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про те, що з 05 травня 2016 року

ОСОБА_2 не є керівником ТОВ «Європейські телесистеми»; зобов'язати відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вчинити реєстраційні дії щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про те, що з 05 травня 2016 року ОСОБА_2 не є керівником ТОВ «Європейські телесистеми». Після набрання законної сили даним судовим рішенням, направити його для виконання у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Єдиним державним реєстром судових рішень, відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року, відмовлено у відкритті провадження.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

З висновками суддів не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Приписами ст. 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження.

Сутністю провадження у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, є те, що у ньому відсутній спір про право, об'єктом судового захисту є охоронюваний законом інтерес, предметом судової діяльності - є встановлення юридичних фактів з метою подальшого здійснення заявником своїх суб'єктивних прав.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня

1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Відмовляючи у відкритті провадження суди виходили з того, що факт припинення трудових обов'язків ОСОБА_2 з ТОВ «Європейські телесистеми», зобов'язання вчинити певні дії, відповідно до наданих заявником документів підтверджений та додаткового встановлення в порядку окремого провадження не встановлюються.

Невнесення уповноваженою особою ТОВ «Європейські телесистеми» відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про те, що з 05 травня

2016 року ОСОБА_2 не є керівником цього товариства, свідчить про наявність спору про право, який не може бути вирішено в порядку окремого провадження лише за участю самого заявника.

Не може також бути предметом розгляду в порядку окремого провадження вимога про зобов'язання відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вчинити реєстраційні дії щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про те, що з 05 травня 2016 року ОСОБА_2 не є керівником ТОВ «Європейські телесистеми», що є дією примусового характеру та пов'язана з виконанням останнім своїх адміністративно-розпорядчих функцій.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно дійшов висновку про відмову у відкритті провадження.

Касаційна скарга є необґрунтованою, викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи. Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суддів попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту припинення трудових відносин, зобов'язання вчинити певні дії, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович