Справа №601/1992/16
Провадження № 2/601/84/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого суду ОСОБА_1

при секретарі : Польовій Ж.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася з позовом в суд про визнання недійсним кредитного договору. В судове засідання позивачка не зявилася, надіславши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, уточнені позовні вимоги просить задоволити.

З позовної заяви вбачається, що в 2011 році позивачка звернулася в Кременецьке відділення Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» для отримання картки для соціальних виплат на дітей. Разом з цією карткою їй було надано картку «Універсальна». Проте, договору на обслуговування кредитної картки, кредитного договору, умов кредитування, умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_2 не підписувала, а також не підписувала жодного документа, яким би узгоджувалася сума кредиту, відсоткова ставка за кредитом та інші істотні умови кредитного договору. У 2016 році позивачка почала отримувати від відповідача письмові повідомлення про суму заборгованості по кредитній картці. Крім того, без її відома та згоди з картки для соціальних виплат проводилося списання коштів на погашення заборгованості по кредитній картці.

10 жовтня 2016 року ОСОБА_2 письмово звернулася до відповідача з вимогою надати копію кредитного договору чи будь-якого іншого підписаного нею документа на обслуговування кредитної картки, встановлення кредитного ліміту, відсоткової ставки та інших платежів по кредитній картці. З відповіді, яка надійшла в електронному варіанті за № 20.1.0.0.0/7-20161014/327 від 20 жовтня 2016 року позивачці стало відомо, що між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено Договір про надання банківських послуг, який складається з заяви, памятки клієнта, Умов і правил надання банківських послуг, з якими вона має змогу ознайомитися на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк». Проте, вказаних вище документів під час отримання пластикової картки позивачка не підписувала, для ознайомлення їй ці документи не надавалися. Отримавши роздруківку операцій по платіжній картці через компютерну програму «Приват24» позивачці стало відомо, що з її платіжних карток проводилося списання коштів на інші картки, якими вона не користується і які ніколи у її користуванні не були.

Позивачка вважає, що між нею та відповідачем кредитні відносини не врегульовані у відповідності до чинного законодавства. Відсутні будь-які документи щодо погодження істотних умов кредитного договору.

В позовній заяві позивачка просить суд визнати недійсним кредитний договір № б/н від 22 лютого 2011 року укладений між нею та публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», застосувати наслідки недійсності правочину, які передбачені ч.1 ст.216 ЦК України, стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на її користь кошти в сумі 4 325 гривень 33 копійки та судові витрати по справі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день слухання справи в суді. Причини його неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань.

В 2011 році в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_2 відкрито картковий рахунок № 754709, який по закінченню строку дії картки було переоформлено на № 365663 для отримання соціальних виплат - одноразової державної соціальної допомоги при народженні дитини та інших соціальних допомог на дітей.

23.02.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, шляхом оформлення кредитної картки «Універсальна», картковий рахунок № 75512, який по закінченню строку дії картки було переоформлено на № 755128.

ПАТ КБ «Приват Банк» надіслав на адресу позивачки вимогу про погашення всієї суми боргу за договором, згідно якої її заборгованість складає 13 210,00 грн., та погрожує передати її справу до суду при несплаті заборгованості до 24.09.2016 року.

Судом встановлено, що в період із 11 червня 2016 року по 10 жовтня 2016 року, тобто в період чинності як договору банківського рахунку так і кредитного договору, з карти для соціальних виплат позивачки було перераховано 4 325,33 грн. в рахунок погашення заборгованості по кредитній картці № 755128.

Відповідно до ч.3 ст.1066 Цивільного кодексу України, банк не має право визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч.1,2 ст.1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках встановлених договором між банком і клієнтом.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» № 22 від 21.01.2004 року, банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір має містити інформацію, яка потрібна для належного виконання банком доручення платника, зокрема: умови, за якими банк повинен здійснити (здійснювати) договірне списання; номер рахунку платника, з якого має здійснюватися договірне списання; назву отримувача; номер і дату договору з отримувачем, яким передбачене право отримувача на договірне списання коштів з рахунку платника; перелік документів, які отримувач має надати банку, що обслуговує платника (якщо вони передбачені в договорі).

Таким чином, вказується конкретний рахунок у договорі з банком як такий, з якого може здійснюватися договірне списання при настанні обумовлених обставин. У решті всіх випадків списання коштів без відома клієнта є незаконним.

Відповідно до ч.ч. 2,4 ст.26 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні» умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставин, за яких банк має здійснити договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунку, з якого має здійснюватися списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявністю договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). У разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг.

Судом встановлено, що позивачці 23.02.2011 року в ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрито два карткові рахунки, видано картку для отримання соціальних виплат - одноразової державної соціальної допомоги при народженні дитини та інших соціальних допомог на дітей картковий рахунок № 365663 та кредитну картку «Універсальна» картковий рахунок № 755128. Позивачка не надавала згоди на списання коштів з її рахунку № 365663, та будь-якого рішення суду щодо примусового стягнення заборгованості не має.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3141792/16-ц за касаційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» слідує, що надана Банком копія анкети заяви про приєднання до Умов та Правил на банківських послуг у ПриватБанку від 23 березня 2011 року не є належним доказом в розумінні ст. ст. 59, 59 ЦПК України, укладання договору про надання банківських послуг використання кредитної картки.

З огляду на вищевикладене та те, що вчинений правочин не відповідає вимогам чинного законодавства України, а відповідачем не було спростовано доводи позивачки про ту обставину, що нею не було надано згоди на списання коштів з її карткового рахунку № 365663, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення, а безпідставно списані ПАТ КБ «Приватбанк» з картки для отримання соціальних виплат - одноразової державної соціальної допомоги при народженні дитини та інших соціальних допомог на дітей грошові кошти в сумі 4 325,33 гривень підлягають поверненню.

Суд також вважає за необхідне відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивачки понесені нею судові витрати по справі, згідно договору про надання правової допомоги від 28 листопада 2016 року в розмірі 3000,00 гривень та судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.26 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», п.п. 6.1, 6.2 «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» № 22 від 21.01.2004 року, ст. ст. 1066, 1071,1073,1074 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 ЦПК України, суд, -

В И РІ Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати кредитний договір № б/н від 22 лютого 2011року укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» недійсним.

Застосувати наслідки недійсності правочину, які передбачені частиною першою статті 216 Цивільного Кодексу України.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_2 4 325 (чотири тисячі триста двадцять п`ять) гривень 33(тридцять три) копійки, в рахунок відшкодування безпідставно списаних Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" грошових коштів з картки для отримання соціальних виплат - одноразової державної соціальної допомоги при народженні дитини та інших соціальних допомог на дітей картковий рахунок № 365663 .

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 3000,00 грн. судових витрат за надання адвокатських послуг.

Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави стягувач ДСА України судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок, отримувач УДКСУ у Кременецькому районні 22030001, банк одержувач ГУДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, р/р 0316, код одержувача (ЄДРПОУ) 37766394.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: