Справа № 752/9873/16-ц
Провадження №: 2/752/887/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.,

при секретарі Тасенко О.О., Тітковій І.Ю., Мороз О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 та позбавити її права користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

У мотивування позовних вимог позивач вказує, що 07.04.2006 року між ним та ОСОБА_2 (надалі відповідач) було укладено шлюб, який реєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва.

Під час перебування в шлюбі з відповідачкою в них народились спільні діти.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Проживши у спільному шлюбі 10 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Однак, останнім часом вони з відповідачкою не можуть як сім'я проживати разом, виконувати спільні обов'язки, в них панує непорозуміння та неприйняття один одного, яке стосується усіх сфер життя. Такі обставини не дають змоги співіснувати нам як подружжю, спільно виховувати дітей та давати їм гідний приклад. Окрім того, відповідачка часто виявляє агресію до мене та дітей, не нехтуючи застосуванням фізичної сили, піднімає голос на дітей, застосовує нецензурну лексику при дітях у спілкуванні ним та влаштовує в домі постійні сварки. Щодо неправомірних дій Позивача порушені два кримінальних провадження Броварським ВП ГУ НП в Київській області.

Позивач вказує, що його особистій приватній власності знаходиться квартира АДРЕСА_1

Після народження другої дитини він дав згоду на реєстрацію Відповідача у цій квартирі для можливості зареєструвати в ній і молодшу дитину.

Відповідач у квартирі не проживає майже рік і в тому числі на момент подання позовної заяви до суду.

Протягом 05-09 червня 2016 року відповідач вивезла усе належне їй майно з моєї квартири, тобто добровільно змінила своє місце проживання, вибувши в інше жиле приміщення та з цього приводу, втратила право користування моєю квартирою з зазначеного часу.

Оскільки подальше спільне проживання неможливе з обставин він неодноразово звертався до дружини з вимогою не чинити протиправних дій у квартирі оскільки вона приїжджає, залишається на 1-2 ночі, викликає міліцію, вмикає світло вночі, внаслідок чого несплять діти, він та його батьки. Все це створює йому як власнику перешкоди у користуванні власністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позов підтримують та просять його задовольнити. Пояснили у судовому засіданні що у конфлікти в родині почались ще під час спільного проживання у приватному будинку по АДРЕСА_2. Відповідачка після народження другої дитини змінилась, веде себе агресивно, влаштовує скандали, б'ється. За незначну провину побила старшу дитину на дачі. Після повернення до квартири у м. Києві поведінка відповідачки не змінилась, внаслідок чого відповідачка вимусила позивача з'їхати разом із старшою дитиною з квартири, оскільки зробила нестерпимим спільне проживання. За рішенням суду 03.08.2016 р. шлюб між позивачем та відповідачкою був розірваний, а за рішенням суду від 18.01.2017 року місце проживання малолітніх дітей було визначено з батьком.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила суду, що перебуваючи у шлюбі з позивачем народила дві дитини. Після укладання шлюбу разом з чоловіком та дітьми вона проживала у квартирі АДРЕСА_1. Після народження другої дитини, в інтересах оздоровлення дітей, вони з чоловіком на літній період виїзжали проживати у приватний будинок по АДРЕСА_2. Там з чоловіком в неї відбувся конфлікт. Восени повернулась проживати у квартиру. Після конфлікту з чоловіком старша дочка яка більш прихильна до батька проживає з позивачем. А молодша дочка проживає з нею у спірній квартирі. Заявлений позов вона вважає безпідставним посилаючись на те що це саме позивач її провокує.

Свідок ОСОБА_5, мати відповідачки по справі, пояснила в судовому засіданні, що з дочкою в неї конфлікт, бо остання неналежним чином себе поводить, не дослухається зауважень, влаштовує сварки та бійки з чоловіком, її дочці важко догодити. Влітку 2016 році знаходячись в АДРЕСА_2 її дочка ОСОБА_2 побила старшу онуку за якусь провину. Внаслідок постійних конфліктів зять пішов проживати із старшою онукою до своїх батьків за адресою АДРЕСА_3, а молодша онука проживає з матір'ю ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_6, батько позивача по справі, пояснив в судовому засіданні що спірна квартира була придбана сином до шлюбу та є особистою власністю позивача. У його родини є будинок у АДРЕСА_2, який ще не введений в експлуатацію, але придатний для проживання. Деякий час там проживала родина сина з дітьми. Під час проживання родини сина в с. АДРЕСА_2 виник конфлікт в родині сина. Невістка сильно побила старшу онуку, також побила сина. З червня по жовтень відповідачка проживала із молодшою дитиною на дачі в с. Зазим'є. невістка поводить себе неадекватно, перешкоджає сину нормально проживати у власній квартирі. Син, ОСОБА_1, повністю забезпечує невістку харчами та несе витрати по утриманню квартири. Внаслідок постійних конфліктів зять пішов проживати із старшою онукою до нього у квартиру.

Вислухавши позивача, представника позивача, заслухавши покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 07.04.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03.08.2016 р. був розірваний.

Від цього шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після реєстрації шлюбу відповідачка ОСОБА_2 стала проживати разом з позивачем у квартирі АДРЕСА_1, у якій потім була зареєстрована.

Квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на праві особистій приватній власності.

В цю житлову квартиру відповідачка ОСОБА_2 вселилась з дозволу власника цієї квартири свого чоловіка ОСОБА_2 шлюб з яким був розірваний за рішенням суду 03.08.2016 р.

Позивач просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 та позбавити її права користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

У відповідності до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Після розірвання судом 03.08.2016 року шлюбу між власником квартири ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 пройшло менше одного року.

У відповідності до ст.405 ЦК України ОСОБА_2 не втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 де проживає разом з дочкою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та відсутні правові підстави позбавити її права користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

Також відсутні були такі підстави для позбавлення позивачки її права користування спірним житловим приміщенням і на час звернення позивача ОСОБА_1 до суду з даним позовом. Оскільки як встановлено в судовому засіданні саме в інтересах оздоровлення дітей, відповідачка разом з чоловіком на літній період виїзжала проживати у приватний будинок по АДРЕСА_2. Цей будинок сторонам по справі не належить.

В судовому засіданні встановлено, що конфлікт між сторонами по справі позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 виник у той час коли вони знаходились у будинку що розташований по АДРЕСА_2, а не у квартирі АДРЕСА_1.

Таких що набрали би законної сили вироків суду, якими була би встановлена вина відповідача ОСОБА_2 в скоєнні кримінальних правопорушень стороною позивача суду не надано.

В судовому засіданні стороною позивача не надано доказів тому що рішення Голосіївського районного суду від 18.01.2017 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи Служби у справах дітей, про відібрання дітей та визначення місця їх проживання (а.с.35 т.2), за яким місце проживання обох малолітніх дітей визначено з позивачем, набрало чинності та виконано.

Навпаки в судовому засіданні встановлено що відповідач ОСОБА_2 постійно проживає разом з малолітньою дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у квартирі АДРЕСА_1. Позивач заявляє що малолітній вік дитини, та стан в якому вона опинилась здійснюючи догляд за дочкою перешкодили їй повноцінно відстоювати свої права при розгляді справи про визначення місця проживання дітей у зв'язку з чим нею подана апеляція на це рішення.

В судовому засіданні встановлено що малолітня дитина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 має особисту прихильність до матері. Підстав для виселення відповідачки з дитиною з квартири на підставі ст.157 ЖК України суд не вбачає, окрім цього таких позовних вимог у позовній заяві не заявлялось.

На підставі викладеного, керуючись ст.405 ЦК України, ст.ст.10,11,57-61,208,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко.