Справа № 450/2529/16-ц Провадження № 2/450/364/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2017 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кукса Д.А.

при секретарі Рибак Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Пустомитівського району Львівської області визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися з цивільним позовом до відповідача ОСОБА_3 сільської ради Пустомитівського району Львівської області, в якому просять визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування після смерті матері, ОСОБА_4, по 1/2 частині житлового будинку № 71 на вулиці Центральній у с. Раковець Пустомитівського району Львівської області та по 1/2 частині земельної ділянки, площею 1,33 га, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Свої вимоги мотивують тим, що 07.09.1999 року померла їхня мати ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно: житловий будинок № 71 по вул.. Центральній у с. Раковець, Пустомитівського району, Львівської області та земельну ділянку площею 1,33 га, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області. На випадок смерті мати позивачів склала за їх користь заповіт. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983р., вказано про те, що якщо у вказаний в ст.549 ЦК Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. На момент смерті ОСОБА_4 позивачі постійно проживали разом із спадкодавицею у вказаному житловому будинку та обробляли земельну ділянку, тобто, вчинили дії, які свідчать про прийняття ними спадщини. У 2016 року позивачі звернулися до нотаріуса для оформлення спадкових прав, проте останнім було відмовлено, у звязку із пропуском спадкоємців шестимісячного терміну для прийняття спадщини. Окрім того, правовстановлюючі документи на спадковий будинок спадкодавцеві не видавалися, хоча у по господарських книгах зазначений будинок рахується за померлою ОСОБА_4 Є ОСОБА_5 після смерті матері позивачі прийняли в рівних частках. Інших спадкоємців окрім них немає. З наведених підстав позивачі просять суд позов задоволити в повному обсязі.

У судове засідання позивачі не зявилися, не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені, однак подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.09.1999 року померла ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-СГ № 174186, виданим ОСОБА_3 сільською радою Пустомитівського району Львівської області, від 08.09.1999 року.

До складу спадкової маси після її смерті увійшло право власності на житловий будинок та господарські споруди розташовані по вул. Центральна, 71, в с. Раковець, що вбачається з довідки виданої ОСОБА_3 сільською радою Пустомитівського району Львівської області від 02.12.2011 року, виданої на підставі запису в погосподарських книгах сільської ради за 2007 рік та право приватної власності на землю (середню земельну частку) площею 1,33 га., розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради, згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) Серія ЛВ № 6982, виданого на підставі розпорядження Пустомитівської райдержадміністрації від 28.05.1997 року № 271, від 30.05.1997 року, зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 163 від 29.07.1997 року.

З копії довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» № 2/4209 від 25.03.2016 року, наявної в матеріалах справи, вбачається, що згідно інвентаризаційної справи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 29.12.2012 року будинковолодіння № 71 на вул.. Центральна в с. Раковець, Пустомитівського району, львівської області свідоцтво та реєстрація права власності не видавалося.

Так, виникнення права власності на житловий будинок, не залежало від державної реєстрації цього права за спадкодавцем, а підтвердженням належності особі власності на майно є відповідні записи в погосподарських книгах. Зважаючи на вказане, спадкодавець фактично набула право власності на будинок, однак не зареєструвала його у встановленому законом порядку, через, що позивачі позбавлена змоги реалізувати своє право на спадкування через нотаріальну контору.

Згідно приписів ст.548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983р., вказано про те, що якщо у вказаний в ст.549 ЦК Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Згідно з п.3.3. Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, повязаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009р., під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані.

На момент смерті ОСОБА_4, разом з нею, за адресою вул. Центральна, 71, в с. Раковець Пустомитівського району Львівської області, спільно проживали, зокрема, спадкоємці першої черги спадкування, її дочки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, що вбачається із довідки № 270 від 15.12.2011 року, виданої ОСОБА_3 сільською радою Пустомитівського району Львівської області.

Згідно копії заповіту від 06.11.1996 року посвідченого секретарем Раковецької сільської ради. Зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під № 40, вбачається, що на випадок смерті ОСОБА_4 заповіла все своє майно де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право своїм дочкам: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позивачам по справі.

Згідно копії Свідоцтва про розірвання шлюбу серія I-СГ № 069640 від 18.05.1999 року, вбачається, що 24.12.1986 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було розірвано, після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_9 було змінено на ОСОБА_4.

Таким чином, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_1, котрі є спадкоємцями за заповітом, постійно проживали разом із своєю матірю на момент відкриття спадщини і про відмову від спадщини не заявляли, вони прийняли спадщину і вступили в управління спадковим майном, зокрема вказаними вище житловим будинком та земельною ділянкою.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Приписами ст. 328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За вказаних обставин, беручи до уваги те, що спадкове майно належало спадкодавцю на праві особистої власності, позивачі, як спадкоємець за заповітом вчинили дії, що обєктивно стверджують факт прийняття спадщини та відсутність заперечень з боку відповідача, а також те, що ухвалення рішення в користь позивачів не порушує прав третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачами підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 74, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст.. 534, 548, 549 ЦК Української УРСР, ст.ст. 15, 16, 328 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 07.09.1999 року, право власності на 1/2 житлового будинку № 71, на вулиці Центральній, у с. Раковець, Пустомитівського району, Львівської області.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 07.09.1999 року, право власності на 1/2 житлового будинку № 71, на вулиці Центральній, у с. Раковець, Пустомитівського району, Львівської області.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 07.09.1999 року, право власності на 1/2 частині земельної ділянки, загальною площею 1,33 га, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Пустомитівського району, Львівської області, що належала ОСОБА_4 на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 6982.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 07.09.1999 року право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 1,33 га, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області, що належала ОСОБА_4 на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 6982.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

СуддяОСОБА_10