Номер провадження: 22-ц/785/6056/17
Номер справи місцевого суду: 520/872/17
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

21.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.

при секретарі - Ярахмедові Є.О.

за участі: відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину і на дружину,

ВСТАНОВИЛА:

24.01.2017 року ОСОБА_3 звернулась із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину і на дружину, зокрема просила: стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 3 100 гривень щомісячно до повноліття дитини і на її утримання по 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною 3/х років.

Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі з 2014 року, у шлюбі у них народилась донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач.

В період шлюбу відповідач ніде офіційно не був працевлаштований, працював на Промринку 7-й км., а також здійснював торгівлю через мережі Інтернету.

Посилаючись на те, що відповідач сім'ю матеріально не утримував, не надавав кошти, через що позивачка була вимушена з 01.04.2015 року почати працювати, щоб якось утримувати дитину, з осені 2015 року вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає із позивачкою і знаходиться лише на її утриманні, дитина не досягла 3/х років, позивачка просила позов задовольнити.

Позивачка не приймала участі у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Відповідач у судовому засіданні в суді першої інстанції позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього на утримання дитини щомісячно по 450 гривень і заперечував проти стягнення аліментів на утримання позивачки, посилаючись на відсутність постійного місця роботи і доходів.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.05.2017 року позов задоволено частково: суд стягнув з відповідача на користь позивачки на утримання дитини щомісячно по 800 гривень, а також судові витрати на користь держави і відмовив у позові про стягнення аліментів на утримання позивачки.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду від 19.05.2017 року скасувати і постановити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на незаконність рішення суду, порушення судом вимог ст. 84 СК України, невідповідність висновків суду обставинам справи і наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Відповідач не надав письмових пояснень або заперечень на апеляційну скаргу.

Позивачка не з'явилась у засідання колегії суддів 21.12.2017 року, сповіщена про розгляд справи 21.12.2017 року в особі представника, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення апеляційного суду від 17.11.2017 року.

Відповідач у засіданні колегії суддів заперечував проти скарги із посиланням на те, що він офіційно не працює і не має доходів.

Рішення суду першої інстанції у частині підлягає залишенню без змін, а у частині підлягає скасуванню на підставі ст. ст. 375, 376 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ст. 376 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено, не заперечувалось сторонами і підтверджується належними та допустимими доказами те, що сторони перебували у шлюбі з 2014 року, у шлюбі у них народилась донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач (а.с.5-8).

Після припинення сторонами сімейних відносин, дитина проживає разом із позивачкою (а.с. 10,11).

Відповідач є особою працездатного віку, докази того, що відповідач за станом здоров'я є непрацездатним, має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, в матеріалах справи відсутні.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково у частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 800 гривень щомісячно виходив з того, що зазначений розмір аліментів не суперечить вимогам чинного законодавства й не порушить прав сторін та дитини.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини з утримання дитини та дружини, які регулюються нормами СК України.

Так, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.ст. 180 ч.1,181 ч.ч.1-3 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. ст. 182 ч.ч.1,2 СК України).

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач має рухоме та нерухоме майно або грошові кошти для сплати аліментів.

Позивачкою не доведено того, що витрати відповідача (у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна), перевищували десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Розмір аліментів визначено з врахуванням віку дитини (ІНФОРМАЦІЯ_1), який має бути не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Станом на травень 2017 року прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років - 1426 гривень (50%-713 гривень), а з 1 грудня 2017 року - 1492 гривень (50%-746 гривень).

Доводи позивачки у скарзі про те, що визначений судом розмір аліментів на дитину - 800 гривень, не відповідає інтересам дитини і не забезпечує достатній рівень життя, харчування, лікування, навчання, одягу тощо не заслуговують на увагу.

Зважаючи на обставини, які мають враховуватись судом при визначенні розміру аліментів (ст. 182 СК України), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення аліментів на дитину до 6 років у розмірі 800 гривень щомісячно, який станом на час вирішення спору, є достатнім.

За таких обставин, рішення суду у частині стягнення аліментів на дитину підлягає залишенню без змін.

Позивачка просила також стягнути на її утримання по 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною 3/х років.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечувалось сторонами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка народила доньку ОСОБА_4 (а.с.8).

Станом на час пред'явлення позову (24.01.2017 року) дитина не досягла 3/х років.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові про стягнення аліментів на дружину виходив з того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки.

Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ст. 84 ч.ч.2,4,6 СК України).

Встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, відповідача, у встановленому законом порядку, не визнано непрацездатним, він не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків.

За таких обставин, відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу матері його дитини, яка проживає разом з малолітньою дитиною, доглядає дитину, в силу віку дитини не має можливості повноцінно себе реалізувати у суспільстві й отримувати достатнє матеріальне забезпечення.

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання позивачки, колегія суддів, зважаючи на обставини справи, дійшла висновку про стягнення аліментів на утримання позивачки у розмірі 500 гривень щомісячно, що буде відповідати вимогам достатності та необхідності.

Заперечення відповідача із посиланням на те, що він не може надавати матеріальну допомогу позивачці, оскільки офіційно не працевлаштований, у даному випадку, не є тією обставиною, яка може бути підставою для звільнення відповідача від обов'язку надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки до досягнення дитиною 3/х років.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову щодо стягнення аліментів на утримання дитини і неправильного висновку про відмову у позові про стягнення аліментів на дружину, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду у частині залишенню без змін, а у частині - скасуванню з прийняттям нового судового рішення з підстав, які викладені в мотивувальній частині постанови.

Відповідно до ст. 141 ч.6 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640 гривень за розгляд справи в суді першої інстанції і 704 гривні за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.п. 1, 2, 375, 376 ч.1 п.п. 3,4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 травня 2017 року у частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 і судових витрат у вигляді судового збору на користь держави - залишити без змін.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 травня 2017 року у частині відмови у позові про стягнення аліментів на дружину - скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дружину - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІІН № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання щомісячно по 500 /п 'ятсот/ гривень до досягнення дитиною трьох років, починаючи з 24.01.2017 року і до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІІН № НОМЕР_1 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640 гривень за розгляд справи в суді першої інстанції і 704 гривні за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції викладено 29.12.2017 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Є.С. Сєвєрова