Справа №265/756/17
Провадження №2-о/265/70/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

за участю секретаря Гусєвої К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України,

заінтересовані особи: Лівобережна районна адміністрація Маріупольської міської ради, Головне управління Державної міграційної служби України у Донецькій області, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року. З січня 1990 року по 2004 рік він знаходився в інтернаті в місті Сніжне, який розташований по вулиці Терешкової, 33. З 2004 року по 18 липня 2005 року він знаходився в ЦДР «Республіка Пілігрим» в місті Маріуполі. Згодом проходив реабілітацію в дорослому реабілітаційному центрі в селі Червоне. На сьогоднішній день він проживає в сімї ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. Паспорт громадянина України він до теперішнього часу не отримав, у видачі якого йому було відмовлено з посиланням на відсутність документів, які підтверджують факт його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та запропоновано звернутися до суду. Вказаний факт має для нього юридичне значення для встановлення належності його до громадянства України та можливість реалізації ним своїх громадянських прав щодо отримання паспорту громадянина України.

Зазначав, що факт його постійного проживання на території України підтверджується довідкою ЦДР «Республіка Пілігрим» від 24 червня 2016 року, згідно якої він дійсно проживав в інтернаті в місті Сніжне з 1990 року по 2004 рік.

Просив суд встановити факт того, що він, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Крім того, пояснив, що він навчався у школі-інтернаті у місті Сніжному, потім приїхав до мами в Маріуполь. Мати померла у 2008 році, після чого він 7 років був безпритульним, працював вантажником, жив в гаражі, а потім пішов у Благодійний центр «Пілігрим». Де він народився він не знає. Він жив з бабусею в Сніжному, після смерті якої потрапив в інтернат, а після інтернату приїхав до матері в місто Маріуполь. в інтернаті в Сніжному є документи про його народження, туди робили запит, проте отримати звідти документи неможливо, оскільки на даний час це тимчасово окупована територія. Раніше він не отримував паспорт, оскільки мати сильно пиячила, та він не був їй потрібний. Крім того, у нього є рідні брат і сестра по лінії матері. Брат зараз в розшуку, а сестра проживає в прийомній родині. Встановлення факту проживання на території України йому необхідно для отримання паспорту, оскільки він хоче офіційно працевлаштуватися, а без паспорту це неможливо.

Представник заінтересованої особи - Головного управління ДМС України у Донецькій області, ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності, до дослідження доказів у справі заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1, а у подальшому на розгляд справи не з'явився за невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи.

Представник заінтересованої особи - Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності, проти задоволення вимог ОСОБА_1 не заперечував. Вважає, що в судом достатньо добуто доказів для задоволення вимог ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши надані письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 завіреної печаткою Сніжнянської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату для розумово відсталих дітей (допоміжна школа), ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року в Сальському районі Ростовської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 369, в графі «батьки» зазначені: батько - ОСОБА_5, та мати - ОСОБА_6.

21 жовтня 1999 року ОСОБА_1 отримав реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1, що підтверджується довідкою Державної податкової інспекції в місті Сніжне від 06 листопада 1999 року.

З копії посвідчення про взяття на облік за № 51/16, виданого 12 квітня 2016 року, вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Маріупольському міському центрі з обслуговування громадян без визначеного місця проживання як особа, яка не має постійного місця проживання, і переважне місцезнаходження якої може бути зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2

Як вбачається з довідки Маріупольського міського центру з обслуговування громадян без визначеного місця проживання від 25 січня 2017 року, ОСОБА_1 з 30 січня 2001 року по 07 січня 2003 року проживав у даному центрі за адресою: АДРЕСА_2

Згідно довідки, виданої Маріупольським Благодійним фондом «Пілігрим» за № 35 від 27 січня 2017року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у 2004 році був прийнятий в ЦДР «Республіка Пілігрим» по переводу з інтернату міста Сніжного, розташованого за адресою: місто Сніжне вулиця Терешкової, 33, в якому він знаходився з 1990 по 2004 рік. В ЦДР «Республіка Пілігрим» ОСОБА_1 знаходився з 2004 року по 18 липня 2005 року. Потім проходив реабілітацію у дорослому реабілітаційному центрі в селі Червоне. На даний час ОСОБА_1 проживає в родині ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_1 є її рідним братом по лінії матері. Мати була позбавлена батьківських прав відносно неї, коли їй було 7 років, ОСОБА_1 тоді з ними не проживав, де він знаходився, їй невідомо. Після чого вона потрапила в притулок, де й дізналася, що у неї є брат. Коли їй було 12 років, її взяли в родину під опіку, після чого вона почала спілкуватись з ОСОБА_1, прийомні батьки цьому не перешкоджали. Вона добре пам'ятає ОСОБА_1, коли була ще маленькою. Пояснила, що у неї є ще один брат - ОСОБА_8, з яким вона не спілкується. А з ОСОБА_1 вони постійно спілкуються телефоном та іноді зустрічаються.

Зокрема, факт родинних зв'язків заявника ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_7 підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, в яких матір'ю зазначена: ОСОБА_6.

За ст. 2 Закону України «Про громадянство України» (в редакції від 8 жовтня 1991 року) громадянами України є: 1) особи, які на момент набрання чинності цим Законом проживали в Україні, незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, освіти, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, які не є громадянами інших держав і які не заперечують проти набуття громадянства України; 2) особи, які працюють за державним направленням, проходять військову службу або навчаються за межами України, за умови, якщо вони народилися чи довели, що постійно проживали на її території, не перебувають у громадянстві інших держав і не пізніш як через рік після набрання чинності цим Законом виявили бажання стати громадянами України; 3) особи, які набули громадянства України відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про громадянство України»(в редакції від 16 квітня 1997 року) громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, які на момент набрання чинностіЗаконом України «Про громадянство України»(13 листопада 1991 року) постійно проживали в Україні, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак і які не є громадянами інших держав; 3) особи, які народилися або постійно проживали на території України, а також їх нащадки (діти, онуки), якщо вони на 13 листопада 1991 року проживали за межами України, не перебувають у громадянстві інших держав і до 31 грудня 2004 року подали у встановленому цим Законом порядку заяву про визначення своєї належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянства України відповідно до цьогоЗакону.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України»(в редакції від 18 січня 2001 року) громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинностіЗаконом України «Про громадянство України»(13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

За змістом ч. 2ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, за наслідком розгляду справи на підставі належних та допустимих доказів судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, який прагне підтвердити свою належність до громадянства України, постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

При цьому відомостей, що заявник є громадянином іншої держави не було з'ясовано судом.

Таким чином, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявником доведено факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року, на підставі чого заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.10,11,60,61,88,213-215,256 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересовані особи: Лівобережна районна адміністрація Маріупольської міфської ради, Головне управління Державної міграційної служби України у Донецькій області - задовольнити.

Встановити юридичний факт того, що ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року в Сальському районі Ростовської області, постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя І.Г. Мельник