Справа № 725/4339/17
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

04.10.2017 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Войтун О.Б.. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у здійсненні співвласниками їх права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2010 року позивачі звернулись до суду з вище вказаною позовною заявою та просили: усунути їм перешкоди у користуванні допоміжними приміщеннями житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Чернівці та господарськими будівлями і спорудами (1.житловий будинок; 2.сарай; 3.вбиральня), розташованими на земельній ділянці площею 0,0809 га кадастровий номер НОМЕР_1) шляхом: зобов'язання відповідачку - ОСОБА_4 - звільнити коридор та комору спільного сумісного користування у парадній II житлового будинку по АДРЕСА_1 в м. Чернівці від усіх належних їй речей (шафа, тумба з вішалкою, ящики, вазони, відра, кастрюлі, сумки, господарський інвентар, верхній одяг, інші речі); зобов'язання відповідачку - ОСОБА_4 - відновити дверну конструкцію, що була облаштована у коридорі спільного сумісного користування під'їзду II житлового будинку по АДРЕСА_1, біля сходового маршу на рівні першого поверху у вигляді входу до приватної квартири АДРЕСА_1 цього будинку; зобов'язання відповідачку - ОСОБА_4 - забезпечити вільний доступ позивачам до спільного сумісного допоміжного нежитлового приміщення житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Чернівці - підвалу, розташованого на 1-му поверсі під квартирою АДРЕСА_1; зобов'язання відповідачку - ОСОБА_4 - звільнити від речей, що їй належать, сарай, розташований на земельній ділянці, що належить позивачам та ін.співвласникам загальною площею 0,0809 га по АДРЕСА_1 м. Чернівці кадастровий номер: НОМЕР_1) та демонтувати самовільно встановлені відповідачкою замки на двох вхідних дверях до цього сараю; заборонити відповідачці - ОСОБА_4 - встановлювати замки на вхідних дверях допоміжних приміщень житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Чернівці та сараю, розташованого на земельній ділянці, що належить позивачам та ін.співвласникам по АДРЕСА_1 у м. Чернівці площею 0,0809 га кадастровий номер НОМЕР_1).

Крім того, просили усунути їм перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,0809 га, кадастровий номер НОМЕР_1 шляхом: зобов'язання відповідачку - ОСОБА_4 - привести земельну ділянку площею 0,0809 га по АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1) у попередній стан, звільнивши її від самовільно влаштованого городу та посаджених на ньому овочевих культур, а також прибрати своїми силами за свої кошти складені ОСОБА_4 сміття та інші наклади, звільнивши від них вказану земельну ділянку; заборони відповідачці - ОСОБА_4 - використовувати земельну ділянку по АДРЕСА_1 м. Чернівців загальною площею 0,0809 га кадастровий номер НОМЕР_1) для городництва, садівництва чи зведення господарських будівель і споруд, а також стягнути з відповідачки ОСОБА_4 на користь позивачів судові витрати, понесені ними при розгляді справи в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Пунктами 5,6 ч.2 ст. 119 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, виклад обставин, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги має важливе значення для чіткого визначення предмету доказування та правильного вирішення наявного між сторонами спору, у зв'язку з чим позовна заява обов'язково має містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.

Разом з тим, дана позовна заява вказаним вимогам закону не відповідає, а тому підлягає залишенню без руху, виходячи з наступних підстав.

Так, в обґрунтування підстав звернення до суду з даним позовом, позивачі в тексті позовної заяви вказують на дії, які вчиняла та продовжує вчиняти відповідач, чим перешкоджає їм вільно користуватись спірною земельною ділянкою та господарськими будівлями і спорудами, які розташовані на ній, проте позовна заява не містить викладу обставин, якими позивачі обґрунтовують порушення їх прав в частині наявності у коридорі та коморі спільного сумісного користування у парадній II житлового будинку по АДРЕСА_1 речей відповідача.

Також, звертаючись до суду з вимогами про зобов'язання відповідача відновити дверну конструкцію, що була облаштована у коридорі спільного сумісного користування під'їзду II житлового будинку по АДРЕСА_1, біля сходового маршу на рівні першого поверху у вигляді входу до приватної квартири АДРЕСА_1 цього будинку, позивачі не посилаються на докази того, що саме з вини ОСОБА_4 така конструкція була знищена.

Крім того, вказуючи на те, що відповідач облаштувала на спірній земельній ділянці город, де вирощує овочі, позивачі не посилаються на докази, якими можуть підтвердити дану обставину.

Також, підставою для залишення позовної заяви без руху є порушення вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України, яка передбачає, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач ОСОБА_3 звільнена від сплати судового збору, при цьому до позовної заяви додано чотири окремі квитанції на суму по 640 грн. згідно кожної про сплату судового збору, у трьох з цих квитанцій платником значиться ОСОБА_1, а в одній ОСОБА_2

Вважаючи, що ними пред'явлено дві окремі позовні вимоги немайнового характеру, які стосуються усунення перешкод в користуванні будинком та допоміжними спорудами, а також земельною ділянкою, позивачі вважають, що кожна з них має сплатити по 1280 грн. судового збору, разом з тим з такими висновками останніх погодитись не можна, виходячи з наступного.

У відповідності до роз'яснень, які містяться в п.п. 10, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10, подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті. У разі об'єднання позовних вимог відповідно до статті 126 ЦПК, а також у випадках подання позовної заяви одним чи кількома позивачами (співпозивачами) до одного або кількох відповідачів судовий збір обчислюється із загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно до заявлених кожним із них вимог окремим платіжним документом (частина шоста статті 6 Закону № 3674-VI). Закон не містить заборони й можливості сплати усієї суми судового збору одним із кількох позивачів у справі; визначальним у такому разі є факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У випадку якщо один із позивачів звільнений від сплати судового збору, загальна сума збору зменшується пропорційно до заявлених ним вимог.

У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених згідно із статтею 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" за подання позову немайнового характеру.

У разі якщо судовий збір підлягає сплаті в мінімальному розмірі, а один із кількох позивачів звільнений від сплати судового збору, інший позивач (позивачі) зобов'язаний сплатити суму судового збору в повному обсязі.

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачі просять усунути їм перешкоди в користуванні коридором та коморою, підвалом, сараєм, а також заборонити відповідачу встановлювати замки на дверях допоміжних приміщень та сараю, а також зобов'язати останню відновити дверну конструкцію.

Кожна із вказаних вимог є окремими самостійними вимогами та стосується окремого предмету доказування в частині порушення прав позивачів з боку відповідача в контексті обраного ними способу захисту порушених прав.

Таким чином, позивачами заявлено п'ять окремих самостійних вимог, які стосуються усунення перешкод у користуванні коридором та коморою, підвалом, сараєм, а також заборони відповідачу встановлювати замки на дверях допоміжних приміщень та сараю, а також зобов'язання відновити дверну конструкцію, а також позовну вимогу про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, у зв'язку з чим кожна з цих вимог підлягає оплаті судовим збором.

При цьому, практика Європейського суду з прав людини передбачає, що сама по собі вимога щодо сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів не може вважатися обмеженням права доступу до суду, що відображено зокрема у рішенні «Креус проти Польщі»

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 119,121, 209,210,293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у здійсненні співвласниками їх права власності залишити без руху, надавши позивачам з дня отримання ними даної ухвали 3-денний строк для усунення недоліків, вказаних в описовій частині ухвали.

У разі невиконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху у вказаний строк, позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Войтун О. Б.