Справа №579/2050/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/950/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Бойка В. Б. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 12 квітня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 6 ОСОБА_4 міської ради Сумської області, виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради Сумської області, ОСОБА_4 районної державної адміністрації Сумської області про перегляд і підвищення розміру надбавки, встановлення щомісячної премії та стягнення невиплаченої частини заробітної плати,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 12 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

При цьому зазначає, що судом не було зясовано ту обставину, що премію, встановлену наказом № 17-к від 23 грудня 2015 року (у сумі 876,78 грн.) у грудні вона отримала не понад суму своєї заробітної плати, а за рахунок однієї з постійних складових заробітної плати, а саме фіксованої індексації, в результаті чого з січня 2016 року її дохід суттєво знизився.

Судом не встановлено наявність документів: наказів, розпоряджень керівника ДНЗ № 6 або голови ОСОБА_4 міської ради з посиланням на будь-який нормативно-правовий акт, відповідно до якого доходи працівників з січня 2016 року знизились.

Крім того, наказ № 18-К від 28 грудня 2016 року, виданий керівником ДНЗ № 6 ОСОБА_5 несвоєчасно, його не було доведено до відома працівників, тобто він не містить в собі законного підґрунтя і є недійсним.

Позивач про час і місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, але в судове засідання не зявилась.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачів ОСОБА_4 дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 6, ОСОБА_4 міської ради Сумської області, виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради Сумської області- Даценка І.А., який проти скарги заперечував, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно із свідоцтвом про зміну імені, 22 січня 2009 року ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_3 (а.с. 57).

Згідно з витягом з наказу № 87-К від 02 листопада 2007 року начальника відділу освіти ОСОБА_4 РДА, ОСОБА_6 з 05 листопада 2007 року прийнято на роботу на посаду музичного керівника ОСОБА_4 дошкільного навчального закладу № 6 (а.с. 6).

З довідки виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради Сумської області № 67 від 8 вересня 2016 року про нараховану заробітну плату з 1 січня по 31 грудня 2015 року вбачається, що у грудні 2015 року їй нараховано заробітну плату, яка складалася з: оклад 1714 грн., педагогічний стаж 342,80 грн., престижність -171,40 грн., грошова винагорода 100 грн., премія 876,98 грн. (а.с. 7).

Відповідно до витягу з наказу № 9-К від 19 березня 2015 року завідувача ДНЗ ОСОБА_5 «Про встановлення надбавки за престижність праці педагогічним працівникам дошкільних навчальних закладів», на підставі наказу Управління освіти молоді та спорту ОСОБА_4 райдержадміністрації № 74-АГП від 19 березня 2015 року, педпрацівникам встановлено надбавку у розмірі 10% посадового окладу з 01 березня 2015 року по грудень 2015 року (а.с. 8).

Згідно з витягом з наказу № 17-К від 23 грудня 2015 року «Про преміювання працівників дошкільного навчального закладу» завідувача ДНЗ ОСОБА_5, ОСОБА_3 премійовано з грудня 2015 року на суму 876,98 грн. (а.с. 9).

Наказом № 18 К від 28 грудня 2016 року завідувача ДНЗ ОСОБА_5, визнано втратившим чинність наказ № 17-К «Про преміювання працівників дошкільного навчального закладу» (а.с. 36).

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення надбавки за престижність праці педпрацівникам в розмірі 10 % з 01 березня 2015 року по грудень 2015 року, відповідає положенням постанови КМУ від 23 березня 2011 року № 373 зі змінами, внесеними згідно з постановою КМУ № 88 від 25 березня 2014 року, оскільки завідувач ДНЗ в цій частині діяла у межах своїх повноважень та з дотриманням вимог законодавства України щодо видатків бюджетних асигнувань.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості з виплати премії, яка встановлена наказом № 17-к від 23 грудня 2015 року позивачу у грудні 2015 року, з розрахунку 876 грн. 98 коп. з 1 січня 2016 року до часу розгляду справи в суді з тих підстав, що премія носить одноразовий характер за результатами роботи, позивачу премія за період з 1 січня 2016 року по час розгляду справи в суді у встановленому порядку не призначалась, а наказ № 17-к від 23 грудня 2015 року, на який як на підставу своїх вимог посилається позивач, втратив чинність.

На думку колегії суддів, такі висновки суду узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 98 КЗпП України визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Аналогічні положення містяться в ст.13 Закону України «Про оплату праці», згідно з якою, оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Таким чином, оплата праці позивача визначається, в тому числі, актами Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам, дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних закладів, вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування» № 373 від 23 березня 2011 року зі змінами, внесеними постановою КМУ № 88 від 25 березня 2014 року «Про внесення змін до пункту 1 постанови КМУ від 23 березня 2011 року № 373», встановлено надбавку у граничному розмірі 20 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати) педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, вищих навчальних закладів I-II рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування. Розмір надбавки встановлюється керівником закладу (установи) у межах фонду оплати праці. Надбавка встановлюється на весь обсяг навчального навантаження, що виконується працівником.

Згідно з розясненням пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат, необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

Відповідно до п. 3 Постанови КМУ «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 9 грудня 2015 року № 1013 (далі - Постанова № 1013), міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів, вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, повязані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Відповідно до п. 4 Положення про преміювання працівників ОСОБА_4 дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 6, преміювання здійснюється за результатами роботи відповідно до особистого вкладу працівника в загальні результати роботи закладу в межах коштів на оплату праці (Додаток № 8 до п. 1 розділу V колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом ОСОБА_4 дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 6 на 2011-2015 роки) (а.с. 44).

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано позивачем у справі, що розмір надбавки встановлений керівником закладу межах фонду оплати праці.

Відповідно до акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 66 від 28 березня 2016 року, розділ 5 - оплата праці, порушень встановлення надбавки, премії як складових заробітної плати не виявлено (а.с. 90-94). Державний інспектор праці ОСОБА_7 в суді першої інстанції підтвердила, що перевіркою охоплено дотримання положень п. 3 Постанови КМУ від 9 грудня 2015 року № 1013 при встановленні надбавки за престижність праці та премії.

Суд першої інстанції правильно послався на те, що премія - це одна з форм заохочення успіхів, досягнутих в праці чи іншій діяльності, є складовою заробітної плати та щоразу має одноразовий характер за результатами праці, а тому посилання позивача на те, що премія повинна виплачуватись щомісячно не заслуговує на увагу.

Не нарахування та не виплата премії в січні та наступних місяцях 2016 року, не суперечить положенням Постанови № 1013, так як вона не містить вимог щодо постійного характеру виплат, проведених в грудні 2015 року. Тобто, працівникам бюджетних установ виплачувалась у грудні 2015 року премія за виробничі досягнення у більшому розмірі з урахуванням п. 3 Постанови № 1013 від 9 грудня 2015 року.

Посилання ОСОБА_3 на недійсність наказу № 18 - К від 28 грудня 2016 року, виданого керівником ДНЗ № 6 ОСОБА_5, є безпідставними, оскільки він позивачем в установленому законом порядку не оскаржений.

Таким чином, судом не встановлено порушень трудових прав позивача у звязку з не переглядом і не підвищенням розміру надбавки, не встановленням премії та не виплатою заробітної плати. Тому, в задоволенні позову з заявлених підстав відмовлено обґрунтовано.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були повно та всебічно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді -