РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/4288/17

провадження у справі №2/0285/1936/17

27 грудня 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі

головуючої - судді Михайловської А.В.

за участі секретаря судового засідання Ковальової З.С ,

сторони : позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

встановив:

29.11.2017 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, та, уточнивши вимоги, просила змінити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08.12.2006 року шляхом зміни способу стягнення аліментів та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, 16 липня 2004 року народженя, в твердій грошовій сумі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття.

В обгрунтування позову зазначає, що на утримання дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з відповідача стягнено аліменти за рішенням суду у розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно. Відповідач офіційно не працює, основним його заробітком є тимчасові роботи по місцю свого проживання. Оскільки аліменти визначені у частці від доходу, відповідач взагалі їх не сплачує. Крім цього, її матеріальний стан змінився, оскільки діти підростають, потребують більших затрат на своє утримання та виховання. Посилається на те, що відповідач взмозі сплачувати аліменти в збільшеному розмірі у сумі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не прибула, подала письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій не заперечив сплачувати аліменти на дітей у визначеному законом мінімальному розмірі на кожну дитину щомісячно, просив справу слухати без його участі.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа по справі № 2-2507 від 08.12.2006 року, виданого Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області, стягнуто з ОСОБА_2Г на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочок, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з 22 листопада 2007 року до їх повноліття /а.с.8/.

Крім цього, за рішенням суду від 25 травня 2016 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно/а.с.6-7/.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов'язковою для виконання.

Таким чином, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Крім того, згідно із положеннями ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей СК), позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінумуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд дійшов висновків, що з моменту прийняття рішення судом про стягнення аліментів на дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів. Крім того, розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного ЗУ "Про Державний бюджет України на 2017 рік".

Оскільки відповідач не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дочок у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому, враховуючи пріоритетність інтересів дітей, на утримання яких стягуються аліменти, матеріальне становище позивачки, та, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів, задовольнивши позов.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили /п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"/.

Керуючись статтями 4, 76 - 89, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України,

ухвалив :

Позов задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, присуджених за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 08.12.2006 року по справі № 2-2507, та стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_6, 11747, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7, місце проживання - смт.Городниця, вул. Дубницька, 38 а, Новоград-Волинського району Житомирської області, 11714, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_8, 11747, РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дочок : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дати вступу рішення в законну силу і до досягнення дітьми повноліття.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08.12.2006 року по справі № 2-2507 про стягнення аліментів, що перебуває на виконанні, відкликати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції . Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Дата складення повного судового рішення 27.12.2017 року.

Головуюча : А.В.Михайловська