"12" травня 2017 р. Справа № 363/1688/17
У Х В А Л А

12.05.2017р. м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Котлярова І.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та про визнання права власності на частку цього майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та про визнання права власності на частку цього майна.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-1121цс16, за загальними правилами цивільного судочинства, судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України. Обовязок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обовязок, визначений нормами процесуального права. Частиною другою статті 79 ЦПК України встановлено, що розмір судового збору порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Таким спеціальним законом є Закон України «Про судовий збір». Статтею 6 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що при подачі позову з декількома вимогами, зокрема обєднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір справляється за кожну вимогу немайнового характеру.

Оскільки позивачем порушено вимоги майнового та немайнового характеру, позивачу необхідно надати до суду квитанцію про сплату судового збору за вимоги немайнового характеру, так як він надав квитанцію щодо сплати судового збору лише за вимогу майнового характеру.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, передбаченому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 4 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

З поданої позовної заяви не вбачається про наявність спору між сторонами, оскільки позивач не посилається на жодні факти, які підтверджували дану обставину. Крім того, із наданих документів вбачається, що на придбання даного спірного нерухомого майна укладався кредитний договір, у звязку із чим, позивачу необхідно зазначити чи виконано у повному обсязі зобовязання за кредитним договором, чи не перебуває вказане майно у іпотеці або під іншою забороною, та у разі дії кредитного договору по теперішній час, залучити відповідний банк у якості належної сторони по справі.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119-120 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позову без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та про визнання права власності на частку цього майна - залишити без руху.

Запропонувати позивачу виправити недоліки заяви шляхом подання нової позовної заяви з квитанцією про сплату судового збору у строк пять днів з дня отримання ухвали, та розяснити, що в іншому випадку заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ю.Котлярова