УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2017 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Гумен Н.В., вирішуючи питання про відкриття провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі, виходячи з наступних підстав.

Стаття третя ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За приписами статті 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Позивачка звертаючись до суду із позовом до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира просить зняти арешт з її майна, накладений на підставі постанови Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира від 06.08.2015 року по виконавчому провадженню № 48344640, постанови від 11.03.2013 року по виконавчому провадженню № 36858855, постанови від 12.02.2016 року по виконавчому провадженню № 50146239, шляхом скасування записів у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, мотивуючи вимоги тим, що на даний час, виконавчі провадження закінчені, однак державний виконавець відмовляється знімати арешт з майна.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй Постанові від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» з даного питання роз'яснив, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

У зв'язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред'являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

У разі пред'явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Як із зазначених роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вбачається, що у випадку, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, боржник може лише звернутися із скаргою на його рішення, дії або бездіяльність в порядку визначеному розділом VII ЦПК України (судовий контроль за виконанням судових рішень). В даному випадку пред'явлення боржником позову про зняття арешту відповідно до вимог ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», чинного на день виникнення правовідносин, не допускається.

Відповідно до положень ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» і роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 4 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (з наступними змінами) особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Таким чином, арешт майна, який не пов'язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Звертаючись до суду із позовом, позивачка ставить перед судом питання про звільнення належного їй нерухомого майна з-під арешту, оскільки накладення арешту на майно порушує її права, як власника, захист якого передбачено ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України.

Разом з тим, за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) майном, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, то позовна заява про звільнення майна з під арешту повинна розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Пункт 3 частини 2 статті 122 ЦПК України визначає, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, зокрема, заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

З врахуванням вищевикладеного, а також того, що судом достовірно встановлено, що арешт на майно позивачки був накладений Богунським відділом державної виконавчої служби міста Житомира під час виконання судового рішення, суд приходить до висновку про доведеність необхідності відмови у відкритті провадження у справі, оскільки для її вирішення передбачений інший процесуальний порядок.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЦПК України, про відкриття провадження у справі чи відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», керуючись ст. ст. 1, 15, 16, 122, 383, 384 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира про зняття арешту з майна.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя