23.10.2017 року Провадження №2/425/570/17
Справа №425/2201/17
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар - Гайворонська І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, як законного представника ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як законний представник ОСОБА_3, звернулись до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_4 яким просили усунути перешкоди у користуванні ними житловим приміщенням, визнавши ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1
Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином. У судове засідання 23 жовтня 2017 року для розгляду справи по суті позивачі і відповідач не з'явились. Позивачі через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області подали заяву, якою просили розглянути справу без їх участі на підставі наявних у справі доказів, а у випадку неявки відповідача вказали, що не заперечують проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомила, а правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористалась.
У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідач, яка була належним чином повідомлена про проведення судового засідання 25 вересня 2017 року та 23 жовтня 2017 року, двічі не з`явилась. Заяви про розгляд справи за її відсутністю не надходило, а причини неявки нею не повідомлені.
За таких обставин, та на підставі згоди позивачів розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини п'ятої статті 209 Цивільного процесуального кодексу України занесена до журналу судового засідання.
Обґрунтовуючи необхідність задоволення позову, позивачі вказували на те, що квартира № 74 у будинку 7, який розташований по проспекту Московському у місті Рубіжне Луганської області, придбана ними (ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як законним представником малолітнього ОСОБА_3) згідно договору купівлі-продажу від 20 жовтня 2016 року, у ОСОБА_5, яка була представником ОСОБА_4, вказана квартира належала відповідачу на праві приватної власності. Після її продажу, ОСОБА_6 залишилась зареєстрованою, проте з моменту продажу квартири у квартирі за місцем реєстрації не проживає, в зв'язку з переїздом на нове місце проживання. Тому позивачі вважають, що ОСОБА_6 втратила право користування цією квартирою. А оскільки відповідач сама не здійснила зняття з реєстрації у цій квартирі, це заважає позивачам повною мірою використовувати їх повноваження власників на вільне використання та розпорядження квартирою.
На основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини:
Двадцятого жовтня 2016 року, ОСОБА_7 в особі представника - ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (діюча як законний представник малолітнього сина ОСОБА_3) купили, квартиру АДРЕСА_2 (а.с.7). І 20 жовтня 2016 року, останні зареєстрували своє право приватної спільної часткової власності на куплену квартиру в ? частці за кожним (а.с.8-9).
На момент укладення договору купівлі-продажу квартири, ОСОБА_4 мала право користування нею, як власник, та зареєстроване місце проживання в ній (а.с.7,12).
Відповідно до акту щодо встановлення фактичного проживання, складеного депутатом Рубіжанської міської ради Луганської області в присутності сусідів-свідків, виявлено, що у квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_4 - не проживає (а.с. 11).
Тридцятого серпня 2017 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до ОСОБА_4, яким просить усунути перешкоди в користуванні квартирою, визнавши останню такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_4
Із встановлених обставин вбачається, що між позивачами та відповідачем виникли цивільні правовідносини, в межах яких виник спір щодо наявності у відповідача права користування квартирою, як між власниками та колишнім власником житла.
Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:
Відповідно до положень частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно з частиною першою статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Отже, саме власникам майна належать правомочності володіння, користування і розпорядження майном, що підтверджується і положеннями частини першої статті 317 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), позбавити яких, власника можна тільки на умовах передбачених законом.
Так, з огляду на положення пункту першого частини першої статті 346 ЦК України, право власності, а значить і право користування, як одна з його складових, припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Судом встановлено, що у зв'язку із продажем квартири АДРЕСА_5 позивачам, у ОСОБА_4 припинилось право власності на вказану квартиру, а тому вона втратила усі правомочності власника щодо цієї квартири, й у тому числі право користування.
З огляду на це, відповідача слід визнати такою, що втратила право користування проданою нею квартирою повністю.
За таких обставин, а також з огляду на те, що відповідач продовжує бути зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_6 (а.с.12), за відсутності права користування нею, суд констатує що така обставина дійсно створює перешкоди позивачам у користуванні своєю власністю, які слід усунути.
Способом усунення таких перешкод буде визнання відповідача такою, що втратила право користування названою квартирою, про що власне і просять позивачі.
Тому, позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню у повному обсязі.
Отже, керуючись статтями 1-11,15,57-64,159-197,208,209,212-215,224-233 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, як законного представника ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити .
Визнати ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1), такою, що втратила право користування квартирою № АДРЕСА_6.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуто Рубіжанським міським судом Луганської області шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення до цього суду протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання позивачем апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та після закінчення строку для подання відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення, якщо таку заяву не було подано. У разі подання позивачем апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. У разі подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили після закінчення строку на подання ним апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання ним апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя - Д.С. Коваленко