№ 207/1002/17
№ 6/207/55/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року м. Камянське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Камянське подання державного виконавця Ю.І. Мішиної погодженого з начальником Південного відділу державної виконавчої служби м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржнику ТОВ КІК «ГІЛКОМ» в особі керівника ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 Мішина звернулася до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржнику ТОВ КІК «ГІЛКОМ» в особі керівника ОСОБА_2, посилаючись на те, що на виконанні у Південному відділі державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження № 51359447 з примусового виконання наказу №14/5005/119/2012 від 12.03.2012 виданого Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення грошових коштів з ТОВ КІК «ГІЛКОМ» на користь ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» в сумі 66300,00грн.

03.06.2016 року державним виконавцем відповідно до ст.ст. 17, 19, 20, 25 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 №6069-ХІУ зі змінами була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої були надіслані боржнику до виконання, сторонам до відома.

В ході здійснення виконавчих дій на підставі ст. ст. 5, 11, 90 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 №6069-ХІУ зі змінами державним виконавцем було вжито заходів щодо перевірки майнового стану боржника, а, саме : направлені запити до реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно, електронного реєстру Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками.

Згідно відповідей на електронні запити стало відомо, що за боржником зареєстровані розрахункові рахунки, державним виконавцем відповідно до ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 №6069-ХІУ зі змінами винесено постанову про арешт коштів, копії якої направлені в банківські установи до виконання, сторонам до відома.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, встановлено, що відомості відсутні. Також встановлено, що нерухоме майно, а саме будинок № 17А по пров. 1-й Запорізький у м. Камянське на праві приватної власності належить іншій особі.

Виходячи із вищенаведеного вбачається ухилення боржника від виконання своїх зобовязань, а саме: з моменту відкриття виконавчого провадження 03.06.2016 року і до теперішнього часу боржник свідомо не чинить ніяких дій направлених на виконання рішення суду у повному обсязі або частково, вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, які чітко вбачаються у ненаданні доступу до помешкання, пров. 1-й Запорізький, 17а для перевірки майнового стану та виявлення майна боржника, у тому числі якщо воно перебуває в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Державним виконавцем неодноразово були здійснені виходи за місцем знаходження боржника, але потрапити на територію підприємства не було можливості у звязку з тим, що за адресою пров. 1-й Запорізький, 17а нікого не було, залишались виклики. На виклики боржник не реагує.

З моменту видачі вищевказаного виконавчого листа, до теперішнього часу, боржник всіляко намагається уникнути зобовязання по погашенню заборгованості і уникає зустрічі з представниками виконавчої служби.

Боржнику неодноразово надсилались матеріали виконавчого провадження, деякі листи повернулись до відділу з позначкою за закінченням терміну зберігання та відсутність даної організації за адресою, зазначеною на конверті.

Виходячи із вищезазначеного чітко вбачається умисне невиконання боржником наказу суду, що набрав законної сили.

На підставі наведеного, державний виконавець Ю.І. Мішина просила суд обмежити громадянина України ОСОБА_2, керівника ТОВ КІК «ГІЛКОМ», без вилучення паспортного документу, який зареєстрований за адресою (юридична адреса боржника) - м. Камянське, 1-й Запорізький провулок, 17а, у праві виїзду за межі України до виконання зобовязання згідно - наказу №14/5005/119/2012 від 12.03.2012 виданого Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення грошових коштів з ТОВ КІК «ГІЛКОМ» на користь ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» в сумі 66300,00грн..

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судове засідання державний виконавець не зявився, заяву про слухання справи без його участі не надав.

У звязку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Частиною 1 ст. 313 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна фізична особа має право на свободу пересування.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч.1 ст. 6 цього Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобовязань, але і факт ухилення від їх виконання, а також наявність паспорту для виїзду за кордон. Це певний вид санкції, який може мати місце через наявність факту невиконання зобов'язань у зв'язку з ухиленням від них та застосовується лише після виконання державним виконавцем всіх інших способів спонукання до їх виконання.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Зі змісту наведених норм вбачається, що законом передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України лише за умов ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього за рішенням суду, а не за наявності факту невиконання зобовязань.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Окрім цього, відповідно до пункту 3 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, державний виконавець повинен повідомити боржника про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду, чого у даному випадку не було зроблено.

Судом встановлено, що на виконанні у Південному відділі державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження № 51359447 з примусового виконання наказу №14/5005/119/2012 від 12.03.2012 виданого Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення грошових коштів з ТОВ КІК «ГІЛКОМ» на користь ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» в сумі 66300,00грн.

В обґрунтування подання державний виконавець посилається на те, що боржник добровільно рішення суду не виконує, вимоги державного виконавця щодо явки до виконавчої служби ігнорує.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» спрямовані на погашення боргу. Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця та навмисно ухиляється від виконання судового рішення.

Діючим законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від його виконання.

Слід також зазначити, що у поданні не зазначено підстав та доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

У звязку з цим, державному виконавцю необхідно було надати суду належні та допустимі докази того, що дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має змогу виконувати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Діючими нормами ЦПК України не передбачено обовязок суду збирати доказати за власною ініціативою.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не подано доказів на підтвердження того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань за виконавчим провадженням. Державний виконавець посилається лише на факт наявності у боржника невиконаного зобов'язання, покладеного на нього рішенням суду, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобов'язань.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність встановлених законом підстав для обмеження боржника в здійсненні його конституційних прав.

На підставі викладено, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Ю.І. Мішиної погодженого з начальником Південного відділу державної виконавчої служби м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржнику ТОВ КІК «ГІЛКОМ» в особі керівника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.М. Юрченко