Номер провадження: 22-ц/785/4799/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення матеріальної, моральної шкоди та суми страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення матеріальної, моральної шкоди та суми страхового відшкодування, посилаючись на те, що 26 травня 2014 року водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Опель» д/н НОМЕР_1, по вул. Середньофонтанській в м. Одесі, змінюючи напрямок руху, не впевнився в безпеці такого маневру, перетнув лінію дорожньої розмітки, яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, в результаті чого, скоїв зіткнення з транспортним засобом позивача, а саме: легковим автомобілем марки «Рено» д/н НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку, від чого обидва транспорті засоби отримали механічні пошкодження, а водії тілесні ушкодження. За даним фактом співробітниками ДАІ відносно відповідача ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КпАП України. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 липня 2014 року, по справі № 521/11214/14-п визнано ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КпАП України і притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. в дохід держави.

Також позивач зазначив, що ОСОБА_2, 31 серпня 2013 року уклав з відповідачем ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» Договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/5386143). На день скоєння дорожньо-транспортної пригоди договір страхування був чинним. Відповідно до умов договору страхування ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду заподіяну майну потерпілого становить 50 000 грн. 10 червня 2014 року представником ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» був здійснений детальний огляд пошкодженого транспортного засобу позивача (автомобіль марки «Рено» д/н НОМЕР_2), за результатом чого був складений протокол огляду та був встановлений характер пошкоджень (детальний опис пошкоджень ТЗ). 11.06.2014 року ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» була складена ремонтна калькуляція № 19491, згідно якої було підраховано та визначено загальна сума ремонту транспортного засобу позивача в сумі 68 217,33 гривень, з яких вартість запчастин 57 660,33 гривень, фарбування автомобіля - 4 536,00 гривень, вартість робіт 6 021,00 гривень. Отже, загальна сума ремонту автомобіля позивача перевищує ліміт відповідальності страхової компанії в 50 000 гривень. Крім того, позивач після спричиненої відповідачем ДТП, дуже сильно переживав нанесення значних ушкоджень своєму майну, відчув складності побутового характеру, та просив стягнути з відповідачів відшкодування завданої йому моральної шкоди, яке він оцінює у розмірі 25 000 гривень з кожного відповідача.

На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь спричинену матеріальну шкоду в сумі 18 217, 33 гривень; стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» на його користь заборгованість в сумі 61 300 гривень страхової суми, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми заборгованості, а також стягнути зі ОСОБА_2 та з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» моральну шкоду у розмірі 25 000 гривень з кожного.

Сторони в судове засідання не зявилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення матеріальної, моральної шкоди та суми страхового відшкодування задоволений частково. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 спричинену в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в сумі 18 217 гривень 33 копійки. Стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» на користь ОСОБА_3 заборгованість в сумі 61 300 гривень страхової суми, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми заборгованості. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 2 000 гривень. Стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 2 000 гривень. Стягнуто зі ОСОБА_2, а також ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» на користь ОСОБА_3 судові витрати з кожного. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити рішення, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Іншими сторонами рішення не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Опель» д/н НОМЕР_1, по вул. Середньофонтанській в м. Одесі, змінюючи напрямок руху, не впевнився в безпеці такого маневру, перетнув лінію дорожньої розмітки, яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, в результаті чого, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Рено» д/н НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку, від чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій тілесні ушкодження. За даним фактом співробітниками ДАІ відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КпАП України. Згідно з постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 липня 2014 року ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КпАП України і притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. в дохід держави.

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто», що підтверджується договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 31 серпня 2013 року, поліс № АС/5386143.

Згідно п.1.4. ст.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

На підставі частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та пункту 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення шкоди, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 27 травня 2014 року передав страховій компанії повідомлення Страхувальника про дорожньо-транспортну пригоду.

Позивачем був наданий детальний розрахунок заборгованості страхової компанії, з яким погодився суд, а саме розрахунок заборгованості страхової компанії становить: 50 000 х 3% = 1 500 грн. 50 000 х 101,0 (червень 2014) = 50 500; 50 000 х 100,4 (липень 2014) = 50 200; 50 000 х 100,8 (серпень 2014) = 50 400; 50 000 х 102,9 (вересень 2014) = 51 450; 50 000 х 102,4 (жовтень 2014) = 51 200; 50 000 х 101,9 (листопад 2014) = 50 950; 50 000 х 103,0 (грудень 2014) = 51 500; 50 000 х 103,1 (січень 2015) = 51 550; 50 000 х 105,3 (лютий 2015) = 52 650; 50 000 х 110,8 (березень 2015) = 55400. 50 000 (загальний борг) + 1500 (3% річних) + 9800 (індекс інфляції) = 61 300 грн., тобто всього загальна сума заборгованості страхової компанії в період з червня 2014 року по березень 2015 року з врахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних становить 61 300 грн.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 про стягнення матеріальної, моральної шкоди та суми страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з наступного.

Пунктом 16 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснено судам, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (ч. 1 п. 21 Постанови пленуму № 4 ВССУ).

Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування . Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Позивач вважає, що неправомірними діями відповідачів йому, як потерпілому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності.

Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62 і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. (Абзац преамбули в редакції Постанови Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001).

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позивач оцінив спричинену йому моральну шкоду по 25 000 гривень з кожного відповідача. Однак, суд оцінивши характер правопорушення, ступень вини особи, яка завдала моральної шкоди, яка була нанесена позивачу, задовольнив вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди частково по 2 000,00 гривень з кожного.

Абзацом 2 пункту 21 Постанови пленуму № 4 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснено судам, що при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобовязань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобовязальними. У випадку порушення зобовязання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК). Зокрема, можливість відшкодування моральної шкоди передбачена у відносинах у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (статті 9, 22 Закону № 1961-IV).

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Верховний суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди. Крім цього, в п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_3, стягнувши зі ОСОБА_2 на користь позивача спричинену в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в сумі 18 217 грн. 33 коп., моральну шкоду в сумі 2 000 грн., а також стягнувши з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» на користь позивача заборгованість в сумі 61 300 грн. страхової суми, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми заборгованості та моральну шкоду в сумі 2 000 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що справа була розглянута у його відсутність, оскільки його навмисно не було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового розгляду справи, чим були порушені його права, тобто позбавивши його можливості скористатись процесуальними правами, не приймається судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що, відповідно до довідки з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, за якою йому неодноразово були надіслані судові повістки, які поверталися до суду з позначкою за закінченням терміну зберігання, так як ОСОБА_2 не зявлявся за їх отриманням. Крім того ОСОБА_4, представником позивачем до суду була надана заява про розгляд справи за його відсутності, який не заперечував про заочний розгляд справи. Тобто, суд на законних підставах розглянув праву, ухваливши заочне рішення.

Також не приймаються судом до уваги доводи відносно відсутності в матеріалах справи відомостей, що підтверджують право власності ОСОБА_3В на автомобіль «Рено» д/н НОМЕР_2, оскільки згідно протоколу огляду транспортного засобу від 10.06.2014 року, власником автомобіля марки «Рено» д/н НОМЕР_2 зазначений саме ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів розміру матеріальної та моральної шкоди, не приймаються судом до уваги з тих підстав, що ОСОБА_2, у судовому засіданні було розяснено його право на звернення до суду з клопотанням про призначення експерти, але апелянт в категоричній формі відмовився, та не надав будь-яких доказів на підтвердження доводів скарги.

Також доводи апеляційної скарги стосовно наданих неправдивих відомостей позивачем, які апелянт не мав змоги спростувати, оскільки не був повідомлений про судовий розгляд справи, а саме те, що він ухилявся від сплати коштів, так як вони не відповідають дійсності, оскільки ані ОСОБА_3, ані його представник ніколи до нього не зверталися, не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_5