справа № 633/147/17
провадження № 2/633/112/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року Печенізький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Тимченко А.М,

за участю :

секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

позивача- Кузнєцова Є.К.,

представника позивача- Летучого В.П.,

представника відповідача- Глуходід Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Печеніги, Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Харківського регіонального центру з гідрометеорології, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - начальник Харківського регіонального центру з гідрометеорології ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій прохає суд визнати незаконним та скасувати наказ Харківського регіонального центру гідрометеорології від 14.03.2017 року № 30/к про звільнення його з посади. Поновити його на посаді гідрометеоспостерігача 1 розряду Озерної гідрометеорологічної станції Печеніги Харківського регіонального центру з гідрометеорології. Стягнути з Харківського регіонального центру з гідрометеорології на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.03.2017 року по день поновлення на посаді. Стягнути з Харківського регіонального центру з гідрометеорології на його користь моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що наказом № 91/к від 18.06.2012 року він прийнятий на посаду гідрометеоспостерігача 1 розряду Озерної гідрометеорологічної станції Печеніги Харківського регіонального центру з гідрометеорології, де працює до цього часу. 01.04.2017 року він зайшов у гості до своєї бабусі ОСОБА_4, яка також працює в Харківському регіональному центру з гідрометеорології. ОСОБА_4 передала йому трудову книжку із записом про його звільнення «за угодою сторін» п.1 ст. 36 КЗпП України, наказ № 30/к від 14.03.2017 року. 03.04.217 року його батько, ОСОБА_5 отримав копію спірного наказу в Харківському регіональному центру з гідрометеорології, підписаний начальником центру ОСОБА_3, де міститься його підпис про ознайомлення з його змістом.

Позивач вважає спірний наказ незаконним, та таким, що виданий з грубим порушенням приписів закону щодо припинення чи розірвання трудового договору, оскільки він не звертався до відповідача із заявою про звільнення та будь-яким іншим чином не повідомляв про бажання звільнитись не тільки «за угодою сторін», але й з будь-яких інших підстав. Наказ № 30 від 14.03.2017 року виданий без його згоди та відома.

Представник відповідача - ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що з 18.06.2012 року позивач працював на посаді гідрометеоспостерігача 1 розряду Озерної гідрометеорологічної станції Печеніги, яка є структурним підрозділом відповідача. На адресу відповідача надійшла заява, датована 14.03.217 року, в якій позивач просив звільнити його з посади гідрометеоспостерігача 1 розряду Озерної гідрометеорологічної станції Печеніги з 15.03.2017 року за угодою сторін.

Основним документом будь-якого розірвання безстрокового трудового договору є наказ керівника про звільнення, за яким проводиться остаточний розрахунок і копія якого вручається працівнику (ст. 47 КЗпП України). Цей наказ про звільнення на підставі п.1 ст.36 КЗпП України і буде достатньою відповіддю працівнику на його прохання звільнитися за угодою сторін. Такий наказ № 30 від 14.03.2017 року за підписом начальника Харківського регіонального центру гідрометеорології був виданий, в якому позивач звільнений з посади гідрометеоспостерігача 1 розряду Озерної гідрометеорологічної станції Печеніги з 15.03.2017 року за угодою сторін, згідно п.1 ст. 36 КЗпП України.

Також, представник відповідача зазначив, що при домовленості працівником і роботодавцем про припинення трудового договору за п.1 ст. 36 КЗпП України договір припиняється у строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника та працівника. Звільнення за угодою сторін означає, що роботодавцем та найманим працівником досягнуто спільної згоди щодо припинення трудового договору у визначений строк.

За таких обставин звільнення за угодою сторін між відповідачем та позивачем відбулося. У звязку з чим, вимога позивача про поновлення його на роботі є безпідставною.

Окрім цього, враховуючи те, що з боку відповідача під час звільнення позивача не було допущено порушення вимог трудового законодавства, позивачу своєчасно нараховані всі належні виплати та отримана ним трудова книжка, підстав щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відповідач не вбачає.

Третя особа в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала, оскільки вважає їх необґрунтованими та такими,що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, заперечення представника відповідача, пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося сторонами у справі, наказом № 91/к від 18.06.2012 року ОСОБА_2 прийнятий на посаду гідрометеоспостерігача 1 розряду Озерної гідрометеорологічної станції Печеніги, яка є структурним підрозділом Харківського регіонального центру з гідрометеорології (а.с. 3, 15).

Положенням п. 1 ст. 36 КЗпП України встановлено, що трудовий договір може бути припиненим за угодою сторін. Угода сторін є самостійною підставою для припинення трудового договору, яка відрізняється від припинення трудового договору з ініціативи працівника та з ініціативи власника тим, що у цьому разі потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк і саме з цих підстав. Характерним є й те, що волевиявлення з боку власника або уповноваженого ним органу може виходити лише від тих осіб, які безпосередньо наділені повноваженнями приймати на роботу та звільняти працівників.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється у строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Наказом начальника Харківського регіонального центру з гідрометеорології ОСОБА_3 № 30/к від 14.03.2017 року припинено трудовий договір, звільнено з 15.03.2017 року ОСОБА_2 з посади гідрометеоспостерігача І розряду Озерної гідрометеорологічної станції Печеніги згідно з п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін ( а.с. 38).

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що він з червня 2012 року працював в Озерній гідрометеорологічній станції Печеніги Харківського регіонального центру з гідрометеорології на посаді гідрометеоспостерігача 1 розряду.15.03.2017 року він відпрацював останню зміну, 16.03.2017 року та 17 03.2017 року були вихідні дні, а з 18.03.2017 року перебув на лікарняному. 03.04.2017 року стало відомо від його бабусі, ОСОБА_7, яка також працювала в Харківського регіонального центру з гідрометеорології, про те, що його звільнено з роботи, у звязку з чим, через неї відповідач передав йому трудову книжку.

ОСОБА_2 зазначив, що ніяких заяв про звільнення з роботи за угодою сторін він не писав та не подавав. З спірним наказом не ознайомлювався.

Суд ставиться критично до зазначених показань ОСОБА_2, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються дослідженими під час розгляду справи наступними доказами.

Згідно заяви від 14.03.2017 року, поданої на імя начальника Харківського регіонального центру з гідрометеорології ОСОБА_3, ОСОБА_2 просить звільнити його з посади гідрометеоспостерігача Озерної гідрометеорологічної станції Печеніги з 15.03.2017 року за угодою сторін ( а.с. 39).

Зазначена заява ОСОБА_2 про припинення трудового договору за угодою сторін зареєстрована в Журналі вхідної кореспонденції 14.03.2017 року (а.с. 58).

Як вбачається з Табелю обліку використання робочого часу співробітників Озерної станції Печеніги за березень 2017 року, ОСОБА_2 14.03. 2017 року перебував на робочому місці ( а.с. 56).

Відповідач в особі начальника Харківського регіонального центру з гідрометеорології ОСОБА_3 надав згоду на припинення трудового договору з позивачем на підставі п. 1. ст. 36 КЗпП України, видавши наказ № 30/к від 14.03.2017 року. З 15.03.2017 року ОСОБА_2 звільнено з посади гідрометеоспостерігача І розряду Озерної гідрометеорологічної станції Печеніги згідно з п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Спірний наказ від 14.03.2017 року зареєстрований в Книзі реєстрації наказів 02-32 з особового складу Харківського регіонального центру з гідрометеорології ( а.с. 38, 60-61).

15.03.2017 року до трудової книжки Серія БТ ІІ № 0651383 занесені відомості ведучим спеціалістом ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_2 з посади гідрометеоспостерігача І розряду Озерної гідрометеорологічної станції Печеніги з 15.03.2017 року за угодою сторін, відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України. Підстава звільнення - наказ № 30/к від 14.03.2017 року (а.с. 3).

Отже, подання позивачем заяви про звільнення з вищенаведених підстав та погодження (надання згоди на припинення трудового договору) відповідачем звільнення позивача, вказує на досягнення домовленостей на звільнення працівника за угодою сторін.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобовязаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи В інших випадках звільнення, копія наказу видається на вимогу працівника.

Відповідно до п. 2.5 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58, з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці.

Як вбачається з копії спірного наказу № 30/к від 14.03.2017.2017 року, ОСОБА_2 з його змістом ознайомлений (а.с. 38).

Згідно до витягу з Книги обліку трудових книжок і вкладишів, 15.03.2017 року ОСОБА_2 отримав трудову книжку БТ-ІІ № 0651383 (підстава наказ № 30-к від 14.03.2017 року) (а.с. 65-66).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1 ст. 117 КЗпП України).

Згідно розрахункового листа за березень 2017 року, ОСОБА_2 нараховано виплату у звязку з його звільненням в розмірі 3804, 61 грн., з яких: 917,30 грн. (відпрацьовані години з 01.03.2017 року по 15.03.2017 рік; 354,26 грн. д.зп; 148,63 грн. нічні; 81,28 грн. святкові; 91.73 грн. за вислугу років; 2211, 41 грн. компенсація за невикористану відпустку. Утримано податок на доходи фізичних осіб 684,83 грн., військовий збір 57,07 грн. та авансовий платіж 1120 грн. Всього до виплати 1942,71 грн. (а.с.63).

Як вбачається з виписки по рахунках 20.03.2017 року, дата попереднього руху:17.03.2017 року, Держказначейська служба України перерахувала на рахунок Харківського РЦГМ виплату у звязку із звільненням працівника за березень 2017 р. в сумі 1942,71 грн. (а.с. 64).

Відповідно до зведеної відомості сум для зарахування на рахунки, Харківський регіональний центр з гідрометеорології, в період з 15.03.2017 року по 28.03.2017 рік, перерахував ОСОБА_2 на його особистий рахунок, відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк», межрахункову виплату при звільнені за березень 2017 року в сумі 1941 грн. 71 коп. (а.с. 62).

Позивачем факт щодо зарахування на його особистий рахунок, відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк», межрахункової виплати при звільнені за березень 2017 року в сумі 1941 грн. 71 коп. не заперечувався. Спору щодо терміну та розміру виплат належних позивачу сум при звільнені на час розгляду справи немає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що волевиявлення позивача щодо звільнення із займаної посади гідрометеоспостерігача 1 розряду Озерної гідрометеорологічної станції Печеніги з 15.03.2017 року було добровільним, всі належні при розрахунку кошти йому виплачено. Доказів, які б спростовували допустимість наданих суду відповідачем документів в обґрунтування своїх заперечень, зокрема факт фальсифікації підпису та почерку позивача у спірному наказі та заяві про звільнення, позивачем суду не надано.

Відсутність волевиявлення ОСОБА_2 під час його звільнення на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України ґрунтується лише на підставі пояснень, які останній дав при допиті у якості свідка та не знайшло своє підтвердження дослідженими під час розгляду справи доказами.

У звязку з чим, суд вважає безпідставним посилання позивача на те, що спірний наказ про його звільнення є незаконним та таким, що виданий з грубим порушенням приписів закону про працю щодо припинення трудового договору.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи (ст.11 ЦПК України). Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір (ст. 60 ЦПК України ).

Враховуючи зазначене, те, що припинення трудового договору відбулося за взаємного угодою сторін, підстав щодо анулювання домовленості щодо звільнення ОСОБА_2 не встановлено, суд вважає позовні вимоги щодо скасування наказу Харківського регіонального центру гідрометеорології № 30/к від 14.03.2017 року про припинення трудового договору за угодою сторін та поновлення позивача на посаді гідрометеоспостерігача 1 розряду Озерної гідрометеорологічної станції Печеніги Харківського регіонального центру з гідрометеорології, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог про стягнення з Харківського регіонального центру з гідрометеорології на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14.03.2017 року по день поновлення на посаді, та моральної шкоду в сумі 50 000,00 грн., суд також вважає за необхідне відмовити, оскільки підстав для стягнення зазначених сум: звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу (ст. 235 КЗпП України), порушення законних прав ОСОБА_2, що призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя ( ст. 237-1 КЗпП України), судом не встановлено.

Розподілити судові витати між сторонами відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК України, ст.ст. ст. 36, 47,116, 117 КЗпП України-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Харківського регіонального центру з гідрометеорології, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - начальник Харківського регіонального центру з гідрометеорології ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Печенізький районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.М. Тимченко