Cправа № 127/9766/17
Провадження № 2/127/3595/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 травня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, до Державної казначейської служби України про стягнення з Міністерства оборони України 200000 грн. за заподіяну шкоду здоровю, яка настала в період проходження військового служби, що призвела до інвалідності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Міністерства оборони України, до Державної казначейської служби України, в якій просив стягнути з Міністерства оборони України на свою користь кошти в розмірі 200000 грн. у вигляді компенсації за отримане позивачем захворювання в період проходження військової служби, що призвело до інвалідності.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, з огляду на таке.

Статтею 119 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовних заяв, зокрема відповідно п.п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Однак, в порушення вищевказаних вимог, в позовній заяві відсутній зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Зокрема, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач в позовній заяві посилається:

- на Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві;

- на положення статті 23 ЦК України та постанову пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)».

При цьому, в прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з Міністерства оборони України на свою користь кошти в розмірі 200000 грн. у вигляді компенсації за отримане позивачем захворювання в період проходження військової служби, що призвело до інвалідності.

Таким чином, з позовної заяви неможливо встановити, що саме є предметом позовних вимог: стягнення одноразової допомоги чи відшкодування моральної шкоди.

Зазначені вище категорії не є тотожними поняттями, регулюються різними нормами законодавства, а тому визначення предмету позову прямо впливає на зміст позовних вимог.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідачем у цивільному процесі є особа до якої спрямовані позовні вимоги і яка має вчинити певні дії щодо позивача.

Як зазначено вище, відповідачами за даною позовною заявою позивачем визначено Міністерство оборони України та Державну казначейської служби України.

Однак, в прохальній частині позовної заяви вимоги позивача спрямовані лише до Міністерства оборони України, натомість жодних вимог до Державної казначейської служби України, що не узгоджується з положеннями ЦПК України.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Виходячи з наведеного вище, позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, до Державної казначейської служби України про стягнення з Міністерства оборони України 200000 грн. за заподіяну шкоду здоровю, яка настала в період проходження військового служби, що призвела до інвалідності, підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, до Державної казначейської служби України про стягнення з Міністерства оборони України 200000 грн. за заподіяну шкоду здоровю, яка настала в період проходження військового служби, що призвела до інвалідності, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 5 (пяти) днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: