Провадження № 2/522/7926/17
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

05 жовтня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

судді - Тарасова А.В.

за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Т.М,

розглянувши в залі суду в м. Одесі заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, трьох відсотків річних від простроченої суми та процентів за користування грошовими коштами, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 16.06.2017 року звернувся позивач ОСОБА_1 із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 28 лютого 2014 року між було укладено договір позики на суму 10 000 (десять тисяч) доларів США, за умовами якого цього ж дня, 28.02.2014 позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США.

Представник позивача надав суду заяву про забезпечення позову, згідно якої просив накласти арешт на усе належне відповідачу майно, зазначаючи, що відповідно до даних реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості про право власності ОСОБА_2 на обєкти нерухомості відсутні, відповідно до інтернет-ресурсу МВС України за ОСОБА_2 не зареєстровано транспортних засобів, згідно відповіді КП «БТІ ОМР» на адвокатський запит, зазначено, що інформація, що становить персональні дані третіх осіб визначається умовами згоди субєкта персональних даних. Тому у наданні інформації щодо ОСОБА_2 було відмовлено, оскільки відсутня його згода на надання таких даних. Представник позивача вважає, що відповідач може мати будь-яке майно та грошові вклади, і неможливість отримання відомостей про таке майно позивачем не повинно бути перешкодою для вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи викладене просив накласти арешт на усе належне відповідачу майно.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином суд не може встановити обсяг належного майна відповідачу, оскільки представник позивача не конкретизував на яке саме майно потрібно накласти арешт, тому суд не може встановити співмірність із заявленими позивачем вимогами та на момент розгляду справи по суті матеріали справи не містять відомостей про належне відповідачу майно.

Позивачу розяснюється про право вжиття заходів забезпечення під час виконавчого провадження у випадку задоволення позовної заяви.

Керуючись ст.ст.151, 152, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, трьох відсотків річних від простроченої суми та процентів за користування грошовими коштами - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня винесення ухвали.

Суддя А.В. Тарасов

05.10.2017