РІШЕННЯ

іменем України

25 вересня 2017 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Скрипника С.М.,

при секретарі Брайловській М.М.,

за участю:

позивача:ОСОБА_1,

представника відповідача:ОСОБА_2

представник третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації, третя особа ОСОБА_5 - про зобовязання подати документи для проведення державної реєстрації договору оренди,-

ВСТАНОВИВ:

До Сватівського районного суду Луганської області з даним позовом звернувся ОСОБА_1, згідно якого просить суд зобов'язати ОСОБА_4 районну державну адміністрацію в Луганській області подати документи на поновлення державної реєстрації договору оренди земельної ділянки під водоймищем несільськогосподарського призначення, площею 54,4 га, яка знаходиться на території Містківської сільської ради Сватівського району від 28.12.2004, укладеного між ОСОБА_4 районною державною адміністрацією та громадянином ОСОБА_1 та подати документи на скасування державної реєстрації № 20 договору оренди від 30.12.2009 земельної ділянки під водоймищем несільськогосподарського призначення, площею 54,4 га, яка знаходиться на території Містківської сільської ради Сватівського району укладеного між ОСОБА_4 районною державною адміністрацією та громадянином ОСОБА_5.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що при вирішенні спору у справі №913/2885/13 господарським судом Луганської області за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Луганської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - громадянина ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження голови ОСОБА_4 районної державної адміністрації №399 від 16.08.2013суд встановив наступні фактичні обставини справи:

28.12.2004 між ОСОБА_4 районною державною адміністрацією (орендодавець) та громадянином ОСОБА_1 (орендар) у простій письмовій формі був укладений договір оренди водоймища, відповідно до якого орендодавець на підставі розпорядження РДА від 08.04.2004 №168 надає, а орендар терміном на 50 років (п.8) приймає у строкове платне користування земельну ділянку під водоймищем несільськогосподарського призначення (п.1), площею 54,4 га (п.2), нормативною грошовою оцінкою 422254,98 грн. (п.5), яка знаходиться на території Містківської сільської ради Сватівського району (п. 1).

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у сумі 1266,76 грн. на рік (п.9).

Земельна ділянка передається в оренду для вирощування риби (п.15), її цільове призначення - землі водного фонду (п. 16).

Зі змісту договору вбачається, що сторони досягли домовленості щодо усіх інших його істотних умов.

Державна реєстрація договору здійснена 30.12.2004 за №37 .

15.12.2009Сватівської РДА було видано розпорядження №874/1 "Про дострокове припинення права користування земельною ділянкою під існуючим водним об'єктом, яка знаходиться на території Містківської сільської ради", - відповідно до якої та з посиланням на рішення Сватівського районного суду Луганської області у цивільній справі №2-461/2009 було достроково припинено право орендаря - громадянина ОСОБА_1 на строкове платне користування вищезгаданою земельною ділянкою (п.1), а останню передано до земель державної власності (п.2).

29.12.2009Сватівською РДА було видано розпорядження №954 "Про надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_5В.", - відповідно до п.1 якої ОСОБА_5 надано у довгострокове користування на умовах оренди терміном на 49 років, земельну ділянку під існуючим водним об'єктом загальною площею 54,4 га, розташовану за межами населених пунктів, яка за даними державного земельного кадастру враховується на території Містківської сільської ради; цільове використання - для рибогосподарських та інших потреб (п. 1).

На підставі цього розпорядження 30.12.2009 між РДА (орендодавець) та громадянином ОСОБА_5 (орендар) у простій письмовій формі був укладений договір оренди землі та водного об'єкту, відповідно до якого орендодавець згідно розпорядження РДА від 29.12.2009 №954 надає, а орендар приймає у довгострокове користування на умовах оренди (п.1) терміном на 49 років (п.8) ділянку земель водного фонду, з розташованим на ній водним об'єктом (водоймищем) (п.1), площею 54,4 га (п.2), нормативною грошовою оцінкою 517669,08 грн. (п.5), яка знаходиться на території Містківської сільської ради (п.1); мета передачі земельної ділянки в оренду - для іншого сільськогосподарського призначення, - п.2.7 згідно додатку №1 УКЦВЗ (п.14); цільове призначення орендованої ділянки земель водного фонду та водойми - для рибогосподарських потреб (п.15).

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у сумі 15685,37 грн. на рік (п.9).

Зі змісту договору вбачається, що сторони досягли домовленості щодо усіх інших істотних його умов.

Державна реєстрація договору здійснена 13.01.2010 за №20 .

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 21.10.2009 у цивільній справі №2-461/2009 за позовом ОСОБА_4 РДА до ОСОБА_1- про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, зобов'язання передати земельну ділянку до земель державної власності, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 14.12.2009, - позов задоволено повністю, а саме: розірвано договір оренди водоймища від 28.12.2004, реєстраційний №37 від 30.12.2004; відповідача зобов'язано передати земельну ділянку під водним об'єктом до земель державної власності.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ від 05.10.2011 вищезгадані рішення районного суду та ухвалу апеляційного суду скасовано, справу спрямовано до суду першої інстанції на новий розгляд .

За результатами нового розгляду рішенням Сватівського районного суду від 24.04.2012 у цивільній справі №2-737-11 2012 р. за позовом ОСОБА_4 РДА до ОСОБА_1 - про дострокове розірвання оренди земельної ділянки, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 27.08.2012, - позов задоволено повністю, - при цьому зміст рішення є цілком аналогічним рішенню у вищезгаданій цивільній справі №2-461/2009.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ від 21.11.2012 вищезгадані рішення районного суду та ухвалу апеляційного суду скасовано, справу спрямовано до суду першої інстанції на новий розгляд .

За результатами нового розгляду рішенням Сватівського районного суду від 06.06.2013 у цивільній справі №1225/2325/2012 за позовом ОСОБА_4 РДА до ОСОБА_1- про дострокове розірвання оренди земельної ділянки - у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Луганської області від 21.11.2013 у цивільній справі №1225/2325/2012 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову про розірвання договору оренди земельної ділянки, але з інших правових підстав.

Отже, станом на час розгляду по суті господарським судом Луганської області даної справи (№913/2885/13) вищезгаданий договір оренди водоймища, укладений 28.12.2004 між РДА (орендодавець) та гр-м ОСОБА_1 (орендар), державна реєстрація від 30.12.2004 №37, - є чинним.

В силу приписів частини 4 ст. 35 ГПК України господарський суд при вирішенні спору у цій справі (№913/2885/13) даний факт вважає встановленим та таким, що не потребує повторного встановлення.

Крім того, в ході вирішення даного спору господарським судом встановлено, що розпорядження ОСОБА_4 РДА від 29.12.2009 №954 "Про надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_5В.", на підставі якого останній 30.12.2009 уклав вищезгаданий договір оренди землі та водного об'єкту, державна реєстрація від 13.01.2010 №20, - було предметом судового спору, за результатами вирішення якого воно визнане недійсним та скасоване за таких обставин.

Перший заступник прокурора Луганської області звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_4 РДА - про визнання недійсним та скасування розпорядження (справа №1н/5014/1347/2012).

Рішенням господарського суду від 23.07.2012 у названій справі, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.08.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 08.11.2012, - позов задоволено повністю, а саме: розпорядження РДА від 29.12.2009 №954 "Про надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_5В." - скасовано.

Це рішення набрало законної сили, - з урахуванням чого станом на час розгляду господарським судом Луганської області даної справи (№913/2885/13) позивач ОСОБА_5 не має достатніх правових підстав для користування земельною ділянкою під існуючим водним об'єктом загальною площею 54,4 га, розташованою за межами населених пунктів, яка за даними державного земельного кадастру враховується на території Містківської сільської ради; цільове використання - для рибогосподарських та інших потреб.»

Встановлені господарським судом Луганської області по справі №913/2885/13 фактичні обставини які в силу ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Апеляційним судом Луганської області у цивільній справі №1225/2325/2012 встановлено наступні фактичні обставини:

30.12.2004 року за № 37 договір оренди земельної ділянки під водним об'єктом від 28.12.2004 року було зареєстровано у Сватівському районному реєстраційному офісі Луганської філії центру ДЗК.

Згідно розпорядження голови ОСОБА_4 районної державної адміністрації «Про дострокове припинення права користування земельною ділянкою під існуючим водним об'єктом, яка знаходиться на території Містківської сільської ради» від 15.12.2009р.№ 874/1, вирішено припинити достроково право користування земельною ділянкою під існуючим водним об'єктом загальною площею 54,4 га за межами населених пунктів, яка за даними державного земельного кадастру враховується у Містківській сільській раді, яка перебувала в користуванні ОСОБА_1 згідно з договором оренди землі.

На підставі розпорядження № 874/1, винесеного 15.12.2009 року, відбулося скасування державної реєстрації цього договору та передача земельної ділянки площею 54.4 га до земель державної власності.

Відповідно до Книги 4 записів державної реєстрації договорів оренди землі на території Містківської сільської ради, яка закрита і передана до архіву Відділу Держкомзему у Сватівському районі Луганській області, внесено запис про розірвання договору оренди водоймища, який був зареєстрований у Сватівському районному реєстраційному офісі Луганської філії центру ДЗК за № 37 від 30.12.2004 р.

Після набрання юридичної сили рішенням апеляційного суду Луганської області від 21.11.2013 у цивільній справі №1225/2325/2012 державна реєстрація договору оренди від 28.12.2004 між ОСОБА_4 районною державною адміністрацією (орендодавець) та громадянином ОСОБА_1, здійснена 13.01.2010 за №20 досі не відновлена.

Відповідач не подав документи на скасування державної реєстрації №20 договору оренди від 30.12.2009 між ОСОБА_4 районною державною адміністрацією (орендодавець) та громадянином ОСОБА_5 і не подав документи на поновлення державної реєстрації договору оренди від 28.12.2004 між ОСОБА_4 районною державною адміністрацією (орендодавець) та громадянином ОСОБА_1, здійсненої 13.01.2010 за №20.

Така бездіяльність з боку ОСОБА_4 районної державної адміністрації призвела до порушення його права на оренду водоймища від 28.12.2004 укладеного між ОСОБА_4 районною державною адміністрацією (орендодавець) та громадянином ОСОБА_1 (орендар) у простій письмовій формі, відповідно до якого орендодавець на підставі розпорядження РДА від 08.04.2004 №168 надає, а орендар терміном на 50 років (п.8) приймає у строкове платне користування земельну ділянку під водоймищем несільськогосподарського призначення (п.1), площею 54,4 га (п.2), нормативною грошовою оцінкою 422254,98 грн. (п.5), яка знаходиться на території Містківської сільської ради Сватівського району (п.1).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на позові наполягає з підстав, зазначених у ньому, просить його задовольнити, зазначив, що не звертався до безпосередньо до реєстратора з вимогою про скасування реєстрації договору оренди.

Представник відповідача ОСОБА_4 районної державної адміністрації Луганської області ОСОБА_2 в судове засідання надав заперечення поти позову, яке обґрунтовує тим, що згідно з абзацом першим п.3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заявник: власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав; проте позивач не обґрунтовує у своїй позовній заяві чому ОСОБА_4 райдержадміністрація, а не він (сторона правочину, у якої, на думку позивача, виникло речове право) має звернутися з метою вчинення реєстраційних цій (у позовних вимогах позовної заяви також не зазначено куди вимагається звернутися).

Незаконність вимог позивача полягає у наступному: згідно з п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстраційна дія це державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав; таким чином, поновлення державної реєстрації прав не передбачено діючим законодавством України, яке регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а позивач вимагає від місцевого суду зобовязання ОСОБА_4 райдержадміністрації подати документи на скасування державної реєстрації, що також не передбачено діючим законодавством України, яке регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та суперечить ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, де зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; проте позивач вимагає від місцевого суду ухвалення відповідного судового рішення, яке б зобовязало ОСОБА_4 райдержадміністрацію діяти усупереч Конституції України, яка, згідно з ч. 2 ст. 8 Конституції України, має найвищу юридичну силу.

Представник третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував, просить у позові відмовити. Надав суду заперечення, які обґрунтовує тим, що за змістом статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент укладення договору оренди водоймища від 28.12.2004р.) укладений договір оренди землі підлягав державній реєстрації. Відповідно до чинної ст. 125 ЗК України (в редакції Закону № 1066-УІ від 05.03.2009р.), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 ЗК України). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають, в т.ч. право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Отже, станом на день розгляду судом даної справи чинним в Україні законодавством передбачено, що державній реєстрації підлягає саме речове право оренди земельної ділянки, а не договір оренди. Відтак, заявлені позивачем вимоги не відповідають вимогам закону, оскільки обраний ним спосіб захисту права (реєстрація, поновлення реєстрації договору оренди) законом не передбачений.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України «Про місцеві державні адміністрації», відповідач ОСОБА_4 РДА є органом виконавчої влади, а отже може діяти лише у спосіб визначений законами та виконувати тільки ті обовязки, що прямо законами передбачені.

За приписами ч. 1 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заявник - це власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», інший правонабувач - це орендар, субєкт іншого права, похідного від права власності, іпотекодержатель, спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно із цим Законом);

Таким чином, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» унормовано, що правом на звернення із заявою про реєстрацію речового права оренди наділена особа, у якої виникло право оренди, тобто орендар.

Відповідач ОСОБА_4 РДА не є орендарем за договором оренди водоймища від 28.12.2004р., правом на звернення для реєстрації речового права оренди за Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не наділена, а отже в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України не може зобовязуватися судом вчинювати такі дії.

Позивач не був позбавлений права та можливості самостійно звернутися до уповноваженої особи з відповідною заявою, але в силу власного небажання таким правом не скористався. Відмову в реєстрації не отримував. Його права не порушені з боку відповідача.

Оскільки позивачем в порушення ст. З ЦПК України не доведено факту порушення, невизнання або оспорювання відповідачем його права державної реєстрації речового права оренди право на звернення до суду за захистом у позивача відсутнє.

Також, згідно ч. 2. ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав.

Рішення про скасування державної реєстрації договору оренди від 30.12.2009 р. судом не винесене, документ на підставі якого проведено державну реєстрацію, запис про державну реєстрацію прав станом на дату розгляду справи не скасовані.

Відтак підстави для задоволення вимоги щодо зобовязання подати документи на скасування реєстрації договору оренди від 30.12.2009р. відсутні.

Вимоги чинного законодавства України передбачають обовязок орендаря у поверненні орендованої речі та скасування державної реєстрації такого договору, яке можливо лише у випадку припинення, розірвання або визнання недійсним договору оренди (правовий висновок, викладений в ухвалі ВСУ від 06.07.2011р. по справі № 6-55042св10).

Суд, заслухавши позивача, представників відповідача та третьої особи, дослідивши в судовому засіданні надані ними докази, оцінивши їх у сукупності, зясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в звязку з наступним.

Відповідно до ст.. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Державній реєстрації підлягають, зокрема, право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Заявник це - власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Інший правонабувач це - орендар, субєкт іншого права, похідного від права власності, іпотекодержатель, спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно із цим Законом), як то закріплено у ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до абзацу 2 ч.2 ст.26 Закону України ''Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Відповідно до ч. 1 ст.26 вказаного Закону - записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 рішення про державну реєстрацію державний реєстратор приймає за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 25 грудня 2015 року №1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав. Державний реєстратор, уповноважена особа за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та роздруковує заяву, на якій заявник (за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній) проставляє власний підпис. Така заява долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав.

Із вищезазначеного слідує, що для внесення запису про скасування державної реєстрації до суб'єкта державної реєстрації має звернутися заявник (особа, у якої виникло речове право) із пакетом документів для проведення державної реєстрації речових прав.

Тобто, право на звернення із заявою про реєстрацію речового права оренди наділена особа, у якої виникло право оренди, тобто орендар, яким являється ОСОБА_1

Крім того, відповідач ОСОБА_4 райдержадміністрація, являється органом виконавчої влади, може діяти лише у спосіб, визначений законами а виконувати тільки ті обовязки, що прямо законом передбачені та відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобовязані діяти лише на підставі, в межах помножень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. ОСОБА_4 райдержадміністрація не є орендарем за договором оренди водоймища, правом на звернення для реєстрації речового права оренди за Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не наділена, таким чином не може бути зобовязаною вчиняти дії, які просить позивач ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, з огляду на вище викладене, суд прийшов до висновку, що у позові про зобовязання подати документи для проведення державної реєстрації договору оренди ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки лише позивач має право особисто, звернутись із заявою про реєстрацію речового права оренди, крім того, позивач ОСОБА_1 не довів суду, що він був позбавлений права та можливості самостійно звернутися до уповноваженої особи з відповідною заявою, а лише не скористався своїм правом, відмову в реєстрації договору позивач ОСОБА_1 не отримував, а отже його права з боку ОСОБА_4 районної державної адміністрації не були порушені жодним чином.

На підставі вищевикладеного та керуючись ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 25 грудня 2015 року №1127,ст. ст. 10,16, 57-60, 209, 212- 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації, третя особа ОСОБА_5 - про зобовязання подати документи для проведення державної реєстрації договору оренди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Сватівський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 27.09.2017 року.

Суддя: С.М.Скрипник