РІШЕННЯ

іменем України

28 вересня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю: секретаря Лацько А.С.

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей,

в с т а н о в и в:

05.07.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 з наступними вимогами: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 у розмірі по 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви й до досягнення дочкою та сином 23 років.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з 28.04.2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають спільних неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею і знаходяться на її утриманні.

Після фактичного припинення шлюбних відносин відповідач не надає матеріальну допомогу на дітей, тим самим ухиляється від виконання свого обов'язку щодо утримання дітей та ставить її з дітьми в тяжке матеріальне становище. Тому, вона звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Вказала на можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі по 2500 грн. щомісячно.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні від позову не відмовилася, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Доказів фактичного розміру доходів відповідача, який працює без працевлаштування, вона не має, однак їй відомо що він заробляє в Росії до 20000 грн. на місяць.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав мотивуючи тим, що не ухилявся від утримання дітей, які фактично більшість часу проживають у його батьків та з ним. При цьому не заперечував, що регулярно виїздить на заробітки до РФ, має середньомісячний дохід не менш як 10000 грн. Також визнав, що зареєстрованим місцем проживання дітей є місце проживання позивачки, він не оспорював, що діти проживають з матір'ю.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

З копій паспортів громадянина України та свідоцтв про народження вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.04.2015 року, мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 3, 5, 6, 26).

Згідно акту обстеження від 26.06.2017 року, складеного депутатом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_5 в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_1 мешкає в АДРЕСА_1 разом з нею проживають її діти дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 (а. с. 5, 6).

Згідно акту обстеження від 22.07.2017 року, складеного депутатом Комсомольської селищної ради ОСОБА_8 в присутності свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, вбачається, що ОСОБА_2 мешкає в АДРЕСА_2, разом з його батьками ОСОБА_11, ОСОБА_12 та з сестрою ОСОБА_13 Зі слів свідків та на час огляду разом з ОСОБА_2 мешкали його діти дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 Діти знаходяться на забезпеченні ОСОБА_2 (а. с. 28, 29).

Сторонами не оспорювалося та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що батько з матір'ю проживають окремо, місцем проживання дітей є місце проживання матері, між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу участі батька в утриманні дітей, що є підставою для стягування з батька, який проживає окремо, аліментів.

Доводи відповідача щодо проживання дітей з ним та перебування дітей на його утриманні, суперечать його ж поясненням щодо зареєстрованого місця проживання дітей та його періодичного тривалого перебування за межами України на заробітках.

Таким чином, докази тимчасового перебування дітей за місцем проживання відповідача та його батьків лише свідчать про наявність у них можливості спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 183 СК України передбачено. що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно зі ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Позивачкою ОСОБА_1 вимога про визначення аліментів у твердій грошовій сумі обґрунтована тією обставиною, що відповідач офіційно не працевлаштований, однак має мінливий дохід, який є достатнім для сплати на утримання дітей 2500 грн. щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 не визнаючи позову підтвердив, що має щомісячний дохід у такому розмірі, що сума 2500 грн. не перевищує 1/4 частки від його щомісячного заробітку.

Таким чином, з урахуванням відомостей про доходи відповідача та передбачених законом мінімальних розмірів аліментів на одну дитину, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про стягування з відповідача на користь позивачки по 1250 грн. щомісячно на кожну дитину.

Разом з тим, на час розгляду справи відсутні підстави для стягування з відповідача аліментів на утримання дітей піля досягнення ними повноліття до досягнення ними 23 років, оскільки відсутні докази, якими підтверджується, що повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, а батько на той час матиме змогу надавати матеріальну допомогу.

Тому в частині позову щодо стягування аліментів на дітей після досягнення ними повноліття належить відмовити.

За таких обставин, позовна заява є обґрунтованою і підлягає частковому задоволенню.

З відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі по 1250 (одній тисячі двісті п'ятдесят) горн. 00 коп. на кожну дитину, що підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 05.07.2017 року і до досягнення ними повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного бюджету України судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

В частині стягування аліментів рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: