Справа№340/500/17
Провадження № 2/340/259/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Бучинського А.Б.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

з участю представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Верховина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом виселення, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні житловим будинком №1 по вул. Черемшини в смт Верховина Верховинського району Івано-Франківської області шляхом виселення та стягнення судових витрат.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 12.03.2007 він являється власником житлового будинку по вул.Черемшини,1 смт Верховина Верховинського району Івано-Франківської області. Відповідач проживав в даному будинку на підставі усної домовленості між ними до того часу, поки у відповідача не появиться постійне місце проживання чи реєстрації. На даний час, відповідач зареєстрований на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, а у нього виникла необхідність у користуванні своїм майном, і тому він своєї згоди на подальше користування відповідачем в будинком не надає. Однак відповідач добровільно не бажає виселятися, недопускає до будинку позивача та зареєстрованих в ньому осіб, а саме дочку позивача ОСОБА_2, а також стверджує, що даний будинок належить йому на праві власності. А тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з аналогічних підстав. Додатково пояснила, що раніше даний житловий будинок належав на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок матері позивача ОСОБА_5, яка відчужила його позивачу згідно з договором дарування від 12.03.2007. На даний час в будинку зареєстрована лише вона, ОСОБА_2 Вказала, що дійсно у 1980-их роках будинок перебував у комунальній власності, в ньому були облаштовані декілька приміщень квартир з окремими входами, і на одну із таких квартир площею 12 м.кв. відповідачу надавалося право на безполатне проживання на підставі ордеру до часу забезпечення власним житлом. Однак, в подальшому даний будинок був приватизований в цілому та на даний час перебуває у приватній власності позивача. У свою чергу відповідач у 2008 році знявся із реєстрації за вказаною адресою та переїхав проживати в м. Надвірна, де придбав житло. В будинку з цього часу він не проживає, лише займає своїми речама декілька кімнат, до яких не надає доступу власнику будинку, чим порушує його права. З врахуванням наведеного вважає позовні вимоги обгрунтованими.

Відповідач позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що в 1987 році Верховинська селищна рада видала йому ордер на проживання в будинку по вул.Черемшини, 1 в смт Верховина, що відносився до комунальної власності, де він і проживав та був зареєстрований. У 2008 році він дійсно знявся із реєстрації та зареєструвався у своєї дочки в м. Надвірна, а згодом придбав власну квартиру в м.Надвірна, де і зареєстрував місце проживання. Однак, ствердив, що право на проживання в спірному житловому будинку не втратив, так як вселявся туди на законних підставах, і не зважаючи, що на даний час має інше зареєстроване місце проживання, систематично приїжджає в смт Верховина, та проживає в будинку по вул. Черемшини, 1. У зв'язку із наведеним просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позов задовольняє з таких підстав.

Як вбачається із договору дарування житлового будинку від 12.03.2007 (а.с.10-11), зареєстрованого в реєстрі під №586 та посвідченого державним нотаріусом Верховинської районного державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.58), ОСОБА_4 являється власником житлового будинку по вул.Черемшини,1 в смт Верховина, загальною площею 217,2 м.кв., житловою площею 111,2 м.кв.

Згідно з довідкою Верховинської селищної ради від 22.08.2017 (а.с.26) на даний час в житловому будинку по вул.Черемшини,1 в смт Верховина зареєстрована ОСОБА_2

Крім цього, в судовому засіданні безспірно встановлено, що на даний час відповідач ОСОБА_3 користується частиною вказаного житлового будинку, яка технічно є відокремленою від інших приміщень будинку та облаштована окремим входом, доступу до яких позивач не має.

При цьому, в судовому засіданні відповідач ствердив, що він має право на користування частиною житлового будинку, оскільки туди вселений законно на підставі ордеру.

Дійсно, як вбачається із ордеру на жиле приміщення від 04.12.1987 №000126 (а.с.27), виданого на підставі рішення виконавчого комітету Верховинської селищної ради від 04.12.1987 (а.с.28), ОСОБА_3 отримав право на зайняття житлового приміщення площею 12 м.кв. в комунальній квартирі за адресою смт. Верховина по вул.Черемшини,1.

Однак, в подальшому житловий будинок по вул.Черемшини,1 в смт Верховина був в процесі здійснення приватизації переданий у приватну власність ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом на право власності на житловий будинок №5833 від 27.03.1995 (а.с.13-14) виданого на підставі рішення виконкому Верховинської районної ради народних депутатів №541 від 23.03.1994. На даний час перебуває у приватній власності позивача.

У відповідності до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).

Положеннями ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин, оскільки на даний час житловий будинок №1 по вул Черемшини в смт Верховина належить на праві власності ОСОБА_4, який не дає своєї згоди відповідачу на проживання у ньому, чи користування відповідачем його частиною, а відповідач добровільно відмовляється звільнити займану ним частину будинку, тому позовні вимоги є підставними.

Одночасно, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача про те, що він має право на користування будинком на підставі ордеру на вселення, оскільки з 2008 року відповідач знявся з реєстрації місця проживання у спірному будинку, проживає у власній квартирі в м. Надвірна, де зареєстроване його місце проживання, при цьому жодних доказів про те, що він продовжує проживати в будинку по вул Черемшини, 1 в смт Верховина суду не надав. Крім цього, як встановлено, відповідачу надавався органом місцевого самоврядування ордер на вселення в будинок, що на той час перебував у комунальній власності. Однак, на даний час вид власності на вказаний будинок змінився, такий перебуває у приватній власності фізичної особи, яка не надає своєї згоди на проживання та користування відповідачем цим будинком.

У зв'язку із наведеним позовні вимоги слід задовольнити, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позовні вимоги задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні належним ОСОБА_4 майном - житловим будинком №1 по вул. Черемшини в смт Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, шляхом виселення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з житлового будинку №1 по вул. Черемшини в смт Верховина Верховинського району Івано-Франківської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 понесені позивачем судові витрати: судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок (шістсот сорок гривень нуль копійок).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.Б. Бучинський