Справа № 357/1864/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

16 травня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, третя особа : ОСОБА_5 про визнання права користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, вона є дочкою ОСОБА_5, її батькові на праві власності належить 3/8 частини будинку №94 по вул.Петра Запорожця (ОСОБА_6) в м.Біла Церква, згідно договору дарування №4-1522 від 21.05.2003 року, договору дарування від №2-2041 від 29.07.2004 року. Іншими співвласниками даного будинку з відповідними частками є відповідачі по справі та дід позивачки, який помер в 1999 році. На даний час в будинку № 94 по вул. Івана Кожедуба в м. Біла Церква Київської області зареєстровано четверо осіб. Відповідно до технічного паспорту, даний будинок фактично розділений на дві квартири: у квартирі №1 проживає позивач та її батько, у квартирі №2 проживають відповідачі. З серпня 2016 року позивач постійно проживає разом з батьком в його помешканні, який не заперечує її проживання в будинку, а тому 26.01.2017 року у звязку з вимогами закону та бажанням зареєструвати своє місце проживання, позивач звернулася до Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання, однак отримала відмову, оскільки потрібна згода інших співвласників будинку. Згоди на реєстрацію її місця проживання відповідачі по справі не надають, а тому позивач просить суд визнати за нею право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 та зобовязати управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради провести реєстрацію її місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідачі до суду не з'явилися, представників не направили, про час та день розгляду справи були повідомлені належно, заяв про відкладення розгляду справи чи клопотань до суду не подали.

Третя особа ОСОБА_5 до суду не зявився подав суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі, позов підтримує.

На підставі ст. 224 ЦПК України, та враховуючи думку сторони позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є дочкою ОСОБА_5, наведене стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7).

Судом встановлено, що її батькові ОСОБА_5 на праві власності належить 3/8 частини будинку №94 по вул.Петра Запорожця (ОСОБА_6) в м.Біла Церква, що підтверджується копіями рішення суду від 13.11.2002 року, договором дарування №4-1522 від 21.05.2003 року, договором дарування від №2-2041 від 29.07.2004 року (а.с. 17,18,19,20,21).

Також, згідно довідки №148 від 04.02.2015р., виданої КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації», вбачається, що станом до 01.01.2013 року право власності на житловий будинок №94 по вул. Петра Запорожця (ОСОБА_6) в м.Біла Церква, Київської області, було зареєстровано за: ОСОБА_5 3/8 частки; ОСОБА_2 - 1/6 частка; ОСОБА_7 - 1/6 частка; ОСОБА_4 - 1/6 частка; ОСОБА_8 (дід позивачки) - 1/8 частка.

Як слідує з технічного паспорту КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» та пояснень представника позивача, будинок №94 по вул.Петра Запорожця( ОСОБА_6) в м.Біла Церква фактично розділений на 2 квартири. (а.с.12-16).

Відповідно до довідки Центру надання адміністративних послуг БМР Київської області від 01.02.2017 року № 859, в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.22).

Станом на останню дату технічної інвентаризації 29.01.2015 р. загальна площа житлового будинку змінилася з 62,10 кв.м на 40,0 м.кв, житлова з 39,80 м.кв на 17,50 м.кв., за рахунок знесення частини будинку. До житлового будинку відносяться наступні господарські будівлі та споруди: №1- огорожа. Самочинне будівництво та перепланування відсутнє (а.с.4).

Позивач суду пояснила, що постійно проживала разом з батьками в буд. №94 по вул. І.Кожедуба в м. Біла Церква, хоча деякий час була зареєстрована за іншим місцем, проживала із своїм співмешканцем, а з серпня 2016 року, вона повернулася жити до помешкання батьків, але зареєструвати своє місце проживання не може через конфлікти з іншими співвласниками даного будинку та відсутність їхньої згоди на реєстрацію позивача в будинку. Її батько погоджується на проживання і реєстрацію доньки у належній йому на праві власності частці в будинку, яка фактично є відокремленою (кВ. №1). Згоди на реєстрацію позивача в будинку відповідачі по справі не надають та будинкова книга, також, знаходиться у відповідачів, які її надавати відмовляються, що призвело до звернення позивача до суду з даним позовом.

При вирішенні даного позову суд виходив з наступного.

За ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно статті 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч.І ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно зі ст. 6 громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання за реєструвати своє місце проживання.

Згідно п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, встановлено, що для реєстрації місця проживання особа або її представник подає документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності, на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників).

Таким чином, вирішення питання про реєстрацію місця проживання особи в житловому приміщенні залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням (відсутність такого права, втрата права користування) відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Позивач є членом сімї ОСОБА_5, який є співвласником будинку № 94 по вул.. І.Кожедуба в м. Біла Церква та має відокремлене помешкання в даному будинку де проживає з родиною, а відсутність згоди співвласників цього будинку на реєстрацію в помешканні доньки ОСОБА_5 порушує, в першу чергу, його права як співвласника будинку на вільне розпорядження своїм майном та право на реєстрацію в своєму помешканні членів своєї сімї. Відповідачі не подали суду заперечень на позов, відсутні будь-які дані, що задоволення позову призведе до порушень прав відповідачів. Суд вважає за можливе визнати за позивачем право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 та зобовязати управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради провести реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_3.

За клопотанням представника позивача, судові витрати залишити за позивачем.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.16, 358, 361, 383, 405 ЦК України, ст.ст.10,60, 212-215, 224-226, 296 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Зобовязати управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради провести реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_3.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення воно може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_9