Номер провадження: 22-ц/785/3489/17
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору незаконним та зобов'язання укласти договір, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.02.2017 року,

встановила:

28.01.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він уклав з ПАТ «Дельта Банк» 29.12.2012 року кредитний договір №005-15528-291212 з відкриттям поточного рахунку з використанням платіжної картки та лімітом до 50000 грн. з процентною ставкою 36%, за яким отримав 45400 грн. та 25.10.2013 року кредитний договір №008-15512-251013 з кредитним лімітом до 25000 грн. за яким отримав 24000 грн. Посилаючись на те, що тексти договорів навмисно складено шрифтом, що його неможливо прочитати, при підписанні договорів позивача не було повідомлено про підвищення процентів Банком в односторонньому порядку та не надано графіків погашення заборгованості за договорами, просив суд визнати їх недійсними та зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» укласти нові договори, які б відповідали чинному законодавству та були укладені на строк, необхідний для погашення заборгованості по кредитам.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.02.2017 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та не правильне застосування матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення заявлених ним позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо ненадання ним доказів по позову, оскільки за його клопотанням ухвалою суду необхідні докази були витребувані у відповідача, однак зазначена ухвала не була виконана. Крім того зазначає, що банком не надано підтвердження погодження на падвищення відсотковіої ставки, встановленої у договорах та суд не перевірив наявність його попереднього ознайомлення з правилами та тарифами банку.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

29.12.2012 року позивач уклав з АТ «Дельта Банк» договори №005-15528-291212 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки і встановлення кредитної лінії з лімітом 45400 грн., а 25.10.2013 року №008-15512-251013 за умовами якого встановлено кредитну лінію у сумі 25000 грн.

Позивач навів три підстави для визнання договорів недійсним: текст договорів навмисно складений шрифтом, що його неможливо прочитати; при підписанні договорів позивача не було повідомлено про підвищення процентів Банком в односторонньому порядку та позивачу не надано графіку погашення заборгованості за договорами.

Відповідно до умов оспорюваних договорів, вони набуває чинності з дати їх укладання Сторонами та діють до повного виконання Сторонами зобов'язань за ними, позивач погодився з тим, що складовою та невід'ємною частиною пропозиції є Правила та Тарифи банку, з якими він попередньо ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє й положення яких він неухильно зобов'язується дотримуватись.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно вимог ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивач не надав суду доказів, які б могли свідчити про недійсність укладеного ним з відповідачем правочину чи окремих його частин у розуміння ст.215 ч.1 та 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, ч. 3 цього закону визначено, якого саме змісту умови договору є несправедливими. Крім цього, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 21 вказаного закону, крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Згідно п.2. ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 55, 56 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та розділу 2 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Доказів того, що працівниками банку позивачу не було попередньо роз'яснено умови кредитування, у тому числі щодо сплати процентів, позивачем не надано, а щодо шрифту, яким укладені договори, не вбачається порушення чинного законодавства, при цьому фактів підвищення Банком процентної ставки, встановленої у договорах, стороною позивача також не надано, а тому суд вважає підстави зазначені у позові для визнання вищевказаних кредитних договорів недійсними - безпідставними.

Щодо вимоги зобов'язати Банк укласти нові договори, які б відповідали чинному законодавству, суд зазначає, що вона задоволенню не підлягає, оскільки не судом не встановлено недійсності спріних договорів.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апелянта-позивача, що відповдічем не виконано ухвалу суду про забезпечення даказів, спростовуються матріалами справи (а.с.64-71).

Посилання позивача на те, що банком не надано підтвердження погодження на падвищення відсотковіої ставки, встановленої у договорах, не заслуговують на увагу оскільки, як вже було заначено, що позивач не довів таке підвищення відбулося.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.02.2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева