справа №176/64/16-ц
провадження №2/176/116/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря Ханіної М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2016 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулося до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору № б/н від 08.09.2011 року у розмірі 4000,00 грн. та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.09.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, погодили, що кредитний ліміт Банк має право зменшити або збільшити в будь-який момент.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Свої зобовязання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконує, у звязку із чим станом на 30.11.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 25837,66 грн., з яких: 3936,53 грн. заборгованість за кредитом; 17344,57 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2850,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1206,56 грн. штраф (процентна складова).

Позивач свого представника у судове засідання не направив. В позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника позивача. Також надали суду письмові пояснення на заперечення відповідача.

Згідно інформації Самарського районного суду м. Дніпропетровська у звязку із викраденням кабелю не працює мережа «Інтернет» та відсутній телефонний зв'язок у звязку з чим неможливо провести судове засідання в режимі відеоконференцфії.

Відповідач, ОСОБА_1, та його представник у судове засідання не зявились. Матеріали справи містять заяву представника відповідача адвоката ОСОБА_2 про розгляд справи за її та відповідача відсутності, з урахуванням письмових заперечень, наданих раніше. Позовні вимоги не визнає, просить відмовити позивачу у їх задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 08 вересня 2011 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку відповідно умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 300 грн. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 36,00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, погодили, що кредитний ліміт Банк має право зменшити або збільшити в будь-який момент. Так, 12 березня 2012 року відбулась зміна кредитного ліміту в сторону збільшення до 2600 грн., а 18 жовтня 2012 року кредитний ліміт було збільшено до 4000 грн. /а.с.84/

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві /а.с.7/.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. /а.с.21/

Згідно письмових заперечень відповідача, останній зазначає, що позивач нічим не довів укладення з ним кредитного договору, відсутні докази зарахування та видачі коштів, адже своїм підписом у анкеті-заяві він лише висловив бажання на отримання буд-якої картки, що не може вважатися спільно досягнутою між сторонами згодою на укладення саме кредитного договору. Умови та правила банківських послуг ним підписані не були. Крім того відповідач зазначає, що з кінця 2012 року він перебував у місцях позбавлення волі і не мав ніякої можливості користуватися будь-якими послугами банку. Всі наявні у нього картки були відібрані, їх подальша доля після його затримання йому не відома. Відповідачем було направлено через адміністрацію колонії де він відбував покарання, заяву до дирекції ПриватБанку з поясненнями, що він знаходиться у місцях позбавлення волі і не має можливості користуватись послугами Банку. З невідомих причин, Банком не було враховано його заяву. До того ж вимоги до нього предявлені банком поза межами встановленого законом строку давності. Тому просив відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Але суд критично відноситься до даних заперечень відповідача, оскільки 08.09.2011 року відповідачем було власноручно підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. В подальшому 24.10.2011 року на підставі цієї анкети-заяви відповідачу було видано кредитну картку №178656, (про що свідчить фото клієнта та підписана відповідачем довідка про умови кредитування на а.с. 127-128) відкрито картковий рахунок для здійснення операцій та встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн. Те що відповідач отримав кредитні кошти підтверджується тим, що він вже 24.10.2011 року здійснював розрахункові операції в магазинах міста, отримував кошти через банкомат /а.с.141-143/. Щодо посилань відповідача, щодо вилучення в нього всіх пластикових карток наприкінці 2012 року та неможливості користуватись ними, вони не заслуговують уваги, оскільки з наданої позивачем виписки вбачається, що кредитною карткою користувалися до лютого 2013 року. За допомогою картки кредитні кошти знімалися, також відбувалися часткові погашення заборгованості, останнє з яких відбулося 07.02.2013 року у розмірі 250 грн. Також, з розрахунку вбачається, що переводи здійснювалися і "Горнаухова Наталья Єгоровна". Зазначена обставина є доказом того, що кредитною карткою користувалися.

Згідно ч.1ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до ч.1ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Посилання відповідача на те, що він відбував покарання та під час перебування в місцях позбавлення волі відсотки за користування кредитом не нараховуються є також безпідставним, оскільки нормами чинного законодавства не передбачене звільнення від нарахування відсотків за користування кредитом за вказаних обставин, а сама по собі обставина, що він перебував в місцях позбавлення волі з 08.10.2012 року по 29.07.2015 року не є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язань за кредитним договором.

Разом з тим ОСОБА_1 не надав суду доказів про повідомлення банк про те, що він відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

Таким чином відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приват Банк».

Таким чином позивачем доведено, що відповідач приєднався до умов кредитування, йому було видано кредитну картку та відкрито картковий рахунок для здійснення операцій та встановлено кредитний ліміт. Кредитний договір, укладений між сторонами на сьогоднішній день є діючим, тому до нього строки позовної давності застосовані бути не можуть.

Однак, зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував. У звязку із чим, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 30.11.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 25837,66 грн., з яких: 3936,53 грн. заборгованість за кредитом; 17344,57 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2850,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1206,56 грн. штраф (процентна складова).

Доказів належного виконання зобовязань по сплаті кредиту відповідачем надано не було.

Але з таким розрахунком позивача погодитись не можна з наступних підстав.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм та правил надання банківських послуг та тарифи банку, які стосуються зміни відсоткової ставки в сторону збільшення від 36% і більше не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки позивачем не надано доказів, що такі умови містять підпис позичальника.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. (а.с.29).

Аналогічно судом не може бути застосована і ця штрафна санкція як умова кредитного договору, оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що саме з цими умовами та правилами надання банківських послуг погодився відповідач на момент укладення договору.

Позивач суду не надав доказів про підписання відповідачем ОСОБА_1 умов та правил надання банківських послуг. Це не суперечить і правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справі № 6-16 цс 15 від 11 березня 2016 року.

Що ж стосується комісії та пені, то така умова кредитування не зазначена ні у заяві позичальника про надання банківським послуг, а також не передбачена і наданими позивачем у матеріали справи умовами та правилами надання банківських послуг, тому заборгованість за пенею та комісією також не підлягає стягненню з відповідача.

До того ж відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 30.11.2015р. за тілом кредиту у розмірі 3936,53 грн. та проценти із відсоткової ставки 36% за таким розрахунком: різниця у нарахованих процентах за період з 01.04.2015р. по 30.11.2015 р. включно складає 7,2%.

Загальний розмір нарахованих відсотків за період з 01.04.2015 року по 30.11.2015 року включно складає 8988,79 грн. (17344,57 8355,78), а від цієї суми 7,2% складає 647,19 грн.

Таким чином розмір заборгованості по процентам за користування кредитом, який підлягає стягненню з відповідача складає 17344,57- 647,19=16697,38 грн.

Таким чином з відповідача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 30.11.2015 року в сумі 20633,91 грн., з яких: 3936,53 грн. заборгованість за кредитом; 16697,38 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь банку необхідно стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 1102,40 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 261, 526, 527, 1054 ЦК України та згідно ст.ст. 10, 60, 79,88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що має ідентифікаційний номер 8, зареєстрованого проживаючим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк, , рахунок № 3111, МФО № 305299 заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.09.2011 року станом на 30.11.2015 року у розмірі 20633 (двадцять тисяч шістсот тридцять три) грн. 91 коп., з яких: 3936,53 грн. заборгованість за кредитом; 16697,38 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом та 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп. на часткове відшкодування сплаченого судового збору.

На рішення суду сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області у десятиденний строк з дня її проголошення, через суд першої інстанції.

Сторони, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3