Єдиний унікальний номер 741/839/17
Провадження № 2/741/409/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 29 вересня 2017 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Макіївської об'єднаної територіальної громади в особі Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспних дворів, станом на 15 квітня 1991 року в ньому була зареєстрована ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Він (позивач) є спадкоємцем ОСОБА_2 за заповітом, спадщину прийняв, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначений житловий будинок.

ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2

У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі.

У судове засідання представник Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позов ОСОБА_1, просить його задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі.

Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому була зареєстрована та проживала ОСОБА_2, що підтверджується довідкою виконкому Макіївської сільської ради № 356 від 23 березня 2017 року (а.с. 6).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_2 належав в цілому житловий будинок АДРЕСА_1, як єдиному члену колишнього колгоспного двору.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 за життя не зареєструвала у встановленому порядку право власності на належний їй житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

З матеріалів справи вбачається, що 11 квітня 1997 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, заповіла ОСОБА_1, що підтверджується його копією (а.с. 8).

У судовому засіданні встановлено, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв ОСОБА_1, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою виконкому Макіївської сільської ради № 354 від 23 березня 2017 року (а.с. 7).

З матеріалів справи вбачається, що 27 квітня 2017 року за заявою ОСОБА_1 Носівською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 108/2017 до майна померлої ОСОБА_2, що підтверджується її копією (а.с. 54-56).

Таким чином, ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_2 належний їй житловий будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок у зв'язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 714/02-31 від 12 травня 2017 року (а.с. 17).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а.с. 17).

За встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 120, 123, 534, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 35,5 кв. м., житловою площею 16,4 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв