Справа № 688/3440/16-ц
Провадження № 2/675/80/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2017 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді - Янішевської О. С., секретаря Беліці М. О.,

з участю представника позивача Столаби Ю. М.,

представника третіх осіб на стороні позивача без самостійних вимог - ОСОБА_2,

представника відповідача Вержбицької А. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в приміщенні суду в м. Ізяславі цивільну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький до Виконавчого комітету Шепетівської міської ради про скасування рішення, визнання ордеру на житлове приміщення недійсним,

в с т а н о в и в :

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький (далі КЕВ) звернувся до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Шепетівської міської ради (далі виконком) про скасування рішення, визнання ордеру на житлове приміщення недійсним, мотивуючи це тим, що Квартирно-експлуатаційною частиною Шепетівського району (далі КЕЧ) квартира АДРЕСА_1 була надана військовослужбовцеві Збройних Сил України ОСОБА_4 та його сім'ї у складі двох осіб. В подальшому ОСОБА_4 був переведений для проходження служби у м. Київ, квартиру АДРЕСА_1 не приватизував, органам Міністерства оборони України не здав, довідку встановленого зразка про здачу постійної квартири від КЕЧ не отримував. Приватне підприємство «Управлінська компанія «Управдом» вказує, що особовий рахунок по квартирі АДРЕСА_1 відкрито на ОСОБА_4, заборгованість за житлово-комунальні послуги по цьому рахунку становить 1732,84 грн. при місячному нарахуванні 65 грн. 95 коп. У 1999 році КЕЧ передала будинок АДРЕСА_1 у комунальну власність територіальної громади м. Шепетівка. Рішенням ХІХ сесії Шепетівської міської ради 24-го скликання № 37 від 27 жовтня 2004 року назву вулиці Кима було змінено на «Судилківська». Рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 14 від 21 січня 2014 року квартира АДРЕСА_2 була розподілена судді Шепетівського міськрайонного суду Головко Н. П. з посиланням на рішення Полонського районного суду від 25 грудня 2013 року у справі № 681/2372/13-ц про забезпечення житлом ОСОБА_5 Позивач вважає, що зазначене рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради є незаконним, оскільки, на думку КЕВ, прийняте з порушенням діючого законодавства, так як з аналізу ст. 31 Житлового Кодексу Української РСР, п. 62 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, які затверджено Постановою Ради Міністрів Української РСР, вбачається, що повторне заселення квартири АДРЕСА_3 повинно було проводитись виключно військовослужбовцями Міністерства оборони України. Таким чином позивач вважає, що особа, якій розподілено житло, проживає у цьому житлі неправомірно. КЕВ являється юридичною особою і уповноважене на звернення до суду.

Представник позивача Столаба Ю. М. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала.

Представник третіх осіб на стороні позивача без самостійних вимог Шепетівського гарнізону та начальника Шепетівського гарнізону, залучених до участі в справі ухвалою Ізяславського районного суду від 25 січня 2017 року, ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог Міністерства оборони України Сосна О. М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, в останні судові засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовими заявами, в яких просив справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідача виконавчого комітету Шепетівської міської ради Вержбицька А. Ю. у судовому засіданні проти позову заперечувала.

Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з письмовою заявою, в якій просила справу розглядати за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечувала.

Допитавши сторони, свідка, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Стаття 21 Конституції України визначає, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Компетенція виконавчих комітетів обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів у галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду визначена ст. 14 Житлового Кодексу Української РСР, зокрема, згідно п. 6 зазначені виконавчі комітети здійснюють контроль на підприємствах, в установах, організаціях за станом обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (стаття 41), а також за правильністю розподілу жилих приміщень.

За вимогами ст. 18 Житлового Кодексу Української РСР управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Житлового Кодексу Української РСР облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 42 Житлового Кодексу Української РСР жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених статтею 46, частинами першою і другою статті 54, частиною першої статті 90, частиною шостою статті 101, статтями 102, 110, частиною першою статті 114 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Згідно реєстраційного посвідчення, копія якого додана до матеріалів справи, будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за Шепетівською міською радою з 02 грудня 1991 року на підставі акту прийому-передачі житлових будинків МО Шепетівської КЕЧ району від 01 вересня 1990 року.

В подальшому рішенням ХІХ сесії Шепетівської міської ради 24-го скликання № 37 від 27 жовтня 2004 року назва вулиці Кима була змінена на «Судилківська», що підтверджується поясненнями представника відповідача Вержбицької А. Ю. Зазначену обставину не заперечували інші учасники судового процесу.

Приватне підприємство «Управлінська компанія «Управдом» згідно рішення ХІ сесії Шепетівської міської ради VІ скликання від 07 липня 2011 року № 8 визначена виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків та прибудинкових територій в будинку АДРЕСА_1, що підтверджується листом Приватного підприємство «Управлінська компанія «Управдом» № 107 від 09 березня 2017 року, копія якого додана до матеріалів справи.

Квартира АДРЕСА_1 була розподілена військовослужбовцю Збройних Сил СРСР ОСОБА_4 та його сім'ї, яка складалась з самого військовослужбовця та його дружини, що підтверджується наданим представником третіх осіб на стороні позивача без самостійних вимог Шепетівського гарнізону та начальника Шепетівського гарнізону ОСОБА_2 та оглянутим в судовому засіданні журналом обліку військовослужбовців, які отримали ордер, копія з якого додана до матеріалів справи, показами представників позивача Столаби Ю. М. та третіх осіб на стороні позивача без самостійних вимог Шепетівського гарнізону та начальника Шепетівського гарнізону ОСОБА_2 Вказана обставина не була оскаржена іншими учасниками судового розгляду.

Разом з тим, ОСОБА_4 з 1989 року у квартирі АДРЕСА_1 не проживав в зв'язку з переведенням до іншого місця служби, що підтверджується показами представника відповідача Вержбицької А. Ю., допитаного в якості свідка ОСОБА_8, котрий особисто знав ОСОБА_4, оскільки служив разом з останнім і знає про переведення ОСОБА_4, після переведення до іншого місця служби свідок ОСОБА_4 більше в м. Шепетівка не бачив. Факт відсутності ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 також підтверджується листами Приватного підприємство «Управлінська компанія «Управдом» № 18 від 18 лютого 2014 року, № 551 від 18 листопада 2016 року, № 3138 від 18 листопада 2016 року, копії яких додана до матеріалів справи, згідно яких з 18 липня 1988 по 21 січня 2014 року у вказаній квартирі відсутні зареєстровані особи, особовий рахунок відкрито на ім'я ОСОБА_4, заборгованість за житлово-комунальні послуги по цьому рахунку становить 1732,84 грн. при місячному нарахуванні 65 грн. 95 коп. Згідно листа Приватного підприємство «Управлінська компанія «Управдом» № 107 від 09 березня 2017 року, копія якого додана до матеріалів справи, Приватному підприємству «Управлінська компанія «Управдом» була передана відповідна документація, зокрема, поквартирна картотека реєстрації мешканців на житловий будинок АДРЕСА_1 та квартири № 8. Копія вказаної картки додана до матеріалів справи, оригінал був досліджений в ході судового розгляду, вказана карка містить лише номер квартири та прізвище «ОСОБА_4».

Крім того, згідно листа Шепетівської міської ради № 42/4331 від 18 листопада 2016 року, копія якого додана до матеріалів справи, ОСОБА_4 (ОСОБА_9) по обліках реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання не значиться.

З 19 серпня 2013 року квартира АДРЕСА_3 була опломбована працівниками Приватного підприємство «Управлінська компанія «Управдом», що підтверджується довідкою Приватного підприємство «Управлінська компанія «Управдом» № 326 від 18 листопада 2013 року, копія якого додана до матеріалів справи.

25 грудня 2013 року Полонським районним судом Хмельницької області винесене рішення № 681/2372/13-ц, яким виконавчому комітету Шепетівської міської ради призначено надати судді Шепетівського міськрайонного суду Головко Н. П. житлове приміщення відповідно до встановлених норм жилої площі з урахуванням права на додаткову жилу площу. Вказане рішення набрало законної сили 09 січня 2014 року, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією рішення.

Згідно копії облікової справи по квартирному обліку ОСОБА_5, доданої до матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 44 від 17 лютого 2012 року ОСОБА_5 зарахована на квартирний облік в загальну чергу під № 1848 і внесена в списки першочергового отримання житла за № 789.

14 січня 2014 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню зазначеного судового рішення, що підтверджується копією вказаної постанови, доданої до матеріалів справи. Ця постанова 15 січня 2014 року з відповідним супровідним листом надійшла до виконавчого комітету Шепетівської міської ради.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

На виконання вказаного рішення виконавчий комітет Шепетівської міської ради 21 січня 2014 року виніс рішення № 14, яким вирішено затвердити рішення житлової комісії, надати ОСОБА_5 у користування квартиру АДРЕСА_3, видати ордер на вселення у вказану квартиру, зняти ОСОБА_5 з квартирного обліку, що підтверджується копією вказаного рішення, доданого до матеріалів справи.

Представник відповідача Вержбицька А. Ю. суду пояснила, що станом на 21 січня 2014 року іншого вільного житла для надання в користування ОСОБА_5 на виконання рішення Полонського районного суду у комунальній власності не було, кошти для придбання такого житла були відсутні, що також підтверджується листом виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 01-13/1187 від 20 квітня 2017 року.

Вказані доводи не були спростовані в судовому засіданні іншими учасниками судового процесу.

Представник позивача вважає рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 14 від 21 січня 2014 року неправомірним, винесеним з порушенням діючого законодавства. Разом з тим, представник позивача не навів жодних доводів та не надав жодних доказів того, що будинок № 98 по вул. Кима (Судилківській) в м. Шепетівка належав Міністерству Оборони України, оскільки згідно акту прийому-передачі житлових будинків МО Шепетівської КЕЧ району від 01 вересня 1990 року будинок АДРЕСА_1 був переданий Шепетівській міській раді, відколи і перебуває у власності територіальної громади м. Шепетівка.

Представник відповідача зазначає, що відповідно до п. 2 ст. 327, 319, 321 ЦК України міська рада правомірно розпоряджалася вказаним майном, яке перебуває у комунальній власності.

Заслухавши позицію представника позивача, суд приходить до висновку, що представником позивача не наведено доводів та не надано доказів неправомірності рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 14 від 21 січня 2014 року.

На підставі рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 14 від 21 січня 2014 року ОСОБА_5 був виданий ордер на жиле приміщення № НОМЕР_1 Серії НОМЕР_2, що підтверджується копією ордеру, доданою до матеріалів справи.

13 серпня 2014 рокуОСОБА_5 звернулась до Управління економічного розвитку з заявою пропередачу квартири АДРЕСА_3 в її приватну власність, яка була задоволена розпорядженням № 13 від 20 серпня 2014 року. 20 серпня 2014 року ОСОБА_5 видане свідоцтво про право власності на вказане житло, що підтверджується копіями відповідних документів, доданих до матеріалів справи.

Згідно ст. 58 Житлового Кодексу Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради

народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Відповідно до ст. 59 Житлового Кодексу Української РСР ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Позивач посилається на те, що при винесенні 21 січня 2014 року рішення № 14 виконавчим комітетом Шепетівської міської ради були порушені права військовослужбовців, які мають право на поліпшення житлових умов. На підтвердження таких доводів представник третіх осіб на стороні позивача без самостійних вимог Шепетівського гарнізону та начальника Шепетівського гарнізону ОСОБА_2 надала суду списки військовослужбовців, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення своїх житлових умов.

Разом з тим представники позивача і третіх осіб на стороні позивача без самостійних вимог Шепетівського гарнізону та начальника Шепетівського гарнізону не надали суду жодних доказів звернення до Шепетівської міської ради або Приватного підприємства «Управлінська компанія «Управдом» до січня 2014 року з запитами про наявність вільного житла для можливості його подальшого розподілення військовослужбовцям.

Відсутність таких звернень підтверджується інформацією з реєстраційних журналів вхідної кореспонденції з 01 січня 2011 року по 01 травня 2014 року, яка викладена у запереченні виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 01-13/3895 від 28 листопада 2016 року, доданому до матеріалів справи.

Представник третіх осіб на стороні позивача без самостійних вимог Шепетівського гарнізону та начальника Шепетівського гарнізону ОСОБА_2 не надала суду жодних доказів здійснення перевірки житловою комісією Шепетівського гарнізону житлової площі квартири АДРЕСА_3, проведення житловою комісією Шепетівського гарнізону засідань з приводу розподілення квартири АДРЕСА_3 військовослужбовцям Шепетівського гарнізону. Відсутність проведення житловою комісією Шепетівського гарнізону вказаних дій підтверджується наданим суду листом начальника Шепетівського гарнізону № 350/487/644/пс від 13 травня 2017 року.

Таким чином суду не було надано жодних доказів того, права кого саме з військовослужбовців були порушені при видачі ордеру ОСОБА_5

Відтак позивачем не було доведено існування обставин, які з огляду на вимоги ст. 59 Житлового Кодексу Української РСР являються підставами для визнання виданого ОСОБА_5 ордеру недійсним.

Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Суд також звертає увагу на те, що квартира АДРЕСА_3 з 20 серпня 2014 року по даний час перебуває у приватній власності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що правомірність вимог позивача в ході судового розгляду доведена не була.

Глава 8 Цивільного процесуального Кодексу України містить інформацію про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для відшкодування позивачеві судових витрат.

Керуючись ст. ст. 19, 21, 24, 41, 47, 129-1 Конституції України, ст. ст. 14, 18, 36, 42, 55, 58, 59 Житлового Кодексу Української РСР, ст. ст. 327, 319, 321, ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 62-64, 74 ч. 3, 79, 81, 88, 169 ч. 4, 212-215, 223, 294, 367 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Хмельницької області через Ізяславський райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. С. Янішевська