Справа № 574/266/17
Провадження № 2-о/574/68/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретарі Кошелєвій Н.В.

заявниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Миколаївська сільська рада Буринського району Сумської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою мотивуючи тим, що з 1988 року вона проживала однією сімєю з ОСОБА_2. Вони вели спільне господарство, піклувалися одне про одного. 02.04.1998 року ОСОБА_2 помер, після його смерті залишилася спадщина, яку вона прийняла, однак при зверненні до нотаріальної контори постало питання доведення факту проживання із спадкодавцем однією сімєю оскільки кровно спорідненими родичами вони не були і в шлюбі не перебували.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в заяві, доповнивши, що вони з серпня 1988 року з нею почав проживати ОСОБА_2. Мешкали вони в с. Бошівка, Буринського району в будинку її батьків по вулиці Воровського,63, яку тепер перейменували на вулицю Центральна. Обоє вони в інших шлюбах не перебували, оскільки були раніше розлучені. Однак шлюб між собою не реєстрували, оскільки і так мали одне прізвище. Дітей спільних у них не було. Вони вели спільне господарство, піклувалися один про одного 02.04.1998 року її чоловік помер і вона вважаючи, що має право на спадщину після смерті останнього звернулася до нотаріуса, який повідомив про необхідність встановлення цього факту.

Представник заінтересованої особи про розгляд справи повідомлений належним чином в судове засідання не явився, клопотання про відкладення судового розгляду не надав. Суд визнав можливим справу розглянути без його участі за наявними доказами.

Свідок ОСОБА_3 показав, що знав заявницю та її чоловіка ОСОБА_2К фактично із свого дитинства. Їхня сімя проживала неподалік від них в с. Бошівка. Хоча останні і не перебували в шлюбі, однак вели спільне господарство, побут та інші права та обовязки, притаманні подружжю. Після того як він став дорослим та переїхав в м. Буринь, продовжив їздити в село до своїх батьків де неодноразово зустрічався із заявницею та її чоловіком. Останній працював в колгоспі та отримав право на земельний пай. До дня смерті останнього заявниця проживала з ним.

Свідок ОСОБА_4 підтвердив, що заявниця та ОСОБА_2. мешкали однією сімєю до дня смерті останнього.

Вислухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 2 квітня 1998 року помер ОСОБА_2, який з серпня 1988 року проживав із заявницею однією сімєю в с. Бошівка, Буринського району Сумської області, ведучи господарство, маючий спільний побут, взаємні права та обовязки притаманні подружжю, що підтверджується показами заявниці, свідків, свідоцтвом про смерть, довідками Миколаївської сільської ради.

Після смерті останнього відкрилася спадщина, про прийняття якої заявила ОСОБА_1, яка не перебувала в зареєстрованому шлюбі із спадкодавцем.

Як вбачається з витягів із спадкового реєстру, за життя ОСОБА_2 заповіту не посвідчував спадкових договорів не укладав і спадкові справи після його смерті не заводилися. Тобто спадщина до теперішнього часу залишається відкритою.

Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Як вбачається з розяснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про доведеність факту, який просить встановити заявниця та про необхідність задоволення заяви, оскільки від встановлення цього факту залежить вирішення питання про заявлення своїх прав щодо спадкового майна, а встановлення вказаного факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Керуючись ст. 5,6,10,15, 212, 234,235, ст.256 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сімєю зі спадкодавцем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 2 квітня 1998 року в с. Бошівка, Буринського району Сумської області, понад пять років до часу відкриття спадщини, тобто з серпня 1988 року до дня смерті останнього 2 квітня 1998 року в с. Бошівка, Буринського району Сумської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: