АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6849/2017 Головуючий в 1-й інстанції - Колдіна О.О.
У Х В А Л А

18 травня 2017 року Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва Чобіток А.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крим Петролеум Компані» , 3-ті особи : Правобережне об»єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві , Центральне об»єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві про припинення дій, примусове виконання обов»язку в натурі, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 пред»явив позов, в якому просив припинити незаконні дії ТОВ «Крим Петролеум Компані», зобов»язати здійснити помісячний розподіл заробітної плати , поновити його на роботі, зобов»язати звільнити його за власним бажанням.

24.02.2015 року позивач подав позовну заяву із змінами та доповненнями, в якій просив:

- припинити дії ТОВ «Крим Петролеум Компані», який порушує його право на отримання пенсійного нарахування, за період вимушеного прогулу;

- припинити незаконні дії ТОВ «Крим Петролеум Компані», який порушує його право на страховий стаж за період вимушеного прогулу;

- примусове виконання зазначеним відповідачем обов'язку в натурі і зобов»язати TOB «Крим Петролеум Компані» виплатити страхові внески відповідно до суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 182092 грн. (згідно з рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10.05.2011 року), з розноскою вказаної суми помісячно ( з листопада 2009 року по травень 2011 року, згідно з таблицею 1), і внести до системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, для нарахування пенсії;

- стягнути з TOB «Крим Петролеум Компані» на його користь пенсійних видатків в розмірі 20 000 грн., його пенсійні втрати (грудень 2014 року, січень, лютий, березень 2015 року) за час затримки внесення коштів до системи персоніфікованого обліку Пенсійного фондуУкраїни, для своєчасного нарахування пенсії;

- зобов'язати ТОВ "Крим Петролеум Компані" сплатити страхові внески відповідно до суми заробітку (за жовтень 2009 року 25237,62 грн., за квітень 2010 року 4869,40 грн ), за червень 2011 року 10 000 грн. заробітна плата, яка виплачена ТОВ "Крим Петролеум Компані" згідно з рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10.05.2011 року;

- стягнути з зазначеного відповідача на його користь завданої моральної шкоди в розмірі 144,000 грн.;

- винести додаткове судове рішення про право на страховий стаж за період вимушеного прогулу і пенсійного нарахування з розноскою вказаної суми помісячно ( з листопада 2009 року по травень 2011 року) і з внесенням до системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, для нарахування пенсії ( а.с.54-61 том 1).

12.05.2015 року позивач подав до суду доповнення до позовної заяви, в якому зазначив наступні уточнення і доповнення до позову:

- зобов»язати TOB «Крим Петролеум Компані» сплатити страхові внески за час вимушеного прогулу з листопада 2009 року по травень 2011 року, та здати помісячні персоніфіковані звіти в Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва, за місцем реєстрації TOB «Крим Петролеум Компані», для своєчасного нарахування пенсії;

- стягнути з TOB «Крим Петролеум Компані» на його користь пенсійних видатків в розмірі 24 000 грн., його пенсійні втрати ( грудень 2014 року, січень, лютий, березень, квітень, травень 2015 року) за час затримки внесення коштів до системи персоніфікованого обліку Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду позивач направив апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити його уточнені позовні вимоги - зобов»язати TOB «Крим Петролеум Компані» сплатити страхові внески за час вимушеного прогулу з листопада 2009 року по травень 2011 року, та здати помісячні персоніфіковані звіти в Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва, за місцем реєстрації TOB «Крим Петролеум Компані», для своєчасного нарахування пенсії; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 45 000,00 грн..

Суд апеляційної інстанції вважає, що провадження за даною скаргою не може бути відкрито, оскільки вона не в повному обсязі відповідає вимогам ст.. 295 ЦПК України .

Так, відповідно до ст.. 295 ЦПК України , апеляційна скарга має містити, в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи , та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин), а також клопотання особи, яка подала скаргу.

В апеляційній скарзі позивач , зазначаючи в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення , вказує і на те, що решту доводів має навести окремо і під час апеляційного розгляду.

Однак, така позиція позивача суперечить ч. 1 ст. 303 ЦПК України, відповідно до якої апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

До того ж , заявляючи клопотання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення його уточнених вимог, позивач не вказує чи оскаржує він рішення суду в частині відмови у задоволенні інших вимог, оскільки при оскарженні ухваленого рішення по уточнених вимогах, перевірці підлягатиме лише частина рішення з вказаного питання.

Крім того , заявляючи клопотання про зобов»язання відповідача сплатити страхові внески за час вимушеного прогулу з листопада 2009 року по травень 2011 року, та здати помісячні персоніфіковані звіти в Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва, позивач не врахував, що вказане управління замінене на Центральне об»єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві

Отже, позивачу необхідно подати апеляційну скаргу в новій редакції з остаточним викладенням її доводів та уточненим клопотанням особи.

При цьому слід зазначити, що уточнення клопотання позивача впливатиме і на розмір судового збору, який позивач зобов»язаний сплатити при поданні апеляційної скарги.

Так, Верховний Суд України у своїй постанові № 6-1121цс16 від 30.11.2016 року прийшов до наступного правового висновку.

Відповідно до частини першої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), частини першої статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України, частини першої статті 44 Господарського процесуального кодексу України судовий збір є складовою судових витрат.

За загальними правилами цивільного судочинства (статті 79, 119, 297, 328, 358 ЦПК України) судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Обов'язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов'язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Наведені норми процесуального права дозволяють сформулювати загальне правило: процесуальнідії мають вчинятися за нормами процесуального закону, чинними на момент вчинення цих дій.

Під час вчинення процесуальних дій, які вимагають сплати судового збору (при забезпеченні доказів, при апеляційному чи касаційному оскарженні), пільги зі сплати судового збору мають визначатися на момент вчинення певної процесуальної дії.

З огляду на зазначенеможна дійти висновкупро те, що процесуальний закон визначає свою дію в часі саме за часом вчинення відповідних процесуальних дій.

За таких умов Закон України «Про судовий збір» має застосовуватися в редакції, яка діяла на момент вчинення певної процесуальної дії.

Наявність пільги у вигляді звільнення від сплати судового збору, передбаченої статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не вважається нульовою ставкою судового збору.

Тобто, вконтексті визначення розміру судового збору за подання апеляційної скарги «ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви»має визначатися за розмірами ставок, встановленими статтею4 Закону України «Про судовий збір» на момент пред'явлення відповідного позову, без пільг, визначених статтею 5 цього Закону.

Відповідні зміни в сфері регулювання оплати судового збору відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (далі - Закон № 484-VІІІ). Цим Законом суттєво змінено ставки судового збору (стаття 4 Закону України «Про судовий збір»), зокрема й підвищено розмір ставок за подання апеляційних скарг, а також одночасно значно скорочено перелік суб'єктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закону України «Про судовий збір»). Закон № 484-VІІІ набрав чинності з 1 вересня 2015 року.

У даній справі, позивач звернувся до суду з позовними вимогами, що випливали з трудових правовідносин.

Отже, на момент звернення до суду з позовною заявою позивач звільнявся від оплати судового збору (станом на січень 2015 року) згідно з чинною на той час редакцією пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Разом з тим станом на день подання позивачем апеляційної скарги (15 квітня 2017 року) такої пільги він уже не має, оскільки на цей час діє нова редакція статті 5 Закону України «Про судовий збір», за якою справи «за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин», було виключено з категорії пільгових.

На даний час відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», пільги щодо сплати судового збору мають позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подачу апеляційної скарги становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, уточнені вимоги позивача подано у лютому 2015 року.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції на час подання позову, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру складала 0,2 розміру мінімальної заробітної плати , встановленої на 1 січня календарного року ( січень 2015 року - 1218 грн.), що станом на 2015 рік складало 243,60 грн..

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз»яснено, що якщо в позовній заяві об»єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов»язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог ( або загальною сумою) ( п. 13).

Як вбачається з матеріалів справи, то уточнені позовні вимоги, на які позивач посилається в апеляційній скарзі складаються з двох позовних вимог, в зв»язку з чим судовий збір підлягав сплаті при його поданні у розмірі 487,20 грн. ( 243,60х2).

Таким чином, за подачу апеляційної скарги позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 535,92 грн. ( 487,2х110%) на р/р: 0010; Одержувач УДКС у Солом'янському районі; Банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві; Код ; МФО банку: 820019.

Оригінал квитанції необхідно подати до суду апеляційної інстанції.

Виходячи з наведеного, провадження по апеляційній скарзі не може бути відкрито, позивачу необхідно надати строк для усунення недоліків, а апеляційну скаргу залишити без руху, попередивши, що в разі невиконання ухвали суду, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст.121 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір», ст. 121 ,297 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року залишити без руху строком не більше ніж на п'ять днів з дня отримання ухвали.

В разі невиконання ухвали суду апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала підлягає оскарженню до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в частині визначення судового збору протягом двадцяти днів .

Суддя :