У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді - Бенца К.К.,

при секретарі - Єфремовій М.Й.

за участі заявника - ОСОБА_1

представника субєкта оскарження Ужгородського МВ ДВС ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, справу за скаргою ОСОБА_1, субєкт оскарження - Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, заінтересована особа ПАТ «Ідея Банк», на дії та рішення головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області під час виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою - субєкт оскарження - Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, заінтересована особа ПАТ «Ідея Банк», на дії та рішення головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області під час виконання судового рішення.

Мотивуючи вимоги скарги, заявник вказує на те, що 14.09.2015 року Ужгородський міськрайонний суд (головуючий суддя Данко В.Й.) ухвалив заочне рішення по справі №308/5723/15-ц за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за Кредитним договором №910.19136 від 26.10.2012 року, яким заявлені вимоги було задоволено. На виконання рішення суду було видано виконавчий лист №308/5723/15 від 04.11.2015 року, на підставі якого 21.01.2016 року головним державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження №49892916 про стягнення з нього на користь ПАТ «Ідея Банк» 357558,94 грн.

03.10.2016 року головним державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3ІІ. у вказаному виконавчому провадженні №49892916 було винесено постанову про розшук майна боржника. 04.10.2016 року складено Акт опису й арешту майна, згідно якого на автомобіль марки Hyundai, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстрацій номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, було накладено арешт, вилучено та поміщено на стоянку ДП «Сетам».

Заявник вважає такі дії державного виконавця по проведенню виконавчих дій у виконавчому провадженню №49892916 по відношенню до боржника незаконними та протиправними. Так, ОСОБА_1 вказує на те, що державним виконавцем при проведенні виконавчих дій було створено подвійну відповідальність, оскільки 27.01.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення на автомобіль марки Hyundai, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, на суму 482606,14 грн. 18.02.2016 року державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС також відкрито виконавче провадження №50233035, у провадженні якого було винесено постанову про арешт майна (автомобіля), а згодом винесено постанову про розшук майна (автомобіля). Таким чином бездіяльність посадових осіб органу державної виконавчої служби, що виражається у невжитті заходів про звернення за розясненням до суду, на думку заявника, призводить до того, що за одні й ті самі правовідносини його притягують до відповідальності двічі за виконавчим провадженням за №49892916 та №50233035 і підлягає до стягнення подвійна сума. Крім того, державний виконавець не вжив заходів щодо обєднання декількох проваджень, боржником за якими він являється, в зведене виконавче провадження. У порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем йому не було надіслано поштовим відправленням постанову про розшук майна боржника від 03.10.2016 року, не надано передбачений законом 10-денний строк для добровільного виконання чи оскарження такої постанови, а навпаки здійснили вилучення майна в день винесення постанови. Зазначає, що звернення стягнення на майно (автомобіль), про що 04.10.2016 року складений Акт опису й арешту майна у виконавчому провадженні №49892916 може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду у справі №308/6490/16-ц за його позовом до ПАТ «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору №910.19136 від 26.10.2012 року, що знаходиться на розгляді Ужгородського міськрайонного суду. Заявник також вважає, що дії державного виконавця щодо звернення стягнення на автомобіль є незаконними, оскільки до Акту опису й арешту майна від 04.10.2016 року включено автомобіль марки Hyundai, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, який є предметом застави, а тому такий транспортний засіб не підлягає стягненню. Крім того, державним виконавцем незаконно було виставлено даний автомобіль на реалізацію шляхом продажу з публічних торгів, оскільки на автомобіль також накладено арешт у виконавчому провадженні №50233035 і ніяких судових рішень щодо зняття арешту з автомобіля у цьому виконавчому провадженню не відбувалось.

Враховуючи зазначене заявник просить суд: визнати неправомірними дії головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС у Закарпатській області про включення автомобіля марки Hyundai, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, у виконавчому провадженні №49892916 до акту опису й арешту майна від 04.10.2016 року; скасувати акт опису й арешту майна від 04.10.2016 року, головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС у Закарпатській області про включення автомобіля марки Hyundai, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, у виконавчому провадженні №49892916; визнати неправомірними дії головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС у Закарпатській області про розшук майна боржника, автомобіля марки Hyundai, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, у виконавчому провадженні №49892916; скасувати постанову від 03.10.2016 року головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС у Закарпатській області про розшук майна боржника, автомобіля марки Hyundai, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, у виконавчому провадженні №49892916.

Окрім того, в скарзі заявник просить поновити йому строк на подання відповідної скарги посилаючись на те, що 04.10.2016 року було складено Акт опису й арешту майна, згідно якого на автомобіль марки Hyundai, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, накладено арешт, вилучено та поміщено на стоянку ДП «Сетам» у виконавчому провадженні №49892916. Формальна означена дата, на думку заявника, може помилково вважатися початком обчислення строків на оскарження. Однак, зазначений автомобіль вилучався вже неодноразово. Крім того, на автомобіль було накладено арешт у виконавчому провадженні №50233035 від 18.02.2016 року, ніяких судових рішень щодо зняття арешту з автомобіля у виконавчому провадженні №50233035 не відбувалось, в звязку з чим він небезпідставно вважав, що реалізація арештованого майна не відбудеться. Лише, 17.01.2017 року на його номер зателефонував невідомий йому громадянин, який повідомив, що він може бути набувачем вказаного автомобіля та попросив надати йому ключі. За таких обставин, ОСОБА_1 вважає, що перебіг строку на оскарження слід рахувати саме з 17 січня 2017 року.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені ним вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у скарзі. Також просив поновити йому строк для звернення до суду та додатково пояснив, що на розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходиться справа №308/6490/16-ц за його позовом до ПАТ «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору №910.19136 від 26.10.2012 року, і у разі отримання позитивного рішення відбулась би реституція, а тому необхідність для оскарження дій та рішень виконавця відпала би автоматично. При цьому, не заперечив той факт, що постанову державного виконавця про розшук майна боржника від 03.10.2016 року та Акт опису й арешту майна від 04.10.2016 року він отримав 04.10.2016 року.

Представник субєкта оскарження - Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги з підстав викладених у письмових запереченнях. Надав пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях. Крім цього, просив прийняти до уваги, що заявником пропущено строк звернення до суду з відповідною скаргою визначений ст.385 ЦПК України, а підстави для його поновлення відсутні.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Ідея Банк» у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданих до суду письмових заперечень ПАТ «Ідея Банк» просить відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення заявника та представника субєкта оскарження - Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 21 січня 2016 року головним державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження №49892916 з примусового виконання виконавчого листа №308/5723/15, виданого 04.11.2015 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості в сумі 357558,94 грн. та 3575,59 грн. судового збору.

03 жовтня 2016 року постановою головного державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3, з метою забезпечення виконання виконавчого документа, у ході виконання виконавчого провадження №49892916 було оголошено розшук майна боржника ОСОБА_1, а саме: автомобіля марки Hyundai, модель Elantra, 2012 року випуску, номер кузова (шасі, рами) KMHDH41CBCU301440, реєстраційний номер НОМЕР_2. Даною постановою надано дозвіл на здійснення негайного затримання транспортного засобу та доставлення на спеціальні майданчики чи стоянки тимчасового зберігання того чи іншого міського (районного) відділу поліції.

04 жовтня 2016 року державним виконавцем у межах виконавчого провадження №49892916 було описано майно божника - автомобіля марки Hyundai, реєстраційний номер НОМЕР_2, про що складено акт опису й арешту майна №15-49892916 від 04.10.2016 року. Даний акт опису й арешту майна підписаний заявником ОСОБА_1

Як встановлено судом, постанову державного виконавця про розшук майна боржника від 03.10.2016 року та Акт опису й арешту майна від 04.10.2016 року заявник ОСОБА_1 отримав 04.10.2016 року.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999 року (у редакції, чинній на час накладення арешту на майно) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами Національної поліції (ч.1 ст.40 Закону). Незвернення державного виконавця до суду у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, а також інші дії та бездіяльність державного виконавця, пов'язані з розшуком боржника або його майна, згідно ч.4 цієї статті можуть бути оскаржені у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Арешт на майно боржника згідно ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно ч.5 ст.57 цього Закону України «Про виконавче провадження» про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту.

Відповідно до ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» ( що діяв на час виникнення спірних правовідносин) рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У силу вимог статті 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Аналогічна норма закріплена у ст. 74 ЗУ « Про виконавче провадження» від 02.06.2016р., який діяв із 05.10.2016 року , згідно якого рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку (ст. 72 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст.73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ.

Згідно розяснень, що містяться в п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

В судовому засіданні з пояснень самого заявника встановлено, що постанову державного виконавця про оголошення розшуку майна боржника від 03.10.2016 року по ВП №49892916, а також акт опису й арешту майна ОСОБА_1 отримав 04 жовтня 2016 року, а до суду з відповідною скаргою звернувся 18 січня 2017 року.

Заявник, як підставу для поновлення строку на подання до суду скарги на дії та рішення державного виконавця вказує на те, що такий строк має обчислучатись з 17.01.2017 року коли він дізнався про реалізацію арештованого транспорного засобу, а не з моменту отримання оскаржуваних рішень (постанови та акту опису й арешту майна) державного виконавця. Крім того, заявник вказує, що на розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходиться справа №308/6490/16-ц за його позовом до ПАТ «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору №910.19136 від 26.10.2012 року, і у разі отримання позитивного рішення відбулась би реституція, а тому необхідність для оскарження дій та рішень виконавця відпала би автоматично.

Відповідно до науково-практичного коментаря до ст.73 ЦПК України причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази, враховуючи, що у клопотання заявника про поновлення процесуальних строків та у судовому засіданні судом не встановлено обставин, які повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення ним процесуальних дій у визначений законом строк, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення строку на подання до суду скарги на дії та рішення головного державного виконавця, а тому скаргу слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 72, 73, 208, - 210, 294, 385 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання до суду скарги на дії та рішення головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області під час виконання судового рішення відмовити.

Скаргу ОСОБА_1, субєкт оскарження - Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, заінтересована особа ПАТ «Ідея Банк», на дії та рішення головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області під час виконання судового рішення залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5