Справа № 336/508/17-ц
Пр. № 2/336/871/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Наумова О.О., при секретарі Сергієнко С.О., за участю відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи - Шевченківський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про оспорювання та визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду про оспорювання та визнання батьківства. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_5, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 327 від 25.04.2000р. Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Батьком записаний чоловік матері дитини - ОСОБА_1, але біологічним батьком дитини є він - ОСОБА_3. Відомості про батька до актового запису внесені на підставі рішення Шевченківського районного суду № 2-2233 від 12.05.2005р. про удочеріння. Він познайомився з ОСОБА_2 у 1995р.в м. Грудзьондз Республіки Польща, де вона мешкала та працювала. Мали тісні стосунки та близькі відносини, кохали один одного, мали намір одружитися. Але ОСОБА_2 в квітні-травні 1999 р. залишила Польщу та виїхала до України за місцем свого проживання. Про те що вона вагітна від нього та чекає народження дитини йому не повідомила. З 2003р. він підтримує з ОСОБА_2 відносини ділового характеру, пов'язані з бізнесом. На початку грудня 2016р. ОСОБА_2 повідомила йому, що він є біологічним батьком її доньки. Він і раніше підозрював, що дитина ОСОБА_2 є його донькою, бо зовнішньо схожа на нього, та ОСОБА_2 завжди заперечувала той факт, що він є батьком дитини. Просить визнати його ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця міста Грудзьондз, Республіки Польща, громадянина Польщі батьком дитини ОСОБА_5, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 у громадянки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 Просить виключити відомості про громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженця м.Хмельницький, Україна як батька дитини з актового запису про народження № 327 від 25.04.2000р., складеного Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ЗМУЮ. Просить внести відповідні зміни до актового запису про народження № 327 від 25.04.2000 р., складеного Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ЗМУЮ на ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5, вказавши його батьком дитини.

Позивач у судовому засіданні 06 квітня 2017р. позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в заяві, просить задовольнити вимоги в повному обсязі.

Відповідач-1 ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що проти позову не заперечує, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідач-2 ОСОБА_2 проти позову не заперечує, позовні вимоги визнала в повному обсязі, надала письмові пояснення по справі ( а.с. 71-72). Зазначила, що 08.12.1989 р. вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_8. В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась донька ОСОБА_9. З січня 1995р. вони припинили з чоловіком стосунки та стали проживати окремо, спільного господарства не вели. Цей шлюб було розірвано 25.04.2000р. На момент народження другої дитини ОСОБА_5, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5, вона фактично перебувала у шлюбі з ОСОБА_8, тому відомості про батька при реєстрації народження дитини були вказані згідно свідоцтва про шлюб та батьком дитини у свідоцтві про народження був вказаний ОСОБА_8 20.01.2003 р. вона одружилася з ОСОБА_1. Мешкали однією родиною. Чоловік ОСОБА_1 прийняв рішення щодо усиновлення дитини. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2005р. по справі № 2-2233, ОСОБА_1 отримав дозвіл на удочеріння доньки ОСОБА_5. При цьому ОСОБА_8 надав нотаріально завірену заяву про згоду щодо удочеріння ОСОБА_5, тому що він не є батьком цієї дитини. Згідно рішення суду, відділом РАГС Шевченківського РУЮ м. Запоріжжя, внесені відповідні зміни до актового запису про народження дитини та видано нове свідоцтво про народження на ім'я ОСОБА_5, де батьком дитини був вказаний ОСОБА_1. Після досягнення дочкою 16 річного віку, та в зв'язку з тим, що донька звернула увагу на зовнішню схожість з ОСОБА_3 та не схожість з ОСОБА_1, вони їй розповіли правду про її походження та про те хто є дійсно її батьком. Не заперечує проти позову.

Третя особа - Шевченківський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву що не заперечує проти позовних вимог, просить розглядати справу без їх участі.( а.с.49,81).

Ухвалою суду від 14 березня 2017р. до справи було залучено в якості третьої особи орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району.

Третя особа - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району у судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву про розгляд справи без їх участі, при прийнятті рішення по справі покладається на розсуд суду з урахуванням інтересів дитини,пояснень сторін та поданих доказів ( а.с.88).

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Зважаючи на те, що визнання відповідачами позову суперечить вимогами як діючого законодавства так і законодавства яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин, порушує права неповнолітньої дитини, суд не має законних підстав для прийняття визнання відповідачами позову, про що постановлено Ухвалу суду.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що відповідач-2 ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з громадянином ОСОБА_8 з 08.12.1989 р.( а.с.73), 25.04.2000р. шлюб між ними було розірвано ( а.с.74). В період шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_5, відповідач ОСОБА_2 народила доньку ОСОБА_5.

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дитина зареєстрована по прізвищу батьків -ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьком вказано чоловіка відповідача-2 - ОСОБА_8, актовий запис № 327 від 25.04.2000р.( а.с.85).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач-1 та відповідач-2 20.12.2003 р. уклали шлюб( а.с.11,78).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі №2-2233 від 12.05.2005р. відповідачу-1 надано дозвіл на удочеріння неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5

Відповідно до даного рішення Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції внесені зміни до актового запису: відомості про дитину прізвище ОСОБА_5 змінено на ІНФОРМАЦІЯ_8, по батькові ОСОБА_5 змінено на ІНФОРМАЦІЯ_8. Змінено відомості батька дитини, батьком вказано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, призвище матері виправлено на ОСОБА_2 на підставі актового запису про шлюб № 776 від 20.12.2003р. Видане повторне Свідоцтво про народження дитини ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 від 02.07.2005р., первинне свідоцтво анульоване ( а.с.86-87).

За роз'ясненнями п. 3 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 р. № 3 « Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Отже, дитина ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5, на час дії Кодексу України про шлюб та сім'ю. З 01.01.2004 року став діяти Сімейний кодекс України.

Таким чином, дана справа розглядається за нормами КпШС України, які діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану.

В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При цьому п. 3 зазначенї статті визначено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання відповідача-2 та позивача, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статте. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про своє батьківство позивач суду не надав. Встановлення батьківства, факту батьківства, факту визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги.

Ні позивач , ні відповідачі, які визнали позов в повному обсязі, не наддали суду доказів, в обґрунтування своїх вимог та які б свідчили про кровне споріднення між позивачем та дитиною.

Посилання позивача на те, що з 1995р. по 1999р. відповідач-2 мешкала в Республіка Польща, м. Грудзьондз, матеріалами справи не підтверджуються. Ні позивачем ні відповідачем-2 не надано суду належних доказів про перебування останньої в м. Грудзьондз, Польща.

Відповідно до вимог ст. 53 КпШС України, чинним на час виникнення спірних правовідносин, сторонами суду не надано доказів спільного проживання та ведення спільного господарства позивачем та відповідачем-2 до народження дитини.

Доказом кровного споріднення з дитиною може бути будь-які допустимі докази, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертиз.

Ні одна із зазначених експертиз судом не призначалась, оскільки сторони в судовому засіданні відмовились від проведення таких експертиз, та з клопотаннями про проведення експертиз до суду не звертались.

Крім того, відповідно до матеріалів цивільної справи № 2-2233/05, яка була витребувана та оглянута у судовому засіданні, в нотаріально посвідченій заяві про згоду на усиновлення, ОСОБА_8 вказує, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, є його донькою. ( справа № 2-2233/05, а.с.8). Відповідач-2, при розгляді цивільної справи № 2-2233/05 також не заперечувала, що донька ОСОБА_5 народилась у шлюбі з ОСОБА_8 ( а.с. № 2-2233/05 - 19).

Згідно з ч. 4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У пункті 9 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 р. № 3 « Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначено, що відповідно до статтей 213,215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

У ході судового слухання справи сторони: ні позивач, ні відповідачі, які визнали позов, не надали суду жодного належного, допустимого доказу в обґрунтування своїх вимог, а тому у суду не має законних підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.53-56 КпШС України, СК України, ст.ст. 10,57-60,174,212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи - Шевченківський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про оспорювання та визнання батьківства - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, який ухвалив оскаржуване рішення, протягом 10 днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Наумов