Справа № 724/366/17
Провадження № 2/724/365/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

секретаря: Бабій Ю.В.

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хотині Чернівецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої нанесенням середньої тяжкості тілесних ушкоджень, -

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої нанесенням середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В обґрунтування позову зазначає, що вироком Хотинського районного суду від 19 грудня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, у звязку з чим призначено покарання у вигляді двох років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину. Зокрема судом встановлено, що ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді синців, саден тулуба, синців, саден та рани обличчя, перелом Х-ХІ ребер зліва, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №145 від 05.10.2016р. відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоровя.

Таким чином, позивач стверджує, що йому заподіяна матеріальна та моральна шкода.

Загалом матеріальна шкода, за розрахунком позивача, становить 11 889,04 грн., яка складається з наступного:

2844,19 грн. витрачених на лікування;

175,00 грн. витрачених на квитки для проїзду до м. Хотин під час досудового розслідування та розгляду справи в суді;

1166,51 грн. недоотримана заробітна плата за вересень (частково), жовтень, листопад 2016 року, у звязку з перебуванням на лікарняному;

7703,34 грн. втрачений заробіток, оскільки позивач не зміг відновити своє здоровя і в грудні 2016 року та в січні-лютому 2017 року ніде не працював.

Крім того, після нанесення ОСОБА_3 позивачу середньої тяжкості тілесних ушкоджень стан здоровя позивача значно погіршився, у звязку з чим він втратив нормальний сон, постійно вживає ліки, важко переживає втрату постійного місця роботи, а також потребує допомоги з боку членів його сімї. Таким чином, позивач стверджує, що пережив стрес та продовжує його відчувати і надалі, а тому на його думку моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях становить 30000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, вважають їх правомірними та обґрунтованими поданими доказами. Однак в усній формі зменшили розмір позовних вимог в частині недоотриманої заробітної плати в січні-лютому 2017 року в розмірі 3200,00 грн. за кожен місяць, просили суд вважати, що позивач недоотримав за цей період 2606,68 грн., тобто по1303,34 грн. щомісяця.

Таким чином, за розрахунком позивача матеріальна шкода становить 8095,72 грн.

Враховуючи, що заява про зменшення позовних вимог відповідає вимогам ЦПК України та не порушує права та обовязки інших осіб, вона приймається судом до розгляду.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, що причинив позивачу матеріальну та моральну шкоду, при цьому погодився з розміром завданої шкоди (моральної та матеріальної).

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 19.12.2016р. у справі №724/1513/16-к, кримінальне провадження №0000434 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, у звязку з чим призначено покарання у вигляді двох років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обовязки (а.с.7). Зокрема судом встановлено, що ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1, наніс йому десять ударів кулаками рук в обличчя, область голови та тулуба, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді синців, саден тулуба, синців, саден та рани обличчя, перелом Х-ХІ ребер зліва, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №145 від 05.10.2016р. відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоровя.

У звязку із заподіянням тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, потерпілий ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Хотинської ЦРЛ з 26.09.2016р. по 10.10.2016р. з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма; струс головного мозку, закритий перелом Х, ХІ ребер зліва. Лікування отримав за власний рахунок, що підтверджується довідкою №332 від 16.02.2017р. (а.с.11).

Відповідно до ст. 1195 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

З наявних в матеріалах справи квитанції (а.с. 9-10) на придбання ліків в період лікування з 26 вересня по 10 жовтня 2016 року вбачається, що позивачем було витрачено 2326,95 грн.

Разом з цим судом не приймаються до уваги додані позивачем на підтвердження доводів щодо вартості придбаних ліків в сумі 517,24 грн. квитанції (а.с.9-10) від 17.10.2016р. (покупка таблеток мелбек), від 12.10.2016р. (покупка сиропу лазолван), від 04.10.2016р. та від 29.09.2016р.

Зокрема квитанція від 17.10.2016р. на суму 131,14 грн. (а.с.9) свідчить про придбання ліків після закінчення лікування, а препарат мелбек не міститься в переліку призначеного лікування, згідно довідки Хотинської центральної районної лікарні №332 від 16.02.2017р.(а.с.11). Так само, не міститься в переліку призначеного лікування і препарат лазолван, який був придбаний позивачем після закінчення лікування згідно квитанції від 12.10.2016р. на суму 44,00 грн. (а.с.10).

Крім того, суд критично відноситься до квитанцій від 04.10.2016р. на суму 233,10 грн. та від 29.09.2016р. на суму 109,00 грн. (а.с.10), оскільки зі змісту цих квитанцій неможливо встановити, які саме ліки були придбані позивачем.

За таких обставин позов в частині стягнення матеріальної шкоди, яка була понесена позивачем на придбання ліків підлягає частковому задоволенню в сумі 2326,95 грн. В решті частині позову щодо стягнення 517,24 грн., понесених витрат на лікування суд відмовляє, оскільки вони не підтверджені поданими доказами.

Що стосується матеріальної шкоди в розмірі 175,00 грн., понесеної на квитки для проїзду до м. Хотин під час досудового розслідування та розгляду справи в суді, судом враховується наступне.

Відповідно до ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов'язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов'язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов'язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Положеннями ст. 121 КПК України встановлено, що витрати, пов'язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, - це витрати обвинуваченого, підозрюваного, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, його захисника, представника потерпілого, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту, найманням житла, виплатою добових (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також втрачений заробіток чи витрати у зв'язку із відривом від звичайних занять.

Згідно ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить висновку, що за своєю правовою природою понесені позивачем витрати пов'язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, в порядку Кримінального процесуального кодексу України в розумінні ст.118 КПК України, є процесуальними витратами, не відносяться до складу матеріальних вимог цивільного позову, їх не можна визнати збитками чи шкодою в розумінні положень цивільного законодавства й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні, тому питання про їх відшкодування підлягає вирішенню при розгляді кримінальної справи згідно ст. 124, 126 КПК України.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Витрати пов'язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, найманням житла, виплатою добових не є шкодою, завданою майну позивача.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення понесених витрат пов'язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, у сумі 175,00 грн. задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 1197 Цивільного кодексу України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Для визначення розміру відшкодування у разі професійного захворювання може братися до уваги за бажанням потерпілого середньомісячний заробіток (дохід) за дванадцять або за три останні календарні місяці перед припиненням роботи, що було викликано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

До втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку.

До втраченого заробітку (доходу) не включаються одноразові виплати, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, допомога по вагітності та пологах тощо.

Якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості.

Якщо заробіток (дохід) потерпілого до його каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я змінився, що поліпшило його матеріальне становище (підвищення заробітної плати за посадою, переведення на вищеоплачувану роботу, прийняття на роботу після закінчення освіти), при визначенні середньомісячного заробітку (доходу) враховується лише заробіток (дохід), який він одержав або мав одержати після відповідної зміни.

Судом встановлено, що в період з 19 квітня по 02 листопада 2016р. ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Ласунка Плюс», займаючи посаду водія автотранспортних засобів, що підтверджується довідкою ТОВ «Ласунка Плюс2 від 07.02.2017р. №3 (а.с.12). За цей період ОСОБА_1 було нараховано дохід у формі заробітної плати в наступних розмірах: за квітень 2016р. в розмірі 579,26 грн., за травень по серпень 2016 року в розмірі 1303,34 грн. щомісяця, за вересень 2016 року в розмірі 1076,55 грн., за жовтень 2016 року в розмірі 935,15 грн., за листопад 2016 року в розмірі 731,81 грн. (а.с.12).

Таким чином позивач стверджує, що у вересні 2016 року отримав заробітну плату в сумі 1075,55 грн., що на 226,79 грн. менше, ніж мав отримати, оскільки у звязку з отриманими тілесними ушкодженнями не виходив на роботу. Крім того, у жовтні 2016 року позивачем було отримано лікарняні в сумі 935,15 грн., що на 368,19 грн. менше, ніж повинен був отримати. Також у листопаді 2016 року позивач отримав лікарняні в сумі 731,81 грн., що на 571,53 грн. менше ніж повинен був отримати.

Отже всього разом позивач недоотримав заробітну плату за вересень, жовтень та листопад 2016 року в сумі 1166,51 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Ласунка Плюс» №3 від 07.02.2017р.

Додатково позивач звертає увагу, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень втратив роботу і в грудні 2016 року, в січні та лютому 2017 року взагалі ніде не працював, у звязку з чим втратив можливість отримати заробітну плату в сумі 3910,02 грн. З розрахунку по 1303,34 грн. за кожен місяць.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди за недоотриману заробітну плату в розмірі 5076,53 грн. підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, за розрахунком суду матеріальна шкода позивача внаслідок нанесення ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесних ушкоджень становить 7403,48 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн.

Згідно ч. 1ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п. 1 та п. 2 ч. 2ст. 23 ЦК України може проявлятися у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Частиною 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди в сумі 30 000,00 грн. позивач зазначає, що після нанесення ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесних ушкоджень стан здоровя позивача значно погіршився, він втратив повноцінне життя, нормальний сон, постійно вживає ліки, важко переживає втрату постійного місця роботи, потребує догляду з боку членів його сімї.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді синців, саден тулуба, синців, саден та рани обличчя, перелом Х-ХІ ребер зліва, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №145 від 05.10.2016р. відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоровя.

При цьому ОСОБА_1 переніс стресову ситуацію, пережив приниження честі та гідності, а також фізичний біль та страждання, які він зазнав у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я, він не міг нормально продовжувати активне громадське життя, вести звичайний спосіб життя та повноцінно працювати протягом певного періоду часу, а в подальшому взагалі втратив роботу.

У звязку із наведеним, суд вважає, що в матеріалах справи наявні докази, які свідчать про те, що потерпілому ОСОБА_1 незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_3 було спричинено певні моральні страждання та фізичний біль.

При визначенні розміру моральної шкоди, судом враховується, що відповідач повністю визнав позов, тобто погодився, що причинив позивачу моральні страждання, у звязку з чим моральна шкода становить 30 000,00 грн.

За таких обставин, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у звязку з чим з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі 7403,48 грн. та моральну шкоду в сумі 30000,00 грн., завданої нанесенням середньої тяжкості тілесних ушкоджень. В решті частині позову відмовити.

Окрім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_3 відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 88, 174, 208, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої нанесенням середньої тяжкості тілесних ушкоджень задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, матеріальну шкоду в розмірі 7403,48 грн. та моральну шкоду в сумі 30000,00 грн., завданої нанесенням середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.) судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, а особами які не були в судовому засіданні в цей же термін і в цьому ж порядку з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складено 01.06.2017р.

Суддя: ОСОБА_4