Провадження № 22-ц/773/636/17 Категорія: 34 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

секретар - Концевич Я.О.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

пр-ка позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

пр-ка відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3, поданою від його імені представником ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 квітня 2016 року, винними діями відповідача йому заподіяно майнову шкоду в розмірі 13726 грн.49 коп., яку і просив стягнути з відповідача, а також відшкодувати судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 24 березня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 13726 грн. 49 коп. на відшкодування майнової шкоди та 551 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача від імені останнього, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.04.2016 року близько 13 год. 05 хв. на вул.Львівській у м.Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21099 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_3 та автомобіля ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1, у результаті якої автомобіль позивача отримав механічні ушкодження.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.05.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.3).

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, вартість відновлення якого підтверджена висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 1176 від 02.12.2016 року(а.с.4-11).

Покликання апелянта на те, що суд безпідставно стягнув майнову шкоду у розмірі, визначеному експертом, без врахування того, що ДТП було скоєне у квітні 2016 року, а експертне автотоварознавче дослідження було здійснене у грудні 2016 року і позивачем не доведено, що пошкоджений автомобіль такий тривалий час не використовувався та не міг отримати пошкодження не по вині відповідача - не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ст.60 ЦПК України не спростовані належними та допустимими доказами, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити у такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції на підставі встановлених у судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначив правовідносини між сторонами і застосував норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини та дійшов вірного висновку, стягнувши кошти у рахунок відшкодування завданої позивачу шкоди із відповідача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3, подану від його імені представником ОСОБА_4 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді