АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участі секретаря: Синенка Є.А,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя; та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2016 року позовну заяву ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя - задоволено частково.

Поділено спільне сумісне майно подружжя наступним чином:

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2, за кожним, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_3 у власність наступне майно: цифровий фотоапарат вартістю 2188 грн.; мультиварку - 1199 грн.; мікрохвильову піч - 2361,50 грн., блендер - 573 грн., роутер - 250 грн., а всього на загальну суму 6571,50 грн.

Виділено у власність ОСОБА_2 кухонні меблі вартістю 11800 грн.; електричний духовий шкаф - 2000 грн.; кухонну варочну панель (плиту) -1950 грн.; кухонну витяжку - 999 грн.; кухонний водонагрівач - 999 грн.; водонагрівач у ванну кімнату - 1100 грн.; меблевий гарнітур у прихожу - 7959 грн.; кондиціонер - 3670 грн.; меблевий гарнітур у спальну кімнату - 6025 грн.; килим зеленого кольору у спальну кімнату - 1500 грн.; жалюзі на вікна - 750 грн.; тумбу в ванну кімнату- 300 грн.; пилосос - 1000 грн.; люстри - 2590 грн., на загальну суму 42642 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі 18035,25 грн. для зрівняння часток у спільній сумісній власності.

В решті позовів було відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат /а.с.150-152/.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_2, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх зясування, порушення норм матеріального права, просив його скасувати в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на ? частину вищевказаної квартири, виділення їй майна у власність та стягнення з нього грошової компенсації у сумі 18035,25 грн., й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог ОСОБА_3 /а.с.168-173/

Судом першої інстанції встановлено, що з 06.10.2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. /а.с.9, 12/

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.10.2016 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами було розірвано.

У шлюбі, 22.02.2013 року ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу придбано квартиру АДРЕСА_2. Договір посвідчено державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 22.02.2013 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-174, продаж квартири здійснено за ціною 117865 грн./а.с.6/.

Згідно п.14 договору купівлі-продажу від 22.02.2013 року дружина покупця - ОСОБА_3 надала згоду на купівлю її чоловіком вказаного нерухомого майна в їх спільну сумісну власність.

Крім того, у шлюбі, що не заперечується сторонами, ОСОБА_3 придбали цифровий фотоапарат вартістю 2188 грн.; мультиварку - 1199 грн.; мікрохвильову пічі - 2361,50 грн.; блендер - 573 грн.; роутер - 250 грн.; кухонні меблі - 11800 грн., електричний духовий шкаф - 2000 грн.; кухонну варочну панель (плиту) - 1950 грн.; кухонну витяжку - 999 грн.; кухонний водонагрівач - 999 грн.; водонагрівач у ванну кімнату - 1100 грн.; меблевий гарнітур у прихожу - 7959 грн.; кондиціонер - 3670 грн.; меблевий гарнітур у спальну кімнату - 6025 грн.; килим зеленого кольору у спальну кімнату - 1500 грн.; жалюзі на вікна - 750 грн.; тумбу в ванну кімнату - 300 грн., пилосос - 1000 грн., люстру -2590 грн.

Кухонні меблі, вартістю 11800 грн., електричний духовий шкаф - 2000 грн., кухонна варочна панель (плита) - 1950 грн., кухонна витяжка - 999 грн., кухонний водонагрівач - 999 грн., водонагрівач у ванну кімнату - 1100 грн., меблевий гарнітур у прихожу - 7959 грн., кондиціонер - 3670 грн., меблевий гарнітур у спальну кімнату - 6025 грн., килим зеленого кольору у спальну кімнату - 1500 грн., жалюзі на вікна - 750 грн., тумба в ванну кімнату - 300 грн., пилосос - 1000 грн., люстри - 2590 грн., залишились у квартирі, де проживає відповідач ОСОБА_2.

Цифровий фотоапарат, вартістю 2188 грн., мультиварка - 1199 грн., мікрохвильова піч - 2361,50 грн., блендер вартістю 573 грн., роутер, вартістю 250 грн. знаходяться у ОСОБА_3

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у постанові №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Виходячи з доказів по справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що вищевказане майно є спільною сумісною власністю сторін, як подружжя, а тому поділив його, виходячи з принципу рівності часток сторін у цьому майні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в оскаржуваній частині, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду - залишити без змін, з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно ст. ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає позовні вимоги в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Розглядаючи по суті даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що квартира АДРЕСА_2 була придбана під час перебування сторін у шлюбі. Мета придбання нерухомого майна дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя, а тому дійшов вірного висновку про поділ вказаного нерухомого майна шляхом визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_2, за кожним, права власності на ? частини цієї квартири.

При цьому районний суд, обґрунтовано не прийняв до уваги посилання ОСОБА_2 стосовно того, що квартира була придбана не за спільні сумісні кошти подружжя, а за його власні грошові кошти, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження цих тверджень.

Таким чином, правові підстави для визнання спірної квартири особистою приватною власністю ОСОБА_2, в розумінні ст. 57 СК України, відстуні.

Що стосується поділу іншого майна подружжя, то і в цій частині суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення та правильно визначився із розміром відповідної компенсації, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у сумі 18035,25 грн.

Доводи скарги ОСОБА_2, стосовно того, що спірна квартира була придбана за кошти його батьків та брата не можуть бути прийняті до уваги, зокрема, як пояснила у судовому засіданні мати відповідача вона надавала грошові кошти на придбання квартири, вважаючи, що вона купується саме для сімї сина.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що подаровані сторонам на весілля 2700 доларів США, що складає приблизно 40000 грн., не були витрачені на придбання нерухомого майна, а на цю суму ОСОБА_3 купувала одяг та прикраси, проводила записи весілля колегія суддів не приймає до уваги за їх недоведеністю та вважає такими, що не пливають на результат розгляду даної справи.

Посилання заявника у скарзі на те, що ОСОБА_3 вивезла з квартири частину майна на загальну суму 82835,90 грн. є безпідставними, до того ж, всупереч вимогам ст.ст.10,60 ЦПК України, заявником не надано жодних доказів на підтвердження цих обставин.

Інші, приведені в апеляційній скарзі доводи позивача, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду, в оскарженій частині, відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_7