Справа № 713/534/17
Провадження №2/713/299/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2017 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилипюка І.В., з участю секретаря Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, про визнання неправомірним рішення сільської ради, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та визнання права власності на 1/2 частину майна, придбаного під час шлюбу, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, про визнання неправомірним рішення сільської ради, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та визнання права власності на 1/2 частину майна, придбаного під час шлюбу.

У позові вказувала, що 03.02.1977 року уклала шлюб з ОСОБА_4 і прийняла його прізвище, її дошлюбне прізвище Георгійчук. Шлюб зареєстрований у виконавчому комітеті Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №4. В шлюбі народилася дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 29.06.1999 року шлюб між ними розірвано.

За час спільного проживання у шлюбі з ОСОБА_4 за спільні кошти придбали житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташовані за адресою: 1 провулок Церковний, 4 в с. Лукавці Вижницького району Чернівецької області, який є їх спільною сумісною власністю, а тому відповідно до ст.ст.60, 70 СК України їй належить 1/2 частина вказаного майна.

02.01.2016 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та господарських споруд, що розташовані за вказаною вище адресою.

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем першої черги за законом є ОСОБА_3, яка у встановлений законом шестимісячний строк прийняла спадщину, тому виникла необхідність у виділенні її частки у майні подружжя, яке придбане за час спільного проживання.

Вона звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_5 з заявою про оформлення спадщини та видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на нерухоме майно, а саме на 1/2 житлового будинку, що розташований за вказаною адресою. Однак постановою №440/02-31 від 17.08.2016 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законам України, оскільки шлюб між ними розірвано. Підстав оскаржувати дану постанову немає, оскільки за життя ОСОБА_4 вона не встигла виділити свою часку у майні подружжя.

Згідно технічного паспорта дійсна вартість житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований за адресою: 1 провулок Церковний, 4, с. Лукавці Вижницького району Чернівецької області становить 577988,00 грн., а її частка становить 288994,00 грн.

Не дивлячись на те, що будинок був їх спільною сумісною власністю, згідно заяви ОСОБА_4 виконком Лукавецької сільської ради 03.03.2010 року прийняв рішення №24 «Про оформлення права власності на спірний будинок». На підставі цього рішення ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право власності серії САС №507219 від 03.03.2010 року на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташовані за адресою: Чернівецька область, Вижницький район, с. Лукавці, 1 провулок Церковний, 4.

Вказане рішення є частково неправомірним, а свідоцтво про право власності видане на ім'я ОСОБА_4 повинно бути визнане частково недійсним, оскільки йому належав не цілий будинок, а лише його 1/2 частина.

З часу оформлення права власності на спірний будинок пройшло більше трьох років, однак про це вона довідалася лише в січні 2016 року, оскільки проживала у вказаному будинку і ніхто їй ніяких перешкод не чинив, а в даний час відповідач звернулася в нотаріальну контору і хоче оформити право власності на весь будинок, як на спадкове майно, тобто не визнає її право на 1/2 вказаного будинку, тому змушена звернутися до суду.

Спадкоємець першої черги ОСОБА_3 не заперечує, щоб право власності на вказане майно було визнане за нею, що підтвердить в судовому засіданні.

Посилаючись на ст.ст.60, 61, 63, 65, 68-71 СК України, ст.ст.16, 21, 368, 377, 386, 392, 393 ЦК України просила: визнати неправомірним рішення виконкому Лукавецької сільської від 03.03.2010 року №24 «Про оформлення права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташовані за адресою: Чернівецька область, Вижницький район, вул. с. Лукавці, 1 провулок Церковний, 4, що видане на ім'я ОСОБА_4 та скасувати дане рішення; визнати частково недійсним свідоцтво про право власності серії САС №507219 від 03.03.2010 року на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташовані за адресою: Чернівецька область, Вижницький район, с. Лукавці, 1 провулок Церковний, 4, що видане на ім'я ОСОБА_4; визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на майно подружжя, яке придбане за час спільного проживання, а саме на 1/2 житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та господарських споруд, що розташовані за адресою: 1 провулок Церковний, 4, с. Лукавці Вижницького району Чернівецької області.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, в адресованій суду заяві її представник ОСОБА_2 заявлений позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з'явилася, в адресованій суду заяві її представник ОСОБА_6 просив справу розглядати за його відсутності, заявлений позов визнав.

Представник відповідача - Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області у судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві позов визнав, просив справу розглядати без участі їх представника.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.02.1977 року, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №7 від 18.10.2016 року, виданого Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області.

У шлюбі, 02.05.1979 року народилася дочка ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про її народження серія І-МИ №476223 від 26.05.1979 року. виданого Лукавецькою сільською радою Вижницького району Чернівецької області.

29.06.1999 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія І-МИ №256203 від 29.06.1999 року. виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Вижницького районного управління юстиції в Чернівецькій області.

З довідки виконавчого комітету Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області №134 від 21.04.2016 року вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №18 особовий рахунок №0725-1 сторінка 99 за 2011 -2015 роки за ОСОБА_7 числиться житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями, що знаходяться в с. Лукавці Перший Церковний провулок, 4 Вижницького району Чернівецької області. Будинок був забудований у 1994 році (шлюб з ОСОБА_1 зареєстровано у 1977 році). Виконкомом Лукавецької сільської ради було прийняте рішення №24 від 03.03.2010 року «Про оформлення права власності на житловий будинок ОСОБА_4Г.». Двадцять сьомою сесією V скликання сільської ради було прийняте рішення №394-27/09 від 29.09.2009 року «Про внесення змін в рішення щодо передачі земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_4Г.».

Згідно копії рішення виконавчого комітету Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області №24 від 03.03.2010 року «Про оформлення права власності на житловий будинок ОСОБА_4Г.» розглянувши заяву ОСОБА_4 про оформлення права власності на житловий будинок що знаходиться в с. Лукавці, виконком сільської ради вирішив: 1. Заяву ОСОБА_4 задовільнити. Оформити право власності на житловий будинок, що знаходиться в с. Лукавці по провул. Перший Церковний, 4, погосподарська книга №10, особовий рахунок №658, сторінка 83 за ОСОБА_4. 2. На підставі цього рішення ОСОБА_4 видати свідоцтво про право власності на житловий будинок. 3. Зобовязати ОСОБА_4 зареєструвати свідоцтво у Вижницькому районному бюро технічної інвентаризації.

На підставі рішення №24 від 03.03.2010 року, виконавчий комітет Лукавецької сільської ради 12.04.2010 року видав свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія САС №507219, згідно якого житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, в с. Лукавці по провулку Першому Церковному, 4, Вижницького району Чернівецької області на праві приватної власності належать ОСОБА_4, що підтверджується копією вказаного свідоцтва та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25831923 від 12.04.2010 року, виданого ДКП «Вижницьке РБТІ».

Згідно копії технічного паспорту, виготовленого ДКП «Вижницьке РБТІ» станом на 06.04.2010 року на ім'я ОСОБА_4, - житловий будинок, що розташований в с. Лукавці по провулку Першому Церковному, 4, Вижницького району Чернівецької області побудований у 1989 році.

Згідно копії довідки-характеристики №4/19 від 14.02.2017 року, загальна вартість нерухомого майна, що належало на праві приватної власності ОСОБА_4 і розташоване по провулку Першому Церковному, 4 в с. Лукавці Вижницького району Чернівецької області становить 577988,00 грн.

02.01.2016 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-МИ №154391 від 04.01.2016 року, виданого виконавчим комітетом Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області.

Згідно копії довідки виконавчого комітету Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області №62 від 13.02.2017 року, спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його дочка ОСОБА_3.

Приватні нотаріуси Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та державний нотаріус Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області ОСОБА_11 спадкових справ після смерті ОСОБА_4, який помер 02.01.2016 року не заводили, що підтверджується їх відповідями, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до змісту ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Сімейний кодекс України набрав чинності 01 січня 2004 року. Згідно до розділу VІІ Прикінцеві положення, п.6 Сімейний кодекс України регулює відносини, які виникли починаючи з дня набрання ним чинності. Тому правовідношення, що виникли у сторін у 1991 році, належить регулювати Кодексом про шлюб та сімю 1969 року.

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

У п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до ст.ст.22, 25, 27-1 КпШС України спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу).

Відповідно до ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що у справах про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, суд відповідно до ст.28 КпШС може в окремих випадках, з наведенням відповідних мотивів, відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або одного з подружжя, що заслуговують на увагу (зокрема, якщо один із подружжя за відсутності поважних причин не мав самостійного заробітку чи інших доходів, ухилявся від участі у придбанні чи утриманні майна, витрачав спільне майно на шкоду інтересам сім'ї) або коли це передбачено шлюбним контрактом.

Ці ж положення закріплені в ст.ст.60, 70 Сімейного кодексу України.

Враховуючи зазначені вимоги закону, досліджені в судовому засіданні письмові докази судом установлено, що у 1989 році, тобто в період шлюбу, на спільні кошти, спільною працею, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 побудували житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с. Лукавці, по провулку Першому Церковному, 4, Вижницького району Чернівецької області, а тому зазначене нерухоме майно було спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 і виходячи з принципу рівності часток у майні подружжя, частки кожного з них складали по 1/2.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.10 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З розяснень, наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.27 своєї постанови №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вбачається, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі статтею 19 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У звязку із цим суд відповідно до ч.1 ст.21, ст.393 ЦК України визнає незаконним і скасовує такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права та інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 1 ст.393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Таким чином, рішення виконавчого комітету Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області №24 від 03.03.2010 року в частині оформлення на імя ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований в с. Лукавці, по провулку Першому Церковному, 4, Вижницького району Чернівецької області та видане на ім'я ОСОБА_4 на його підставі свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САС №507219 від 12.04.2010 року, в частині визнання за ним права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с. Лукавці по провулку Першому Церковному, 4, Вижницького району Чернівецької області є такими, що частково не відповідають цивільному законодавству і порушують права ОСОБА_1, як співвласника спірного майна, а тому є частково незаконними та підлягають частковому скасуванню.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.368 ч.3 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено законом або договором.

Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи встановлені обставини, Суд дійшов до висновку, що за ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с. Лукавці, по провулку Першому Церковному, 4, Вижницького району Чернівецької області, як на 1/2 частину майна, придбаного під час шлюбу із ОСОБА_4

Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного суду не надано.

На підставі викладено, ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст.16, 21, 328, 368, 392, 393 ЦК України, ст.ст.22, 28 КпШС України, СК України, ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 61, 212-215, 218 ЦПК України, Суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області №24 від 03.03.2010 року в частині оформлення на імя ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с. Лукавці по провулку Першому Церковному, 4, Вижницького району Чернівецької області.

Визнати частково незаконним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САС №507219 від 12.04.2010 року видане на ім'я ОСОБА_4 в частині визнання за ним права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с. Лукавці по провулку Першому Церковному, 4, Вижницького району Чернівецької області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину майна, придбаного під час шлюбу з ОСОБА_4, а саме на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с. Лукавці по провулку Першому Церковному, 4, Вижницького району Чернівецької області.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Пилип'юк