Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2017 Справа №607/7499/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Дзюбича В.Л.,

з участю секретаря Грабської Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. 26 грудня 2006 року у вказаному будинку був зареєстрований відповідач ОСОБА_2 Протягом останніх десяти років відповідач не проживає у будинку, його речі та майно відсутні, оплату за комунальні та інші послуги він не вносить, а тому позивач просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1.

Позивачі подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, заперечень проти позову, а також заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не подав.

Тому, суд в порядку ч.4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних в ній даних, доказів і постановляє заочне рішення.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є сусідками позивача, підтвердили той факт, що відповідач ОСОБА_2 ніколи не проживав і не проживає на даний час за адресою: АДРЕСА_1.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 20 травня 2010 року Виконкомом Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 належить 12/25 частка домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається із записів в будинковій книзі для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_1, 26 грудня 2006 року у вказаному будинку зареєстрований ОСОБА_2.

Згідно довідки №5528 від 12 червня 2017 року, виданої Приватним малим підприємством, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1. Разом з ним зареєстровані: ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_6 - донька, ОСОБА_7 - донька, ОСОБА_2 - піднаймач.

Як вбачається з актів обстеження житлового будинку АДРЕСА_1, складених 10 травня 2017 року та 12 червня 2017 року комісією у складі працівників ПМП «ВАЛ», ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, однак не проживає за вказаною адресою з 2006 року.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

З проаналізованих в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 більше шести місяців без поважної причини відсутня по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач не здійснює оплату комунальних послуг за вже вказаною адресою, його особистих речей у приміщенні квартири немає.

За вказаних обставин, суд вважає, що позивачем доведений факт непроживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 понад шість місяців, без поважних причин, а тому має місце порушення останнім житлових прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог та визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.

В силу ст.88 ЦПК України із відповідача ОСОБА_2 слід стягнути в користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст.71, 72 ЖК УРСР, ст.ст.10, 60, 88, 169, 212, 213, 215, 223-226, 232-233 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судового збору.

Копію рішення направити особам, які брали участь у справі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич