Справа № 591/6416/15-ц
Провадження № 2/591/18/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року

Зарічний районний суд міста Суми

в складі головуючого судді - Прокудіної Н.Г.

при секретарі - Різниченко Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фондку гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації до ОСОБА_1 , 3-ті особи ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, служба у справах дітей Сумської міської ради, Національний банк України про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Дельта Банк» від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, звернувся до суду з позовом та свої позовні вимоги мотивує тим, що тим, що 29.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1804/0808/45-021, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 41 700 доларів США зі сплатою 11,9 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.08.2018 року. ВАТ «Сведбанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 41 700 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язання між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 1804/0808/45-021-Z-1 від 29.08.2008 року, згідно умов якого відповідач ОСОБА_1 передав кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 68,67 кв.м, житловою площею 41,3 кв.м, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, та є власністю іпотекодавця. В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов'язання згідно договору. В порушення умов договору відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилася заборгованість, загальна сума якої станом на 28.07.2015 року складає 518851,83 грн.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором. Позивач просив в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості у сумі 518851,83 грн. за договором кредиту звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру загальною площею 68,67 кв.м, житловою площею 41,3 кв.м, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, та є власністю Іпотекодавців, шляхом передачі Іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за Іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк».

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити .

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в звязку з необґрунтованістю.

Суд, заслухав учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1804/0808/45-021, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 41 700 доларів США зі сплатою 11,9 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.08.2018 року.

ВАТ «Сведбанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 41700 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов'язання між ВАТ «Сведбанк» було укладено договір іпотеки № 1804/0808/45-021-Z-1 від 29.08.2008 року, згідно умов якого відповідач ОСОБА_1 передав кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 68,67 кв.м, житловою площею 41,3 кв.м, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, та є власністю іпотекодавця.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов'язання згідно договору.

В порушення умов договору відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилася заборгованість, загальна сума якої станом на 28.07.2015 року складає 518851,83 грн.

Виходячи з вимог статей 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 3 ст.18 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотечний договір може містити інші положення, зокрема, визначення вартості предмета іпотеки, посилання на документ, що підтверджує право власності іпотекодавця на предмет іпотеки, відомості про обмеження та обтяження прав іпотекодавця на предмет іпотеки, визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору, повернення кредиту позичальником здійснюється шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 595,87 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору.

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за вищевказаним кредитним договором, між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 1804/0808/45-021-Z-1 від 29.08.2008 року, згідно умов якого відповідач ОСОБА_1 передав кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 68,67 кв.м, житловою площею 41,3 кв.м, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, та є власністю іпотекодавця).

Вартість предмета іпотеки становила 103309,00 грн. (том. 1 а.с.15) . 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.

Права вимоги, які було передано ПАТ "Дельта Банк" від ВАТ «Сведбанк», зазначені в додатку № 1 до договору відступлення, до складу яких включено і право вимоги виконання

ОСОБА_1 зобовязань за Кредитним договором № 1804/0808/45-021 від 29.08.2008.

Внаслідок укладення зазначеного в договорі відступлення прав вимоги та за правилами, передбаченими ст.ст. 512, 513, 514, 516 та 517 ЦК України, ПАТ "Дельта Банк" набув статусу нового кредитора за Кредитним договором № 1804/0808/45-021 від 29.08.2008, укладеним з ОСОБА_1

Постановою Правління Національного банку України №150 від 02 березня 2015 року ПАТ "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних .

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №51 від 02.03.2015 у ПАТ "Дельта Банк" запроваджено Тимчасову адміністрацію та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_6 .

Як на підставу для задоволення позову ПАТ "Дельта Банк" посилалось на те, що ОСОБА_1 не виконує взяті на себе перед банком зобовязання.

Станом на 28 липня 2015 року заборгованість по кредитному договору № №1804/0808/45-021 від 29.08.2008 року становить у загальній сумі 518851,83 грн., з яких:

482881,49 грн. - заборгованості за кредитом,

35970,34 грн. - заборгованості по відсоткам.

Під час розгляду справи представник ПАТ "Дельта Банк" не надав відомостей про розмір простроченої заборгованості, тобто не проінформував суд про загальну суму платежів, час сплати яких вже настав ( оскільки договір укладався до 28 серпня 2018 року включно). Проте, представник ОСОБА_7 такої інформації суду не надав.

Розділом 12 укладеного сторонами Іпотечного договору №№ 1804/0808/45-021-Z-1 від 29.08.2008 р. передбачено, зокрема, наступне :

У випадку порушення Іпотекодавцем та/або Позичальником обов'язків за цим договором та/або Кредитним договором Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та Позичальнику письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на ОСОБА_8 іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на ОСОБА_8 іпотеки.

п. 12. Звернення стягнення на ОСОБА_8 іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється 1. на підставі рішення суду, 2. виконавчого напису нотаріуса або 3. згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" передбачається, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя,

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

Статтею 37 Закону України "Про іпотеку", зокрема, передбачається :

1. Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

2. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

3. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

В той же час порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване ст. 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст. ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Разом із цим відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 12 жовтня 2016 року №6-504цс16 та від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1243цс16, аналізуючи положення ст. ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 328, 335, 376, 392 ЦК України, слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку").

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1685цс16 та від 30 березня 2016 року №6-1851цс15.

Крім того, у правових висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1219цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1625цс16 та від 02 листопада 2016 року у справі № 6-2457цс16, зазначено, що, ухвалюючи судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на обтяжене іпотекою майно в рахунок виконання забезпечених іпотекою

зобовязань, суд неправильно застосував норми ст. ст. 33, 36, 37, 39 Закону України "Про іпотеку".

Укладеним сторонами Іпотечним договором сторони домовились про позасудовий порядок задоволення вимог Іпотекодержателя. Названа домовленість сторін, викладена у п.п. 4.3.-4.4. Іпотечного договору, є застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке

надає право Іпотекодержателю звернути стягнення на ОСОБА_8 іпотеки шляхом прийняття позивачем ОСОБА_8 іпотеки у власність в рахунок виконання Основного зобов'язання, як це передбачено ст.37 Закону України "Про іпотеку".

Назване застереження є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухомість, що є ОСОБА_8 іпотеки ( п. 4.4.1 договору).

Шляхом підписання Іпотечного договору Іпотекодавець надав ПАТ "Дельта Банк" права на отримання відповідних документів та вчинення відповідних дій, повязаних з реалізацією ОСОБА_7 права на задоволення своїх вимог у позасудовому порядку, а саме, прийняття ПАТ "Дельта Банк" предмета іпотеки у власність ( п. 4.5. договору ).

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зі змісту п.п. 11 Іпотечного договору № 1804/0808/45-021-Z-1 від 29.08.2008 р. вбачається, що при наявності заборгованості за кредитним договором право ПАТ "Дельта Банк" на реєстрацію за собою права власності на ОСОБА_8 іпотеки в рахунок виконання Основного зобов'язання є безумовним, тобто не залежить від волевиявлення Іпотекодавця та надання останнім згоди на реалізацією позивачем зазначеного права. Іншими словами, наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття позивачем права власності на предмет іпотеки - не передбачена умовами договору іпотеки.

Під час розгляду справи ПАТ "Дельта Банк" не навів мотивів та не надав відповідних доказів, які б свідчили про порушення прав ПАТ "Дельта Банк" у правовідносинах, повязаних з реалізацією передбаченого Іпотечним договором права ПАТ "Дельта Банк" у позасудовому порядку задовольнити свої вимоги як Іпотекодержателя на набуття у власність ОСОБА_8 іпотеки в рахунок виконання Основного зобов'язання (зобовязань за кредитним договором).

Зокрема, з пояснень представника ПАТ "Дельта Банк" вбачається, що банк не вчиняв дій щодо реєстрації за собою права власності на ОСОБА_8 іпотеки відповідно до Іпотечного договору №№ 1804/0808/45-021-Z-1 від 29.08.2008 р.

Під час розгляду справи у суді представник позивача доказів про порушення своїх прав у спірних правовідносинах суду не надав, не зазначив чи дійсно заподіяні збитки, не знайшло відображення позивачем чи квартира була придбана повністю за кредитні кошти чи частково кредитні кошти та інша суму відповідача і тоді чому просить позивач визнати право власності на усю квартиру.

За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову ПАТ "Дельта Банк" .

Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. Законом України «Про іпотеку» ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" у задоволенні позову в повному обсязі у звязку з необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст виготовлено та підписано 18 квітня 2017 року.

Суддя Н ОСОБА_9