Справа № 346/228/17
Провадження № 22-ц/779/760/2017
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Коломийської районної державної адміністрації до ОСОБА_2 про відібрання дітей та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою Коломийської районної державної адміністрації на рішення Коломийського міськрайонного суду від 21 березня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року Коломийська районна державна адміністрація звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Коломийська районна державна адміністрація зазначала, що відповідачка ухиляється від виконання обов'язків, передбачених ст. 150 СК України, щодо виховання та розвитку своїх малолітніх дітей, не піклується про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не займається їх вихованням, розумовий розвиток дітей не відповідає їх віку, діти не доглянуті, не врівноважені, поводять себе агресивно.

Посилаючись на те, що мати ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання та розвитку своїх малолітніх дітей, Коломийська районна державна адміністрація просила відібрати від матері ОСОБА_2 малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення її батьківських прав та стягнути із ОСОБА_2 на користь малолітніх дітей аліменти у розмірі по 400 грн. щомісяця на кожну дитину, які зараховувати на особистий рахунок дітей у ПАТ «Державний ощадний банк України».

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 21 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Попереджено ОСОБА_2, що у разі продовження протиправної поведінки до своїх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, діти можуть бути відібрані від неї.

В апеляційній скарзі на дане рішення Коломийська районна державна адміністрація посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відповідач в порушення ст. 60 ЦПК України не довела суду обставин, на які вона посилалася в судових засіданнях та не надала відповідних доказів.

Судом не було взято до уваги те, що сім'я ОСОБА_3 перебувала під соціальним супроводом з 16 лютого 2016 року по 15 липня 2016 року, а також не були взяті до уваги свідчення спеціаліста Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді ОСОБА_5, яка підтвердила негативний вплив матері на дітей, порушення санітарно-гігієнічних норм як в помешканні, де проживають діти так і на подвір'ї, а також підтвердила факт, що діти завжди агресивні, їх розвиток не відповідає їх віку.

Вважає, що суд не правильно оцінив свідчення секретаря Шепарівцівської сільської ради ОСОБА_6

Суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що мати стала на шлях виправлення та переймається долею своїх дітей, емоційно переживає за них, намагається створити умови для проживання, матеріального забезпечення та виховання дітей, оскільки жодного підтвердження на це немає.

У зв'язку з наведеним, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду представник Коломийської районної державної адміністрації - ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримала з наведених вище мотивів.

Відповідачка ОСОБА_2 двічі повідомлялася про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку.

Рекомендований лист з повідомленням про вручення судової повістки на 24 травня 2017 року повернувся суду з відміткою за закінченням терміну зберігання.

А тому враховуючи, що відповідач належним чином повідомлялася про час та місце судового розгляду, колегія суддів вважала за можливе слухати справу у її відсутності на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості про батька внесені за заявою матері згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Наказом Служби у справах дітей від 22 червня 2016 року було взято на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов стану сім'ї від 30 травня 2016 року та від 02 грудня 2016 року вбачається, що матеріально-побутові умови проживання ОСОБА_2 та її малолітніх дітей є незадовільними, оскільки в будинку брудно, не прибрано, відсутні засоби гігієни, предмети харчування.

З характеристики, виданої виконкомом Шепарівцівської сільської ради від 21 червня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 по місцю проживання характеризується посередньо. Проживає разом із матір'ю, умови проживання незадовільні. Скарг та заяв від сусідів не поступало, громадський порядок в селі не порушує, спиртні напої та наркотики не вживає.

Актом від 14 липня 2016 року, складеним комісією за участю сільського голови, депутата сільської ради, завідуючої ФАПу с. Шепарівці та провідного спеціаліста відділу соціальної роботи Коломийського РЦСССДМ встановлено, що ОСОБА_2 не виконує належним чином свої батьківські обов'язки, не дотримується санітарно-гігієнічних норм проживання, у спілкуванні з членами комісії, які проводили обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_2 була агресивною та неврівноваженою. ОСОБА_8 та ОСОБА_4 не доглянуті, теж агресивні, їх розумовий розвиток не відповідає віку, не розмовляють. Умови проживання даної сім'ї незадовільні. Оселя та подвір'я потребують генерального прибирання.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Коломийської РДА від 16 січня 2017 року вирішено за доцільне відібрати від матері без позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 двох малолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З довідки амбулаторії загальної практики сімейної медицини села Раківчик від 15 липня 2016 року вбачається, що малолітній ОСОБА_8 знаходиться під спостереженням лікаря від моменту виписки з пологового будинку. Загальний стан дитини відносно задовільний, свідомість ясна, фізичний розвиток задовільний, соматичної патології не виявлено, мова незадовільна, психічний розвиток нижчий вікового рівня. Матеріально-побутові умови сім'ї незадовільні. Санітарно-гігієнічні умови незадовільні. Висновок лікаря: затримка психомовного розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Підставою для відібрання дитини від батьків є: 1) ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 2) жорстоке поводження з дитиною; 3) хронічний алкоголізм або наркоманія; 4) експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва; 5) інші випадки, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

А ст. 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, колегія суддів погоджується, що матеріально-побутові умови відповідачки є незадовільними.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що зазначені умови є настільки поганими, що вони становлять небезпеку для життя і здоров'я дітей та вимагають відібрання дітей з батьківського дому.

Зокрема, суду не надано доказів, що малолітні діти мають якісь хвороби, пов'язані з недоїданням або неохайністю.

Що стосується посилань на те, що діти мають затримку психомовного розвитку, то як встановлено в судовому засіданні, малолітні діти на даний час відвідують дошкільний навчальний заклад.

Органами опіки й піклування проводилась профілактична робота з відповідачкою, проте, жодних превентивних заходів впливу на матір з боку правоохоронних органів, надання сім'ї необхідної допомоги, накладення адміністративної відповідальності не вживалось.

А тому висновок суду першої інстанції про відмову в позові про відібрання дітей з попередженням відповідачки про можливість відібрання дітей у разі продовження нею протиправної поведінки, є вірним.

Як було встановлено в судовому засіданні, сім'я ОСОБА_2 перебувала під соціальним супроводом в Коломийському районному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 16 лютого 2016 року по 15 липня 2016 року і така була знята з негативним результатом за заявою матері.

Позивач посилаючись на те, що такий супровід не дав результату і відповідачка не змінила свого ставлення до виховання дітей та належного виконання нею батьківських обов'язків, разом з тим не довів суду те, що ним було вжито всіх заходів щодо збереження єдності сім'ї, перед тим, як ставити питання про відібрання дітей у матері, проте такі заходи не дали результату.

А тому не заслуговують на увагу доводи апелянта з цього приводу.

Апелянт посилаючись на необхідність захисту дітей від небезпеки, натомість не довів, що така небезпека справді існує.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Коломийської районної державної адміністрації відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 21 березня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта