АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/2483/17 Головуючий 1 інст. Горчакова О.І.
Справа № 644/4991/16-ц Доповідач Карімова Л.В.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого: Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: Територіальний сервісний центр МВС України в Харківській області про визнання договору недійсним, визнання права власності на автомобіль та витребування майна з чужого володіння,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати недійсним договір купівлі - продажу ТСЦ 6341/2/745 від 09.02.2016 року автомобіля марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № WDF2683, колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський -В, реєстраційний номер НОМЕР_1 - укладений між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_5; визнати недійсним свідоцтво СХТ 827862 від 09.02.2016 р. про державну реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № WDF2683, колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський В, реєстраційний номер НОМЕР_1 - на імя ОСОБА_5, 15.03. ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянки України МН 197819, виданий Орджонікідзевським PB ХМУ УМВС України в Харківський області 26 листопада 2000 року.; визнати право власності на автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № WDF2683, колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський В, реєстраційний номер НОМЕР_1, за ОСОБА_4; зобовязати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № WDF2683, колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський В, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що 29.07.2015 року вона на імя відповідача ОСОБА_3. видала довіреність експлуатувати та розпоряджатись з правом зняття з обліку у ДАІ, продавати, обмінювати, страхувати, віддавати у заставу та оренду, одержувати гроші від продажу та користуватися належним їй автомобілем марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № WDF2683, колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський В, реєстраційний номер НОМЕР_1. Зазначена довіреність була видана приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6

08.02.2016 року у зв»язку з погіршенням відносин з відповідачем вона, ОСОБА_4, звернулася із заявою до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 та припинила дію довіреності.

08 лютого 2016 року ОСОБА_3 був повідомлений про відміну довіреності, однак на наступний день 09.02.2016 року ОСОБА_3, завідомо знаючи про припинення дії довіреності, уклав договір-купівлі продажу спірного автомобіля зі своєю матірю - ОСОБА_5 Зазначений договір було укладено у Територіальному сервісному центрі МВС України у Харківський області. При оформленні договору купівлі - продажу ОСОБА_3 надав старий витяг від 20.07.2015 року про реєстрацію в єдиному реєстрі довіреностей, а не на день укладення правочину.

Після продажу автомобіля грошові кошти ОСОБА_3 їй не передавав та на теперешній час продовжує користуватись вищевказаним автомобілем.

Вважає, що оскільки ОСОБА_3, який 09.02.2016 року підписав спірний договір купівлі-продажу автомобіля від імені ОСОБА_4 як представник, будучи повідомленим про скасування 08.02.2016 року довіреності, він не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності для підписання даного правочину як це передбачено ч. 2 ст. 203 ЦК України.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2017 року позовну заяву ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі - продажу ТСЦ 6341/2/745 від 09.02.2016 року автомобіля марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № WDF2683, колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський В, реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_5

Визнано недійсним свідоцтво СХТ 827862 від 09.02.2016 року про державну реєстрацію транспортного засобу автомобілю марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № WDF2683, колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський -В, реєстраційний номер НОМЕР_1 - на імя ОСОБА_5

Визнано право власності на вищевказаний автомобіль за ОСОБА_4

Зобовязано ОСОБА_3 та ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № WDF2683, колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський -В, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 2 751 грн. 21 коп.

Вказане рішення було оскаржено ОСОБА_3, який посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що спірний автомобіль придбавався ним, ОСОБА_3, для себе за власні кошти для зайняття підприємницькою діяльністю, однак право власності на спірний автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_4, оскільки ОСОБА_3 є фізичною особою підприємцем та спірний автомобіль міг стати об»єктом стягнення у випадку виникнення заборгованості під час здійснення ним підприємницької діяльності. Крім того, у разі реєстрації автомобіля на ОСОБА_5, яка є матір»ю ОСОБА_3, остання втратила б субсидію на оплату комунальних послуг.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що під час укладення спірного договору купівлі-продажу він не знав і не міг знати про скасування довіреності з боку ОСОБА_4 Жодних відомостей про скасування вищевказаної довіреності на його адресу не надходило, тому, укладаючи договір купівлі-продажу автомобіля, він діяв у межах повноважень, наданих йому довіреністю від 29.07.2015 року.

Зазанчає, що судом першої інстанції не враховано, що відмова від правочину вчиняєтьтся у такій самій формі, в якій було вчинено правочин.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 ОСОБА_7, посилаючись не невідповідність доводів апеляційної скарги дійсним обставинам справи, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу автомобіля марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску є недійсним, оскільки його вчинено ОСОБА_3 за відсутності достатніх правових підстав для укладення цього договору.

Колегія суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 29 липня 2015 року ОСОБА_4 видала на ім»я ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність, відповідно до якої уповноважила ОСОБА_3 експлуатувати та розпоряджатись з правом зняття з обліку у ДАІ, продавати, обмінювати, страхувати, віддавати у заставу та оренду, одержувати гроші від продажу та користуватися належним їй автомобілем марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № WDF2683, колір червоний, тип ТЗ загальний легковий пасажирський -В, реєстраційний номер НОМЕР_1. Вказана довіреність видана строком на сім років та дійсна до 29 липня 2022 року, з правом повного або часткового передоручення.

Зазначена довіреність від 29.07.2015 року за заявою ОСОБА_4 скасована 08.02.2016 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області, про що зроблено відповідний запис у Реєстрі довіреностей 08.02.2016 року о 14 год. 18 хв.

09 лютого 2016 року між ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_4, та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу № ТСЦ 6341/2/746 від 09 лютого 2016 року автомобіля марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № WDF2683, колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський -В, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно заяви № 8512570 від 09.02.2016 року, наданої до Територіального сервісного центру МВС України в Харківській області ОСОБА_5 з проханням про перереєстрацію на нового власника автомобіля марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № WDF2683, колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський В, реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до договору купівлі продажу від 09 лютого 2016 року, був перереєстрований на ОСОБА_8

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватись на підставі довіреності. Довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем) безпосередньо третій особі.

Відповідно до п.п. 1.1,1.2,2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції 22.02.2012 № 296/5, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Нотаріуси посвідчують довіреності, складені від імені однієї або кількох осіб, на ім'я однієї особи або кількох осіб за усним зверненням довірителя. У довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити представнику.

Згідно п. 6 вказаного Порядку особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної, може у будь-який час скасувати довіреність або довіреність, видану в порядку передоручення. Нотаріус, завідувач державного нотаріального архіву при одержанні заяви про скасування довіреності або передоручення робить про це відмітку на примірнику довіреності, що зберігається у справах нотаріуса, у державному нотаріальному архіві, і відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій.

Якщо особа, яка видала довіреність, подасть примірник довіреності, що є у неї, напис про скасування довіреності або передоручення робиться і на цьому примірнику, після чого він разом із заявою додається до примірника, що зберігається у справах нотаріуса, в державному нотаріальному архіві.

Повідомлення особи, яка видала довіреність, представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність, про скасування довіреності може бути оформлено нотаріусом згідно з цим Порядком шляхом передавання відповідної заяви.

Відповідно до п.7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції 22.02.2012 № 296/5 посвідчені нотаріусами довіреності, а також передоручення за ними, припинення їх дії підлягають обов'язковій реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей у порядку, установленому Положенням про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2006 № 111/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.12.2006 за № 1378/13252.

З матеріалів справи вбачається, що запис про те, що довіреність видана 29.07.2015 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6, про уповноваження ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на експлуатацію та розпорядження спірним автомобілем, припинила свою дію - 08.02.2016 року внесено до Єдиного реєстру довіреностей 08.02.2016 року о 14 год. 18 хв. приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6

Таким чином, факт припинення дії довіреності відображений у Єдиному реєстрі довіреностей, що надає йому ознак публічності.

Крім того, факт повідомлення позивачем відповідача ОСОБА_3 про скасування довіреності відповідно до вимог ч.2 ст. 249 ЦК України підтверджується скрін-шотом з офоційного сайту ТОВ «Нова пошта» зі вказаним на ньому номером накладної №5684 про направлення відповідачу витягу з Єдиного державного реєстру про скасування довіреності та листа про повернення спірного автомобіля (а.с. 26-42).

Таким чином, представництво ОСОБА_3 за довіреністю, виданою йому ОСОБА_4, припинилося скасуванням довіреності відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 248 ЦК України.

Тому дії ОСОБА_3 після скасування наданої йому довіреності щодо укладення договору купівлі-продажу автомобіля які надалі не схвалено ОСОБА_4, не відповідають вимогам ст. 203 ЦК України, а вказаний правочин, вчинений ОСОБА_3 є недійсним відповідно до ст. 215 ЦК України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 і 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними Реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене

третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК.

Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

За ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до п.24. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 під час розгляду позову про витребування майна відповідач згідно зі статтею 388 ЦК має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому разі пред'явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна.

Згідно п. 26 вищевказаної постанови, відповідно до положень ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що належний позивачу автомобіль вибув із її володіння не з її волі, а шляхом вчинення недійсного правочину, який було укладено на підставі довіреності, виданої 29.07.2015 року приватним нотаріусом Харківського нотаріального округа ОСОБА_6, про уповноваження ОСОБА_9 - ОСОБА_3 на експлуатацію та розпорядженням вищевказаним автомобілем, що припинила свою дію - 08.02.2016 року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що він придбав спірний автомобіль для себе за власні кошти не можуть бути прийняті судом, оскільки відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цих обставин.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на те, що він не знав про скасування довіреності, виданої 29.07.2015 року на його ім»я не спростовують факт відсутності у нього повноважень для укладення договору купівлі - продажу ТСЦ 6341/2/745 від 09.02.2016 року, оскільки факт припинення дії вказаної довіреності було відображено у Єдиному реєстрі довіреностей 08.02.2016 року та повинен бути перевірений під час укладання зазначеного договору купівлі-продажу.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення районного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: