Справа № 203/3088/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю скаржника - ОСОБА_1

державного виконавця - Арутюнян Е.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Центрального ВДВС в м.Дніпрі Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_2, заінтересована особа ПАТ «Укрсоцбанк», про визнання дій та бездіяльності неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга, в якій заявник просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Центрального ВДВС в м.Дніпрі Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 щодо не інформування його, як боржника у виконавчому провадженні, про оцінку арештованого майна, дії щодо передачі арештованого майна на реалізацію без дозволу органів опіки та піклування; а також зобовязати державного виконавця письмово проінформувати про оцінку арештованого майна та отримати відповідний дозволу органу опіки та піклування або відповідне рішення на реалізую нерухомого майна, яким користується його неповнолітній син ОСОБА_3

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав скаргу та, посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню.

Представник заінтересованої особи стягувача у виконавчому провадженні в особі ПАТ «Укрсоцбанк», в судове засідання не зявився, по причини своєї неявки не повідомив.

Державним виконавцем Центрального ВДВС в м.Дніпрі Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 до суду було надано письмові заперечення, в яких останній просив відмовити в задоволенні скарги. В призначене судове засідання останній не зявився, про причини своєї неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення скаржника, перевіривши доводи, викладені в письмових запереченнях державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.387 ЦПК України в разі встановлення неправомірності рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця суд зобовязує його усунути порушення або іншим шляхом поновлює порушені права скаржника.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою від 07.10.2015 року державного виконавця Центрального ВДВС в м.Дніпрі Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 14.08.2015 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 210403 грн. 04 коп. (а.с.21,23)

Також 07.10.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 в межах суми стягнення (а.с.25).

Після цього в рамках виконавчого провадження державним виконавцем було описано арештоване майно боржника, а саме 22/100 частини домоволодіння по вул.Симона Петлюри (Шпіндяка),51/2 в м.Дніпрі, здійснено оцінку цього майна та виставлено останнє на реалізацію з прилюдних торгів.

Наведені вище обставини також не заперечувалась в судовому засіданні сторонами.

Звертаючись до суду з скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця боржник ОСОБА_1 посилався на те, що державним виконавцем в порушення вимог Закону країни «Про виконавче провадження» не було проінформовано його, як боржника у виконавчому провадженні, про оцінку арештованого майна, а також передано арештоване майно, де зареєстрований та проживає його малолітній син, на реалізацію без дозволу органів опіки та піклування, в порушення вимог «Інструкції з організації примусового виконання рішень», ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей», ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.177 СК України.

Перевіряючи вказані доводи скарги, суд враховує наступне.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено заходи примусового виконання рішень, а саме: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Частинами 1,2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (ч.5 ст.48 Закону).

Згідно ч.ч.1,3 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на обєкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

У разі звернення стягнення на обєкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо зясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності обєкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на обєкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам (ч.4 ст.50 Закону).

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Судом встановлено, що постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника від 07.10.2017 року направлялись державним виконавцем сторонам виконавчого провадження, у т.ч. боржнику ОСОБА_1 з дотриманням порядку, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», рекомендованим листом з повідомленням про вручення, підтвердженням чого є відповідні копії супровідних листів та поштового повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1, а також не заперечувалось останнім (а.с.23-25,26).

Також з наданих державним виконавцем до заперечень доказів вбачається, що боржник ОСОБА_1 повідомлявся за місцем його реєстрації та фактичного проживання вул.ОСОБА_4 (Шпіндяка),51/2 в м.Дніпрі про проведення та вартість оцінки арештованого майна, з одночасним направлення копії відповідного висновку про оцінку, підтвердженням чого є копії повідомлення від 07.07.2017 року, реєстру поштових відправлень та поштової квитанції про відправку (а.с.28,29,30).

Вказане свідчить про дотримання державним виконавцем вимог ч.1 ст.28, ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання скаржника на ненадання державним виконавцем доказів відправки повідомлення про оцінку разом із висновком на його адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення суд вважає безпідставними, оскільки таки вимоги ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені лише для направлення сторонам виконавчого провадження постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Крім того, суд враховує, що скаржник не заперечував факт його обізнаності про наявність виконавчого провадження та отримання копії постанови про його відкриття, що також підтверджено матеріалами справи, а тому мав можливість знайомитись із ходом виконавчого провадження та дізнатись про оцінку майна з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, ідентифікатор для доступу до якого було зазначено в отриманій боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Також останній не був позбавлений можливості реалізувати своє право на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження».

Що стосується доводів скарги в частині звернення стягнення на належну боржнику частину домоволодіння, в якому проживає та зареєстрований малолітній син останнього, без отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування, суд враховує, що така згода потрібна при укладенні відповідних правочинів, а не при виконанні рішення суду та проведенні прилюдних торгів в рамках його примусового виконання.

А тому відсутні порушення ст.ст.17,18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст.177 СК України.

За вказаних вище обставин суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість доводів скарги та необхідність відмови в її задоволенні в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1,10,19,28,48,50,57 Закону України «При виконавче провадження», ст.ст.3,10,11,27,383,387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Центрального ВДВС в м.Дніпрі Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_2, заінтересована особа ПАТ «Укрсоцбанк», про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.Ю.Казак