№ 336/5786/16
пр. № 6/336/266/2017
УХВАЛА

Іменем України

22 грудня 2017 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Голубкової М.А. при секретарі Когут С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя про примусовий привід боржника ОСОБА_1 до відділу виконавчої служби,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням, в якому вказав, що на виконанні Шевченківського ВДВС знаходиться виконавче провадження № 53298007 з примусового виконання виконавчого листа № 336/5786/16-ц виданого 06.01.2017 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 11432,92 грн.

Оскільки боржник добровільно рішення суду не виконує, на вимоги державного виконавця до відділу ДВС не зявляється з цих підстав державний виконавець просить застосувати до боржника ОСОБА_1 примусовий привід.

Державний виконавець в судове засідання не зявився просив розглядати подання без його присутності, на задоволенні наполягав.

Боржник ОСОБА_1 до суду не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно.

Представник стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд ухвалив розглянути подання без участі заявника та зацікавлених сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає такому розгляду.

Дослідивши матеріали подання, вибіркову копію матеріалів виконавчого провадження за номером ЄДРВП 53298007, які надані суду у не пронумерованому та несистематизованому виді, перевіривши обґрунтованість подання, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення, з наступних підстав.

За змістом статті 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Частина 3 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

Оскільки особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч.3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню.

Тягар доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання, а також неповажність неявки боржника покладається саме на державного виконавця, як особи, що приймає участь у судовому засіданні.

Як вбачається з тексту подання державного виконавця в обґрунтування ухилення ОСОБА_1 від виконання покладеного судовим рішенням обовязку сплатити грошові кошти, державний виконавець перелічує здійснені ним заходи, щодо розшуку майна боржника та джерел отримання боржником доходів.

Водночас постанова про відкриття провадження від 02.02.2017 року була направлена на адресу зареєстрованого місця проживання боржника ОСОБА_1 проте не була отримана ним та повернута установою пошти на адресу Шевченківського ВДВС.

Так само і виклик державного виконавця направлений на адресу ОСОБА_3 повернувся до Шевченківського ДВС м. Запоріжжя у звязку з «закінченням терміну його зберігання».

Акти складені державним виконавцем 24.10.2017 року та 24.05.2017 року за змістом своїм свідчать лише про факт проживання ОСОБА_1 за адресою м. Запоріжжя вул. Янтарна, буд. 24, проте не дають суду достатніх підстав вважати, що боржник ОСОБА_1 взагалі обізнаний про здійснювані державним виконавцем виконавчі дії та про вимоги, які останній заявляє до нього.

Встановити з яких саме міркувань виконавець ОСОБА_2 дійшов висновку про ухилення ОСОБА_1 від явки до відділу ДВС, не вбачається можливим оскільки державний виконавець у судове засідання не зявився, а надані ним матеріали жодним чином не підтверджують факт отримання боржником ОСОБА_1 жодної з вимог виконавця.

Також, звертаючись з відповідним поданням до суду державний виконавець, не перевіряє поважність причин неявки боржника ОСОБА_1 до відділу ДВС, як то перебування останнього поза межами населеного пункту, відрядження, лікарняний, тощо, а лише, не обґрунтовуючи свою позицію, заявляє про неповажність таких причин.

На час розгляду подання суд вважає його передчасним,оскільки державним виконавцем не вичерпані передбачені законом заходи для виконання рішення суду, тому суд відмовляє в його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 438, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ОСОБА_2 про примусовий привід боржника ОСОБА_1 до відділу виконавчої служби залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали, через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Голубкова М.А.