УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Івашко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Магік» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаврилів Андрія Володимировича, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекос», ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в:

18.10.2016р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Магік» звернувся до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаврилів Андрія Володимировича посилаючись на те, що оскаржувана постанова державного виконавця та його дії по відкриттю виконавчого провадження є такими, що не відповідають вимогам п.7 ч.4 ст.4, ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки для звернення стягнення на майно ТОВ «Магік», яке пропорційне частці учасника товариства ОСОБА_4 у статутному капіталі в розмірі 50%, зазначене майно спочатку необхідно виділити в натурі з належного ТОВ «Магік» цілісного майнового комплексу. А без процедури виділення в натурі нежилих приміщень, що пропорційні частці ОСОБА_4 в статутному капіталі ТОВ «Магік», неможливо реалізувати судове рішення у спосіб звернення стягнення на нежитлове приміщення шляхом реалізації на електронних торгах. При цьому, Законом України «Про виконавче провадження» не передбачені повноваження державного виконавця або учасників виконавчого провадження ініціювати перед судом в процесі виконавчого провадження питання щодо виділення частини майна боржника в натурі. Наведене, на думку заявника, свідчить про помилковість відкриття держаним виконавцем виконавчого провадження.

Оскаржувана постанова державного виконавця була отримана заявником 12.10.2016р., отже визначений законом строк на оскарження дій державного виконавця не пропущено.

В додатковому обґрунтуванні скарги зазначено, що видані судом виконавчі листи не відповідають вимогам Цивільного процесуального кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження», оскільки за кожним з двох виданих судом виконавчих листів стягується одна й та ж сума заборгованості, що призводить до порушення майнових прав боржників ТОВ «Лекос» та ТОВ «Магік», оскільки для погашення боргу перед стягувачем достатньо реалізації на електронних торгах частини майна останнього, що може призвести до подвійного безпідставного стягнення виконавчого збору. Виходячи з наведеного, на думку заявника державний виконавець повинен був протягом трьох робочих днів повернути виконавчий документ стягувачеві.

Представник заявника ТОВ «Магік» в судовому засіданні скаргу підтримав та просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаврилів Андрія Володимировича по відкриттю виконавчого провадження №52535322 та скасувати постанову від 05.10.2016р. про відкриття виконавчого провадження №52535322.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, подала письмові заперечення на скаргу, долучені до матеріалів справи (а.с.68-70). Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні просив у задоволенні скарги відмовити. .

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаврилів А.В. в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду письмові заперечення на скаргу, в яких просив відмовити у задоволенні останньої (а.с.90-93).

Представник заінтересованої особи ТОВ «Лекос» та заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду скарги, заяв чи клопотань до суду не подали.

Суд, вислухавши пояснення представника скаржника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов'язковими до виконання.

Примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку покладено на виконавчу службу.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Отже, завданням виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (абзац 2 частини першої статті 385 Цивільного процесуального кодексу України).

Оскільки оскаржувана постанова державного виконавця від 05.10.2016р., направлена на адресу боржника ТОВ «Магік» 10.10.2016р. (а.с.6), представник товариства звернувся з даною скаргою до суду 18.10.2016р., визначений законом десятиденний строк на подання скарги заявником не пропущено.

Судом встановлено, що 05.05.2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекос", Товариства з обмеженою відповідальністю "Магік", третя особа: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Киві, про звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі - задоволено частково. Вирішено виділити частину майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекос" пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_4 у статутному капіталі в розмірі 25% та частину майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Магік" пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_4 у статутному капіталі в розмірі 50%, для звернення на нього стягнення. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ОСОБА_2 в розмірі 6063555 (шість мільйонів шістдесят три тисячі п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 70 коп. в межах вказаної суми звернуто стягнення на виділену частину майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекос" пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_4 у статутному капіталі в розмірі 25% та виділену частину майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Магік" пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_4 у статутному капіталі в розмірі 50%. В іншій частині позову - відмовлено. (а.с.71-78)

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21.10.2015р. рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05.05.2015 року (а.с.79-81).

Зазначені судові рішення залишені без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.06.2016р. (а.с.82-83)

16.09.2016р. за даним рішенням суду видано виконавчий лист щодо боржникаТОВ «Магік». (а.с.46-47, 75) та виконавчий лист щодо боржника ТОВ «Лекос» (а.с.48-49).

Зміст рішення, що підлягає виконанню за даними виконавчими листами повною мірою відповідає резолютивній частині рішення, на підставі якого видано зазначені виконавчі листи.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

05.10.2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаврилівим А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №755/15467/14-ц, виданого 16.09.2016р., щодо боржника ТОВ «Магік», згідно якого: В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ОСОБА_2 в розмірі 6063555 (шість мільйонів шістдесят три тисячі п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 70 коп. в межах вказаної суми звернути стягнення на виділену частину майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекос" пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_4 у статутному капіталі в розмірі 25% та виділену частину майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Магік" пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_4 у статутному капіталі в розмірі 50%. (а.с.4-5)

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Обґрунтовуючи необхідність скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 05.10.2016 року та визнання дій державного виконавця неправомірними, заявник вказує на невиконання державним виконавцем вимог ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття його до виконання, оскільки, на думку заявника, наявні визначені пунктом 7 зазначеної частини статті підстави, з огляду на те, що належна учаснику товариства ОСОБА_4 частка в статутному капіталі становить 50%, зазначене майно необхідно виділити в натурі з належного ТОВ «Магік» цілісного майнового комплексу. Проте, державний виконавець та/або сторони виконавчого провадження не наділені правом ініціювати перед судом питання щодо виділення частини майна боржника в натурі.

Однак, таке твердження заявника є надуманим, оскільки суперечить вимогам ч.1 ст.379 ЦПК України, згідно якої питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

При цьому, згідно закону, до відкриття виконавчого провадження державний виконавець не наділений повноваженнями по здійсненню виконавчих дій, у тому числі й звертатися до суду з відповідним поданням.

Крім того, згідно правового висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду України від 17.09.2014р. у справі №6-31цс14, у господарському товаристві статутний капітал поділений на частки, а майно при виході учасника розподіляється між його членам пропорційно часткам у статному капіталі, тобто виходячи з правовідносин спільної часткової власності з визначенням часток у порядку, визначеному законом і статутом товариства.

Згідно зі статтею 149 ЦК України звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства в статутному капіталі, за його особистими боргами допускається лише у разі недостатності в нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів. Кредитори такого учасника мають право вимагати від товариства виплати вартості частини майна товариства, пропорційної частці боржника в статутному капіталі товариства, або виділу відповідної частини майна для звернення на нього стягнення. Частина майна, що підлягає виділу, або обсяг коштів, що становлять її вартість, встановлюється згідно з балансом, який складається на дату пред'явлення вимог кредиторами. Звернення стягнення на всю частку учасника в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю припиняє його участь у товаристві.

Отже, за змістом зазначених норм права майно товариства може бути виділено пропорційно частці боржника в статутному капіталі або виплачена його вартість пропорційно частці боржника в статутному капіталі товариства на вимогу кредитора, у тому числі з огляду на положення статті 15 ЦК України пред'явлено до суду.

Разом із тим виплата вартості частки майна або виділення частки майна боржника, пропорційної частці боржника в статутному капіталі, повинні проходити з дотриманням положень закону та статуту товариства (стаття 148 ЦК України).

Що стосується викладених у додатковому обґрунтуванні скарги тверджень про те, що видані судом виконавчі листи не відповідають вимогам Цивільного процесуального кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження», то вони також є необґрунтованими, оскільки були предметом перевірки Апеляційного суду міста Києва, який ухвалою від 25.01.2017р., за результатами розгляду заяв ТОВ «Лекос» та ТОВ «Магік» про визнання такими, що не підлягають виконанню, виданих 16.09.2016р. Дніпровським районним судом м. Києва виконавчих листів про звернення стягнення на виділену частку майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекос", пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_4 у статутному капіталі в розмірі 25%, та виділену частину майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Магік", пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_4 у статутному капіталі в розмірі 50%, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ОСОБА_2 в розмірі 6063555,70грн., - відмовив у їх задоволенні.

Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення представника заявника, заперечення державного виконавця та заінтересованої особи, керуючись вищенаведеними положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Магік» звернувся до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаврилів Андрія Володимировича, оскільки при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець діяв у відповідності вимог діючого законодавства України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 55, 129-1 Конституції України, ст.ст. 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383-388 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Магік» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаврилів Андрія Володимировича, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекос», ОСОБА_3 відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на ухвалу протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні при її оголошенні протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя