Справа № 459/857/17
Провадження № 2/459/513/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 р. Червоноградський міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Рудакова Д.І., з участю секретаря судового засідання Головка А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2017 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить поділити майно між нею та відповідачем, яке було придбане під час шлюбу, виділивши їй наступне: стінку у вітальню вартістю 4 000,00 грн., стінку дитячу «Вінні» вартістю 4 000,00 грн., обігрівач вартістю 2 300,00 грн., холодильник вартістю 1 700,00 грн., крісла дитячі 1 100,00 грн., велосипеди дитячі вартістю 1 300,00 грн., санки дитячі з чохлом вартістю 800,00 грн., стіл кухонний зі стільцями вартістю 800,00 грн. Разом із позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на наступне спільне сумісне майно: стінку у вітальню вартістю 4 000,00 грн., диван двомісний вартістю 3 200,00 грн., стінку дитячу «Вінні» вартістю 4 000,00 грн., обігрівач вартістю 2 300,00 грн., пральну машину вартістю 1 400,00 грн., холодильник вартістю 1 700,00 грн., фотоапарат «Canon» вартістю 2 000,00 грн., крісла дитячі 1 100,00 грн., велосипеди дитячі вартістю 1 300,00 грн., санки дитячі з чохлом вартістю 800,00 грн., стіл кухонний зі стільцями вартістю 800,00 грн. Заява мотивована тим, що указане вище майно, яке є спільно набутим перебуває у користуванні відповідача, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, таке може бути відчужене відповідачем, що у свою чергу зробить неможливим виконання рішення суду.

Зясувавши обставини розглядуваного питання, приходжу до висновку про задоволення заяви з огляду на таке.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії судового розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України).

Відповідно до абзацу першого п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Ураховуючи вищенаведене, пояснення позивача, згідно з якими спірні речі були придбані за час спільного подружнього життя з відповідачем, останній може відчужити спірні речі, що може призвести до утруднення виконання можливого судового рішення про задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні речі, що знаходиться у квартирі АДРЕСА_1.

Отже, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151-153, 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

До набрання рішенням суду законної сили накласти арешт намайно, що знаходиться у квартирі АДРЕСА_1, а саме: стінку у вітальню вартістю 4 000,00 грн., диван двомісний вартістю 3 200,00 грн., стінку дитячу «Вінні» вартістю 4 000,00 грн., обігрівач вартістю 2 300,00 грн., пральну машину вартістю 1 400,00 грн., холодильник вартістю 1 700,00 грн., фотоапарат «Canon» вартістю 2 000,00 грн., крісла дитячі 1 100,00 грн., велосипеди дитячі вартістю 1 300,00 грн., санки дитячі з чохлом вартістю 800,00 грн., стіл кухонний зі стільцями вартістю 800,00 грн.

Надіслати копію ухвали до Червоноградського міського ВДВС ГТУЮ у Львівській області для виконання, а сторонам для відома.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні при її проголошенні, - протягом цього ж строку з дня отримання її копії.

Суддя: Д. І. Рудаков