Ухвала

іменем україни

11 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом прокурора Надвірнянського району Івано-Франківської області в інтересах держави Україна в особі Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, зобов'язання повернути земельну ділянку за касаційною скаргою заступника прокурора Івано-Франківської області на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 9 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року прокурор Надвірнянського району Івано-Франківської області звернувся до суду з вищезазначеним позовом в інтересах Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, у якому просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 24 травня 1999 року, виданий на ім'я ОСОБА_4, зобов'язати ОСОБА_5 повернути земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,1380 га, розташовану по АДРЕСА_1, вартістю 76 548 грн 60 коп., із чужого незаконного володіння Делятинській селищній раді Надвірнянського району Івано-Франківської області, попередньо привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення тимчасової господарської споруди та дворової вбиральні.

Свої вимоги 11 квітня 2013 року прокурор обґрунтовував тим, що прокуратурою Надвірнянського району Івано-Франківської області розпочато кримінальне провадження з приводу зловживання службовим становищем службовими особами Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та управління Держкомзему в Надвірнянському районі Івано-Франківської області при видачі ОСОБА_4 державного акта на право приватної власності на землю від 24 травня 1999 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 364 КК України.

23 квітня 2014 року дане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У ході розслідування кримінального провадження встановлено, що вищезгадана земельна ділянка безпідставно вилучена із земель комунальної власності Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, проект землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_4 не розроблявся і в установленому законом порядку не затверджувався, відповідно межі земельної ділянки в натурі не були встановлені.

Посилаючись на наведені вище обставини, прокурор просив позов задовольнити.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2016 року у задоволенні позову прокурору Надвірнянського району Івано-Франківської області в інтересах держави Україна в особі Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області відмовлено за недоведеністю.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 березня 2017 року рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову прокурору Надвірнянського району Івано-Франківської області в інтересах держави Україна в особі Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

У касаційній скарзі заступник прокурора Івано-Франківської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Рішення апеляційного суду не повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 26 березня 1999 року ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1380 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель.

26 грудня 2005 року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого у реєстрі за № 651, ОСОБА_4 продав земельну ділянку площею 0,1380 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель ОСОБА_3

Під час переоформлення вказаної земельної ділянки на ОСОБА_3 Надвірнянським районним відділом Івано-Франківської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» у 2006 році було розроблено технічну документацію, яка стала підставою для видачі державного акта на право власності на земельну ділянку.

11 квітня 2013 року прокуратурою Надвірнянського району Івано-Франківської області розпочато кримінальне провадження за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області при видачі ОСОБА_4 державного акта на право приватної власності на землю від 24 травня 1999 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 364 КК України.

23 квітня 2014 року кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Постанова не оскаржувалася та набрала чинності.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що допущені порушення службових осіб Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області при видачі державного акта про право приватної власності на спірну земельну ділянку відповідачу не можуть бути підставою для визнання його недійсним та повернення земельної ділянки Делятинській селищній раді Надвірнянського району Івано-Франківської області. Крім того, суд вважав, що на момент звернення суду з даним позовом сплив строк позовної давності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що прокурор звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України.

Проте з висновком апеляційного суду повністю погодитися не можна.

Згідно зі ст. 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Звертаючись до суду із позовом, прокурор посилався на те, що ОСОБА_4 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,1380 га в охоронній зоні газопроводу високого тиску на підставі рішення 7 сесії 3 скликання від 24 березня 1999 року Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, яке фактично не приймалося і відповідно до протоколу на розгляд сесії селищної ради не виносилось.

Крім того, отримана ОСОБА_4 у власність земельна ділянка за цільовим призначенням віднесена до земель транспорту та не може використовуватись для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Проте, вирішуючи спір, апеляційний суд на порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не встановив фактичних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення справи, не перевірив усіх доводів та наданих сторонами доказів у їх сукупності, не надав оцінки доводам прокурора та не перевірив, чи приймалося рішення Делятинською селищною радою Надвірнянського району Івано-Франківської області про надання ОСОБА_4 у приватну власність спірної земельної ділянки чи включалось рішення про надання вказаної вище земельної ділянки ОСОБА_4 у порядок денний 7 сесії 3 скликання від 24 березня 1999 року.

Крім того, суд не надав оцінки й тій обставині, що надана відповідачу земельна ділянка площею 0,1380 га знаходиться в охоронній зоні газопроводу високого тиску й за цільовим призначенням віднесена до земель транспорту.

Належність її до земель трубопровідного транспорту, підтверджено даними горизонтальної зйомки місцевості по вул. 16 Липня у смт ДелятинНадвірнянського району Івано-Франківської області, проведеної Надвірнянським районним виробничим відділом Івано-Франківської філії державного падприємства «Центр державного земельного кадастру». Зокрема, через спірну земельну ділянку проходить газопровід високого тиску з охоронною зоною 7 м від осі газопроводу.

Вказаним обставинам суд також не надав ніякої оцінки та не врахував вимоги ст. 57, ч. 4 ст. 60, ст. 212 ЦПК України про те, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі докази оцінюються у сукупності і жоден з них не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, відхиляючи одні докази і беручи за основу інші, суд має дати оцінку підстав для цього, що апеляційним судом зроблено не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України).

Обґрунтовуючи підстави позову, прокурор посилався і на те, що земельна ділянка, яка є предметом спору, на підставі фіктивного рішення сесії Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 24 березня 1999 року незаконно вилучена із земель комунальної власності Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та передана у приватну власність ОСОБА_4 без волі власника - Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Факт незаконного вилучення земельної ділянки підтверджено матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні з приводу зловживання службовим становищем посадовими особами Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області при передачі вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_4 і лише з цих матеріалів стало відомо про ряд порушень, зокрема про встановлення факту підробки державного акта, які і стали підставою позову.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивний (сам факт порушення права) так і суб'єктивний ( особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення ) моменти. Для правильного застосування ч. І ст. 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 10 червня 2015 року у справі № 6-267цс15 та постанові від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-152цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Зважаючи на викладене, суд під час вирішення питання про дотримання строку позовної давності для звернення до суду в цивільному судочинстві має, по-перше, установити дату, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, по-друге, установити дату, коли особа звернулася до суду, по-третє, з'ясувати, чи в межах передбаченого законодавством строку особа звернулася до суду.

З матеріалів справи вбачається, що, виявивши факт незаконної передачі земельної ділянки, що належить до земель трубопровідного транспорту, прокурором 11 квітня 2013 року, зареєстровано кримінальне провадження № 0000012, яке 23 квітня 2014 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

26 березня 2015 року прокурором заявлено позов про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку та зобов'язання повернути земельну ділянку з чужого незаконного володіння.

На зазначені обставини суд уваги не звернув та їх не перевірив, у зв'язку із чим дійшов передчасного висновку про те, що такий строк прокурором пропущений.

Враховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 березня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик