РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова

головуючого - судді Боговського Д.Є.

за участю секретаря Бєлової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом припинення права проживання та користування ОСОБА_1 в квартирі № 22 по пр.. Маршала Жукова,12-В в м. Харкові.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов, в якому просила надати їй для пожиттєвого проживання квартиру, аналогічну за якістю квартирі № 22 по пр.. Маршала Жукова,12-В в м. Харкові та у тому ж районі, відшкодувати їй витрати на догляд, лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_4 в розмірі двократної мінімальної заробітної плати за три роки.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 подала уточнену зустрічну позовну заяву, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 21018 доларів США в гривневому еквіваленті на день постановлення рішення суду як грошову компенсацію за умисне невиконання спадкоємцем ОСОБА_2 обовязку спадкодавця ОСОБА_4 щодо забезпечення права ОСОБА_1 на довічне проживання у квартирі № 22 по пр.. Маршала Жукова,12-В в м. Харкові, а також просила стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 72 мінімальних заробітних плат як компенсацію витрат ОСОБА_1 на догляд, лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_4.

Ухвалою суду від 30.06.2016 зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністюта обєднано в одне провадження.

Ухвалою суду від 22.02.2017 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю залишено без розгляду у звязку із повторною неявкою позивача.

ОСОБА_1 обґрунтовує заявлені нею вимоги тим, що з січня 2000 року до 29.11.2011 вона спільно мешкала із ОСОБА_4 в квартирі № 22 по пр.. Маршала Жукова,12-В в м. Харкові, вони були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, складали єдину родину, її цивільний чоловік ОСОБА_4 прийняв на себе обовязок забезпечувати її проживання в даній квартирі до кінця її життя. Останні роки життя ОСОБА_4 тяжко хворів, вона здійснювала усі витрати по утриманню квартири в належному стані, повністю сплачувала комунальні послуги, здійснювала догляд та лікування ОСОБА_4, а після смерті останнього 29 листопада 2011 року вона за власні кошти поховала його і до травня 2013 року продовжувала постійно проживати у квартирі. На початку травня 2013 року ОСОБА_1 раптово захворіла та протягом двох тижнів перебувала на стаціонарному лікуванні в лікарні. Після повернення з лікарні ОСОБА_1 не змогла потрапити до квартирі, оскільки були замінені замки на вхідних дверях. Від сусідів вона дізналась, що син її цивільного чоловіка ОСОБА_4 ОСОБА_2 разом із невідомими особами зламали двері, проникли до квартири, після чого вона не могла дізнатися про місце перебування її особистих речей та грошових заощаджень. Вона звернулась до суду за захистом своїх прав на проживання в спірній квартирі і рішенням суду її право на користування спірною квартирою було поновлено, однак на вхідних дверях знов було змінено замки і продовжується перешкоджання виконанню судового рішення. ОСОБА_1 зазначає, що спадкодавець ОСОБА_4 прийняв на себе обовязок забезпечити її пожиттєве проживання у спірній квартирі, після його смерті цей обовязок не припинився, його син ОСОБА_2 прийняв спадщину, до складу якої входять в тому числі і обовязки, що належали спадкодавцеві. ОСОБА_1 також вимагає відшкодування витрат, зроблених нею на догляд, лікування та поховання спадкодавця від його спадкоємця ОСОБА_2 Крім того, у червні 2016 року ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_2 в листопаді 2013 року продав квартиру № 22 по пр.. Маршала Жукова,12-В в м. Харкові ОСОБА_3, а тому, на думку ОСОБА_1, єдиним способом виконання обовязку спадкодавця ОСОБА_4 щодо забезпечення її права на проживання в квартирі є витребування від спадкодавця половини грошової суми, отриманої від продажу квартири.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 в ході розгляду справи заперечували проти заявлених вимог, в подальшому в судові засідання не зявлялись, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Представник третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні. В своїх письмових поясненнях посилається на те, що ОСОБА_1 не надала суду доказів наявності в неї права на проживання у спірній квартирі та на підтвердження витрат, понесених нею на догляд, лікування та поховання ОСОБА_4

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.05.2012 у справі № 2020/2682/2012 визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 29.11.2011; рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно прийнято 20.08.2012.

22.11.2013 за договором купівлі-продажу, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_8, ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 своє право власності на квартиру № 22 по пр.. Маршала Жукова,12-В в м. Харкові; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийнято 22.11.2013.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.06.2015 у справі № 641/3781/15-ц поновлено право ОСОБА_1 на проживання та користування квартирою № 22 по пр.. Маршала Жукова,12-В в м. Харкові, яке існувало до ухвалення Комінтернівським районним судом м. Харкова заочного рішення від 19.12.2012 у справі № 2020/12526/2012.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.10.2015 рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.06.2015 залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2017 рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.06.2015, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 29.10.2015 та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.12.2015 скасовано, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Комінтернівський ВДВС Харківського міського управління юстиції, про поновлення попереднього юридичного стану, направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

На час розгляду даної справи судове рішення по суті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Комінтернівський ВДВС Харківського міського управління юстиції, про поновлення попереднього юридичного стану, не прийнято.

Згідно інформації КП «Жилкомсервіс» від 22.06.2016, особовий рахунок за адресою: м. Харків, пр.. Маршала Жукова,12-В квартира № 22, був оформлений на імя ОСОБА_2, у 2014 році особовий рахунок переоформлено на імя ОСОБА_3, інформація про інших осіб відсутня.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що її цивільний чоловік ОСОБА_4 прийняв на себе обовязок забезпечувати її проживання в квартирі № 22 по пр.. Маршала Жукова,12-В в м. Харкові до кінця її життя, після його смерті це право перейшло до його спадкоємця ОСОБА_2 Однак, оскільки останній продав цю квартиру сторонній особі, вона вимагає витребувати від спадкоємця ОСОБА_2 половину грошової суми, отриманої ним від продажу квартири.

Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що вона понесла витрати на догляд, лікування та поховання ОСОБА_4, а тому вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2, як єдиного спадкоємця, компенсацію цих витрат в розмірі 72 мінімальних заробітних плат.

Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статті 58-59 ЦПК України визначають належність та допустимість доказів. Належними є докази, які містять інформації щодо предмета доказування, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Також обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач ОСОБА_1 на підтвердження своїх позовних вимог просила викликати та попитати в якості свідків осіб, яким було відомо про обставини спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_4

Так, свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_1 мешкала разом із ОСОБА_4 близько 11 років однією сімєю, свідок часто приходила до них у гості, ОСОБА_4 неодноразово виявляв своє бажання, щоб ОСОБА_1 мешкала у спірній квартирі. Їй було відомо, що син ОСОБА_4 ОСОБА_2 не приймав участі у лікуванні свого батька.

Аналогічні свідчення дали і інші свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Додатково ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_2 після смерті батька вигнав ОСОБА_1 з квартири.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Статтею 1232 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.

Ані позивачем ОСОБА_1, ані її представником ОСОБА_5 до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вимог щодо наявності обовязків ОСОБА_4, а після його смерті спадкоємця ОСОБА_2 забезпечити пожиттєве проживання ОСОБА_1 у квартирі № 22 по пр.. Маршала Жукова,12-В в м. Харкові, а тому ці вимоги задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог ОСОБА_1 щодо відшкодування витрат, понесених нею на догляд, лікування та поховання спадкодавця, то і в цій частині вимоги задоволенню не підлягають, оскільки жодних належним доказів на підтвердження їх наявності ОСОБА_1 в судовому засіданні не надано та судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення грошової компенсації, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_12