Справа №173/505/17
Провадження №2/173/441/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Водянської сільської ради про визнання права власності, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - комунальне підприємство «Верхньодніпровське БТІ»,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Водянської сільської ради про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 лютого 2016 року померла мати позивача ОСОБА_2. На день її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку садибного типу за адресою: вул..Лугова, 14, с. Миколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Після смерті матері ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку. 1 березня 2017 року позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок садибного по вул.. Лугова, 14, с.Миколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок садибного типу, розташований за адресою: вул..Лугова, 14, с.Миколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

В судове засідання позивач та відповідач не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без їхньої участі. позивач позов підтримав, відповідач позов визнав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, комунального підприємства «Верхньодніпровське БТІ», в судовому засіданні пояснила, що до БТІ звернувся спадкоємець та було встановлено, що право власності на житловий будинок за адресою вул.. Лугова, 14, с.Миколаївка Верхньодніпровський район Дніпропетровської області не зареєстровано. В 2016 році було проведено технічну інвентаризацію будинку. Ніяких заяв та звернень щодо цього майна не було.

Суд, вислухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з довідкою Водянської сільської ради № 235 від 13 березня 2017 року будинок за адресою: вул..Лугова, 14 с.Миколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області був побудований в 1929 році. Згідно з даними по господарських книг з 1947 року до 1966 рік головою цього домогосподарства значився ОСОБА_3; з 1967 року до 1985 рік ОСОБА_4, а з 1986 року до 2016 року ОСОБА_2 (а.с.12). Таким чином ОСОБА_2 за життя набула право власності на житловий будинок садибного типу за адресою: вул..Лугова, 14 с.Миколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування після своїх батьків, проте право власності на це майно не було оформлено належним чином, що підтверджується довідкою КП «Верхньодніпровське БТІ» № 120 від 20 лютого 2017 року (а.с.32). Разом з тим ОСОБА_2 на підставі державного акту серія ЯД № 799088 від 11 лютого 1998 року належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Водянської сільської ради № 81 від 10 березня 2016 року (а.с.10).

Таким чином, судом встановлено, що за життя, ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: вул.. Лугова, 14 с.Миколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з підстав, не заборонених законом, проте не оформила право власності на нього, що не є підставою для припинення права власності на майно.

Після набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року, у відповідності до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону ОСОБА_2 отримала право зареєструвати своє право власності у визначеному порядку, проте не зробила цього, що також не є підставою для припинення права власності на майно.

25 лютого 2016 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Після її смерті ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте постановою державного нотаріуса від 1 березня 2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами та будівлями за адресою: вул. Лугова, 14 с.Миколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області не було зареєстровано за спадкодавцем, а також у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с.6).

Згідно з матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_2, із заявою про прийняття спадщини звернувся лише її син ОСОБА_1 Відповідно до довідки виконавчого комітету Водянської сільської ради від 10 березня 2016 року ОСОБА_2 на момент своєї смерті проживала одна (а.с.11). Довідкою виконавчого комітету Водянської сільської ради від 10 березня 2016 року № 271 підтверджується, що заповіти від імені ОСОБА_2 у виконкомі сільської ради не посвідчувалися (а.с.30). Інших спадкоємців за законом або заповітом, малолітніх, неповнолітніх, недієздатних спадкоємців або спадкоємців, які визнані судом обмежено дієздатними після смерті ОСОБА_2 не встановлено.

Також суд звертає увагу на те, що 2 березня 2017 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, а саме на земельну ділянку по вул..Лугова, 14, с.Миколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с.35) та право власності позивача було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою від 19 квітня 2017 року (а.с.25-26).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 за життя набула право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: вул. Лугова, 14 с.Миколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з підстав не заборонених законом, позивач, ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою, а його право власності на спадкове майно, як спадкоємця, не визнається, суд вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Така позиція узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена в листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 392, 1216, 1218 Цивільного кодексу України, ст.ст. 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Водянської сільської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності на житловий будинок садибного типу А-1 загальною площею 49,4 кв.м., житловою площею 24,2 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами: а-1 сіни, а-1 навіс; Б-1 сарай, к колодязь; розташованих за адресою: Лугова, 14, с.Миколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 25 лютого 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко