Справа № 535/261/17
Провадження № 2/535/183/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Якименко Т.О.,

при секретарі - Балала Л.В.,

з участю прокурора - Онацька А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Котельва Полтавської області цивільну справу за позовом заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитній угоді,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Миргородської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (далі Обласний фонд) з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитною угодою № 0974-06 про надання кредиту на будівництво (добудову) від 20.07.2006 року у сумі 16315, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог прокурор Котелевського району Полтавської області зазначив, що 20.07.2006 року між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (надалі Обласний фонд) та ОСОБА_1 була укладена кредитна угода № 0974-06 про надання кредиту на будівництво (добудову) (надалі Угода), письмова згода на укладання якої була надана чоловіком ОСОБА_4, згідно якої Обласний фонд зобов'язався надати ОСОБА_1 кредит на будівництво (добудову) житлового будинку у розмірі 40 000,00 грн., із остаточним строком повернення кредиту та сплати відсотків по ньому не пізніше ніж 15.10.2013 року. ОСОБА_1 зобовязалась погашати кредит щоквартально в розмірі 1600 грн. згідно з графіком Угоди. В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за Угодою було укладено з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір поруки № 305-06 від 20.07.2006 року, згідно якого поручителі зобовязалися відповідати перед Обласним фондом за виконання зобовязань, передбачених Угодою, укладеною між Обласним фондом та ОСОБА_1 На даний час відповідачі свої зобов'язання по укладеній Угоді не виконують, у зв'язку з чим прокурор просить стягнути солідарно з відповідачів виниклу заборгованість.

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить стягнути на користь Обласного фонду з відповідачів солідарно заборгованість по Угоді в сумі 16315, 00 грн., з них: відсотків за користування кредиту - 1 102, 00 грн.; пені 15213, 00 грн. Крім того, пояснив, що вказані відсотки та пеня нараховувались на кредитні кошти (тіло кредиту) в сумі 12930,00 грн., яке залишається незмінним, оскільки кошти які вираховувались із заробітної плати відповідача (поручителя) ОСОБА_2 в сумі 400,00 грн. щомісячно, зараховувались на погашення відсотків та пені.

Представник Обласного фонду у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі їхнього представника, позовні вимоги прокурора підтримує в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, в яких зазначили що позовні вимоги не визнають в повному обсязі та просять застосувати наслідки спливу строку спеціальної позовної давності.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 після неодноразових змін своєї позиції щодо суми боргу, який вона визнає, позовні вимоги визнала частково, в сумі 1501, 20 грн, з яких 946,19 грн. відсотки за користування кредитом, 555, 01 грн. пеня. До іншої частини боргу просила застосувати наслідки спливу строку спеціальної позовної давності та врахувати надані нею заперечення із доданими розрахунками.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, відповідачки ОСОБА_1 приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 20.07.2006 року між Державною, спеціалізованою, кредитно-господарською організацією «Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та ОСОБА_1, відповідно до заяви останньої (а.с.10) укладено кредитну угоду № 0974-06 на отримання кредиту в сумі 40000 (сорок тисяч) грн. на будівництво (добудову) житлового будинку за адресою смт Котельва Полтавської області, вул. Ковпака, 23, зі строком погашення до 15 жовтня 2013 року, починаючи з 3 кварталу 2007 року (а.с. 11-12). Сума щоквартального платежу згідно графіка Угоди (Додаток №1, Додаток №3 Угоди) становить 1600 грн. (а.с.14). Обласним фондом видано кредит ОСОБА_1 у розмірі 40000 (сорок тисяч) грн. (а.с. 20).

Для забезпечення зобов'язань за Угодою між Обласним фондом та ОСОБА_3, ОСОБА_2 укладено договір поруки № 305-06 від 20.07.2006 року (а.с. 15), відповідно до якого поручителі взяли на себе зобов'язання перед Обласним фондом відповідати за виконання зобов'язань, передбачених Угодою, укладеною між Кредитором та Позичальником. Поручителі відповідають перед Кредитором за виконання Позичальником усіх зобов'язань за Угодою у сумі 40000 грн., а також відсотки за користування кредитом та пеню за несвоєчасність повернення кредитних коштів.

Станом на 06.02.2017 року заборгованість ОСОБА_1 перед Обласним фондом по укладеній Угоді становить 16315,00 грн., яка складається з: відсотків за користування кредитом 1 102,00 грн.; пені 15213,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 8, 9).

Відповідно до ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст. 554 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження виконання взятих на себе за кредитним Договором зобов'язань відповідачі не надали.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 12.07.2013 року позов Прокурора Котелевського району Полтавської області, в інтересах держави в особі органу , уповноваженого здійснювати функції держави у сфері реалізації державної політики у галузі індивідуального житлового будівництва на селі Обласного фонду підтримки житлового будівництва на селі, до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитній угоді, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі 28 603, 00 грн. та судовий збір. У задоволенні позову прокурора Котелевського району Полтавської області в інтересах держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитною угодою відмовлено (а.с. 28-29).

Виходячи із змісту вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

У порушення зазначених норм ЦК України та умов договору відповідачі зобовязання належним чином не виконали.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 не заперечувала того факту, що на виконання рішення суду від 12.07.2013 року, ні вона, ні поручитель ОСОБА_3 коштів на рахунок Обласного фонду не сплачували, а відрахування на погашення заборгованості проводились лише із заробітної плати відповідача (поручителя) ОСОБА_2 в сумі 400,00 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою СТОВ «Скіф» Котелевського району №302 від 20.04.2017 року (а.с. 70-71).

Відповідно до ч.1 ст 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України.

Проте, якщо розмір неустойки (пені) значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір пені може бути зменшено за рішенням суду.

Враховуючи розмір неповернутих боржником кредитних коштів, що є значно меншим ніж нарахована позивачем неустойка (пеня), відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання боржником, тобто через не співмірність із розміром основного боргу (який становив: тіло кредиту 12930, 00 грн. відповідно до розрахунку заборгованості станом на 06.02.2017 року), суд приходить до висновку про наявність підстав до застосування положень ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір пені, а саме до розміру основного боргу, тобто до 12930 грн. 00 коп.

Суд не бере до уваги розрахунки заборгованості по кредитній угоді надані відповідачкою ОСОБА_1, оскільки вони виконані особою, яка не є спеціалістом в сфері фінансово-бухгалтерської діяльності, а від проведення судово-бухгалтерської експертизи відповідачка на пропозицію суду відмовилась. Разом з тим, суд вважає, що розрахунки заборгованості надані службовими особами Обласного фонду виконані посадовими особами, які є фахівцями в сфері проведення бухгалтерських розрахунків та несуть відповідальність за виконання своїх посадових обовязків.

Щодо заяв про застосування позовної давності стосовно стягнення пені та відсотків, суд вважає, що заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконано. Враховуючи, що зобов'язання залишається невиконаним, тому позивачем не пропущено строк спеціальної позовної давності.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка судом вказують на наявність законних підстав для часткового задоволення позову заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у сфері реалізації державної політики у галузі індивідуального житлового будівництва на селі Обласного фонду підтримки житлового будівництва на селі, до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитній угоді, а саме в сумі 14032,00 , яка складається з: заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1102, 00 грн., зменшена пеня 12930, 00 грн., оскільки позивачем не доведено наявність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання боржником, а відповідачка зазначила у судовому засіданні про її скрутне матеріальне становище, та взагалі не визнала завищену суму пені.

Зменшуючи суму пені до суми тіла кредиту, суд враховує також реальну можливість по сплаті відповідачами даної суми, а також те, що стягнення заявленої в позові пені у повному розмірі поставить відповідачів ще в більш тяжке матеріальне становище.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд вважає, що на користь позивача Прокуратури Полтавської області, слід стягти судові витрати з відповідачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3 в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 510, 511, 526, 527, 530, 546, 550, 547, 553-555, 611, 1054 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитній угоді, задовольнити частково.

Стягти з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі р/р 3001, МФО 331401, КБ «ПриватБанк», код 3006332, заборгованість по кредитній угоді №0974-06 від 20.07.2006 року року в сумі 14 032,00 (чотирнадцять тисяч тридцять дві грн. 00 коп.), що складається із відсотків за користування кредитом - 1102,00 грн., та пені - 12 930,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратри Полтавської області (р/р 6160 банк ДКСУ м. Київ, МФО 820171 ЗКПО 02910060, код класифікації видатків бюджету - 2800), судовий збір в сумі 533,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь прокуратри Полтавської області (р/р 6160 банк ДКСУ м. Київ, МФО 820171 ЗКПО 02910060, код класифікації видатків бюджету - 2800), судовий збір в сумі 533,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь прокуратри Полтавської області (р/р 6160 банк ДКСУ м. Київ, МФО 820171 ЗКПО 02910060, код класифікації видатків бюджету - 2800), судовий збір в сумі 533,30 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Котелевський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя