Справа № 462/898/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді Ліуша А.І.

при секретарі Трипалюк А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності, покликаючись на те, що 14 жовтня 2016 року ОСОБА_3 отримав у нього позику у розмірі 56000,00 грн., які зобов'язався повернути до 15 грудня 2016 року, одна дане зобов'язання не виконав, кошти не повернув, а тому вважає, що за ним слід визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1, якою володіє ОСОБА_3 Також, 01 листопада 2016 року між ним та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_1 на АДРЕСА_2. Відповідно до даного договору ОСОБА_3 отримав 100,00% вартості земельної ділянки у розмірі 30000,00 грн. та передав земельну ділянку йому, однак ОСОБА_3 не з'являється для укладення договору та його нотаріального посвідчення. Крім того, 01 грудня 2016 року між ним та ОСОБА_2укладено договір поруки, відповідно до якого він взяв на себе зобов'язання виконати зобов'язання ОСОБА_3 за договором позики від 14 жовтня 2016 року в частині сплати 3000,00 грн., однак дані зобов'язання не виконав. Просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_1 на АДРЕСА_2, визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_1 на АДРЕСА_2, стягнути солідарно з відповідачів на його користь 3000,00 грн. боргу.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належно були повідомлені про час та місце слухання справи, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, при вирішенні спору покикаються на розсуд суду, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 позичив ОСОБА_3 30000,00 грн., строком до 15 грудня 2016 року, що стверджується договором позики від 14 жовтня 2016 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У встановлені договором строки відповідач ОСОБА_3 не виконав зобов'язання щодо повернення заборгованості згідно договору позики від 14 жовтня 2016 року.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

На забезпечення виконання договору позики від 14 жовтня 2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 01 грудня 2016 року, відповідно до якого поручитель та боржник відповідають перед кредитором за виконання зобов'язань за договором в межах 3000,00 грн. як солідарні боржники.

Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

На підставі наведеного, внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_3 умов договору позики, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_3 та з ОСОБА_5, як з поручителя, слід солідарно стягнути на користь позивача 3000,00 грн.

Однак, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги про визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 слід відмовити, оскільки договір поруки від 14 жовтня 2016 року жодним чином не стосувався даного майна, щодо такого майна не укладався договір застави та позивачем чи його представником не надано суду жодних належних та допустимих доказів, щодо неможливості стягнення суми боргу з ОСОБА_3 та відповідність боргу вартості даного майна.

Крім того, згідно попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01 листопада 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зобов'язались до 31 грудня 2016 року укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_1 на АДРЕСА_2. ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 100,00% вартості земельної ділянки у розмірі 30000,00 грн. та передав земельну ділянку ОСОБА_1

Згідно ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України переднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Внаслідок наведеного, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 виконано усі істотні умови договору купівлі-продажу земельної ділянки, а тому слід визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_1 на АДРЕСА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на вказану земельну ділянку.

ОСОБА_1 обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності.

Виходячи з вищенаведеного та оцінюючи докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє часткове ствердження у судовому засіданні, тому позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 212, 215-218 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 3000 /три тисячі/ гривень 00 копійок боргу.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_1 на АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_1 на АДРЕСА_2.

У задоволенні позовної вимоги щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 - відмовити за безпідставністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1280 /одну тисячу двісті вісімдесят/ гривень 00 копійок сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: /підпис/ А.І.Ліуш

Копія вірна.

Суддя: А.І.Ліуш