РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2017 року Першотравневий районний суд

Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Хоружому Є.В.

за участю:

представниці позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_2, в інтересах якої діє за довіреністю представник ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, суд

ВСТАНОВИВ:

Представниця позивача ОСОБА_1, що діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який пізніше уточнила, до ОСОБА_3 про визнання за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на будинок № 11/36, розташований по вул. Чкалова в смт. Мангуш Мангушського району Донецької області, загальною площею 58,0 кв.м., житловою площею 36,0 кв.м., як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька - ОСОБА_4, померлого 13.02.2011 року, вказавши наступне.

Позивачка по справі є рідною донькою ОСОБА_4 і онукою ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвами про народження.

ОСОБА_3, відповідачка по справі, є її рідною тіткою, сестрою ОСОБА_4 і дочкою ОСОБА_5, що також підтверджується її свідоцтвом про народження, випискою про підтвердження дошлюбного прізвища, свідоцтвом про шлюб батьків.

ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності № 735 від 10.11.1984 року, зареєстрованого в БТІ, належав житловий будинок розташований в смт. Мангуш по вул. Чкалова, 11/36. За життя нею був складений заповіт, яким вона заповіла вказаний будинок своїм дітям ОСОБА_4 і ОСОБА_3

25.06.1997 року ОСОБА_6 померла, після смерті якої Першотравневою державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу, однак свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок видано не було.

13.02.2011 року помер батько позивачки ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вищевказаного будинку в смт. Мангуш по вул. Чкалова, 11/36 (даний будинок перейшов йому у спадок від матері, він спадок прийняв, але свідоцтво про право на спадщину не оформив). У встановленому законом порядку ОСОБА_2 звернулася в Першотравневу державну контору з заявою про прийняття спадщини і нотаріус завів спадкову справу. У травні 2017 року, ОСОБА_1 звернулася в Першотравневу державну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок після смерті ОСОБА_4 на ім'я позивачки. Однак, вивчивши подані документи нотаріус повідомила про те, що видати спадщину не представляється можливим у зв'язку з тим, що спадкова справа здана в архів, а архів знаходиться в м. Донецьку, який і нині є окупованою територією і доступу до нього немає.

Отже, ОСОБА_2, як спадкоємиця після смерті батька, не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом набудинок № 11/36, розташований по вул. Чкалова в смт. Мангуш Мангушського району Донецької області, у звязку з чим була змушена звернутися до суду.

В судове засідання позивачка не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Представниця позивача, яка діє за довіреністю, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача, вважає їх законними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідачка у судове засідання також не зявилася, до суду надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

У відповідності до вимог ст.ст.169, 197 ч.2 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вислухавши представницю позивача, з урахуванням доказів, що є у матеріалах цивільної справи, приходить до наступного.

Так, дійсно ОСОБА_2 є рідною донькою ОСОБА_4 і онукою ОСОБА_5, а ОСОБА_3 є її тіткою, що підтверджується свідоцтвами про народження, випискою про підтвердження дошлюбного прізвища, свідоцтвом про шлюб батьків(а.с.5-9).

На підставі свідоцтва про право власності № 735 від 10.11.1984 року зареєстрованого в БТІ, ОСОБА_6 належав житловий будинок розташований в смт. Мангуш по вул. Чкалова, 11/36 (а.с.14-16). За життя нею був складений заповіт, яким вона заповіла вказаний будинок своїм дітям ОСОБА_4 і ОСОБА_3 (а.с.12).

Як вбачається зі свідоцтв про смерть серії І-НО №227112 від 16.09.1997 року та серії І-НО №520679 від 14.02.2011 року ОСОБА_5 померла 25.06.1997 року, а ОСОБА_4 помер 13.02.2011 року (а.с.10-11). Після смерті ОСОБА_6 Першотравневою державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу, однак свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок видано не було.

Після смерті батька позивачка звернулася в Першотравневу державну контору з заявою про прийняття спадщини, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №257/02-31 від 24.05.2017 року її представниці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що спадкова справа заведена на ОСОБА_6 здана в архів, а архів знаходиться в м. Донецьку, який нині є окупованою територією і доступу до нього немає (а.с.18).

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В п. 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: - місце відкриття спадщини; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України.

Згідно із положенням ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд не в змозі встановити коло спадкоємців у звязку з відсутністю спадкової справи, а тому приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. У силу вимог ст.60 ЦПК України позивачем не надано інших доказів на спростування встановлених судом обставин, у звязку з чим суд вважає що взадоволенні позовних вимог ОСОБА_2, в інтересах якої діє за довіреністю представник ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно слід відмовити у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 392, 1216, 1218, 1223 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, в інтересах якої діє за довіреністю представник ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення Першотравневого районного суду Донецької області, може бути подана до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі, через Першотравневий районний суд Донецької області, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Демочко