Справа № 423/2316/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року Попаснянський районний суд Луганської області

у складі головуючої судді Архипенко А.В.

при секретарі Іваненко С.П.

розглянувши у судовому засіданні в м.Попасна цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа служба у справах дітей Попаснянської районної військово-цивільної адміністрації) про відібрання і поверенення дитини, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду із дійсним позовом, в якому просила відібрати від відповідача дитиниу - неповнолітню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку вона має від шлюбних відносин із відповідачем, посилаючись на те, що є рішення суду першої та апеляційної інстанцій про визначення місця проживання дитини із нею.

Просить допустити негайне виконання рішення в частини відібрання та передачі їй дитини .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що рішенням Попаснянського районного суду від 25 квітня 2017 року, було визначено місце проживання їх спільної із відповідачем доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за її місцем проживання , яке було залишено без змін Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 03 липня 2017року, саме в частині визначення місця проживання дитини .

Відповідач не виконує рішення суду, утримує дитину у себе, перешкоджає нормальному спілкуванню її із дитиною.

У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, просила задовольнити позов.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували щодо поданого позову, стверджуючи, що відповідач має кращі можливості для забезпечення дитини, а позивачка не має достатнього часу для нормального догляду за донькою, тому що вона зайнята на роботі та у неї на руках хворий батько.

В письмовому запереченні , яке надано представником відповідача , зазначено, що їх спільна із позивачкою донька - проживає із ним протягом двох років, після розлучення із позивачкою, а також зазначено, що відповідач не забирав доньку від позивачки самочинно, а всі дії відповідача спрямовані на добробут доньки. В заперечення зазначено про відсутність доказів щодо створенню перешкод з боку відповідача у спілкування позивачки із донькою.

Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, свідка, представника органу опіки та піклування, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає повному задоволенню .

Предметом даного позову являється вирішення питання про відібрання дитини матір»ю у батька, при наявності рішення суду про визначення місця проживання дитини, що регулюється положеннями Сімейного Кодексу України та нормами міжнародних стандартів.

Згідно ч.2. ст. 163 Сімейного кодексу Украиїни батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої' особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Як встановлено судом, Рішенням Попаснянського районного суду 25 квітня 2017р., Рішенням Апеляційного суду Луганської області 03 липн 2017 року - місце проживання малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 було визначено за місцем проживання її матері позивачки ОСОБА_1.

У судовому засіданні відповідач не заперечував, що їх із позивачкою неповнолітня донька ОСОБА_3 проживає із ним, стверджував що позивачка не може належним чином її утримувати, при цьому зазначив, що він не перешкоджає позивачці бачитись із дитиною, але позивачка приходить до дитини за його місцем проживання і іноді перебуває в стані алкогольного сп»яніння.

При цьому, суд зазначає, що в письмовому заперечення представника відповідача зазначено, що позивачкою не доведено, що відповідач перешкоджає нормальному спілкування позивачки та доньки, але таке ствердження спростовується тим, що позивачка надала суду копії її звернень до поліції , що також підтвердили у судовому засідання представник органу опіки та піклування та свідок батько відповідача.

Так, представник органу опіки та піклування ОСОБА_4 пояснювала, що сторони дійсно не можуть знайти добровільне вирішення питання щодо проживання їх малолітньої дитини ОСОБА_3, але і позивачка і відповідач мають всі належні умови для утримання та виховання своєї дитини, натомість є Рішення відповідних судів , якими визначено місце проживання дитини і тому представник органу опіки та піклування підтвердив, що відповідач дійсно таке рішення не виконує.

При цьому, представник органу опіки та піклування також зазначив, що на цей час відповідач проживає із іншою жінкою, її неповнолітнім сином та із донькою ОСОБА_3 (від шлюбу із позивачкою) винаймають житло за адресою : м.Попасна вул..Пролетарська 35. Умови для проживання там неповнолітньої ОСОБА_3 задовільні. (було встановлено в ході проведення перевірки комісією органу опіки та піклування , вбачається з Акту обстеження житлово-побутових умов від 27.11.2017р.)

Свідок ОСОБА_5 батько відповідача у судовому засіданні підтвердив також, що його син - відповідач по справі - має іншу сім»ю, проживає окремо, а також зазначав, що син із позивачкою дійсно не можуть знайти домовленості щодо проживання їх спільної дитини .

До цього, ж свідок ОСОБА_5 підтвердив, що у липні 2017 року, до нього приходив працівник поліції - ОСОБА_6 , ОСОБА_5 пояснював, що дійсно, за рішенням суду неповнолітня ОСОБА_3 повинна проживати із матір»ю ОСОБА_1 позивачкою у справі, але його син не може знайти із позивачкою домовленості з цього питання і не дає доступ щоб позивачка мала можливість бачити дитину ( вбачається також із копії письмового пояснення ОСОБА_5 на а.с.63)

Зазначені відомості підтверджують, що після звернення позивачки до органів поліції, проводились відповідні перевірки, і це спростовує ствердження представника відповідача про те, що позивачка безпідставно стверджує про створення перешкод відповідачем щодо її спілкування із дитиною.

Факт того, що відповідач дійсно чинить перешкоди у спілкування позивачки із дитиною свідчить наявність копій звернень позивачки до Головного територіального Управління юстиції в Луганській обл. з приводу примусового виконання рішення суду ВДВС (а.с.64), копії звернення позивачки до органів поліції ( а.с. 65,66) та копія висновку Попаснянськогого ВП від - 01.08.2017р. про проведену перевірку звернення ОСОБА_1 з приводу перешкод її колишнім чоловіком ОСОБА_2 у спілкуванні із спільною дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та невиконання рішення суду щодо визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3

У зазначеному висновку встановлено, що ОСОБА_2 відмовляється віддавати дитину ОСОБА_1 за рішенням Попаснянського районного суду від 25.04.2017 року, від пояснень на момент перевірки ОСОБА_2 відмовився.

У висновку зазначено, що спірне питання сторони можуть вирішити в порядку суспільно- правових відносин.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач дійсно не виконує рішення суду з приводу визначення проживання їх із позивачкою спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, донька дійсно ним утримується, проживає із ним і цього не заперечує сам відповідач, посилаючись на надумані підстави про відсутність у позивачки можливостей щодо утримання дитини, які нічим у судовому засіданні не підтвердив.

При тім, представник органу опіки та піклування у судовому засіданні підтвердив, що рішенням Попаснянського районного суду від 25 квітня 2017 року, яке було залишено без змін Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 03 липня 2017року, саме в частині визначення місця проживання дитини, а саме місце проживання неповнолітньої доньки сторін ОСОБА_3 10.09.2012р.н. було визначено з матірю - позивакою у справі ОСОБА_1

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, тому що ґрунтуються на вимогах закону.

Суд при винесенні рішення вважає, що єдиною підставою для відібрання дитини у батька є рішення Попаснянського районного суду від 25 квітня 2017 року, яке було залишено без змін Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 03 липня 2017року, саме в частині визначення місця проживання дитини, так як в судовому засіданні сторонами не надано доказів про неправомірну поведінку будь кого з батьків після винесення відповідних рішень, що цілком відповідає вимогам ч.2. ст. 163 Сімейного кодексу України.

При цьому, згідно положень ст.141 ЦПК України - судовий збіпр покладається на відповідача у разі задоволення позову , в зв"язку з чим, судовий збір у розмірі 640-00, сплачений позивачкою при подачі позову небхідно стягнути з відповідача на користь позивачки.

Беручи до уваги рішення Попаснянського районного суду від 25 квітня 2017 року, яке було залишено без змін Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 03 липня 2017року, на підставі ст..163 Сімейного Кодексу , керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 258,259,263-265,293,294, 352, 354, ст. 430 (негайне виконання судових рішень) ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання і поверенення дитини задовольнити в повному обсязі.

Відібрати неповнолітню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у батька ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із неповнолітньою ОСОБА_3 і передати неповнолітню ОСОБА_3 10 вересня 2012 року її матері ОСОБА_1 у відповідності із рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 25 квітня 2017року та Апеляційного суду Луганської області від 03 липня 2017 року, за визначеним місцем проживання неповнолітньої ОСОБА_3 із матір"ю - ОСОБА_1.

Допустити негайне виконання рішення в частині відібрання неповнолітньої ОСОБА_3 10 вересня 2012 року у батька ОСОБА_2 і передачі матері ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сімі 640-00 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту його проголошення або з моменту складання (або вручення учасникам справи) повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Попаснянський районний суд .

Суддя : А.В.Архипенко