Ухвала іменем україни
20 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,Писаної Т.О., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області до ОСОБА_6 про стягнення збитків, за касаційною скаргою Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області на ухвалу апеляційного суду Сумської області від 14 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року Путивльська міська рада звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 жовтня 2007 року між нею та відповідачем був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого рада передала відповідачу у платне користування строком на 20 років земельну ділянку промислового призначення загальною площею 1,8114 га, яка розташована по АДРЕСА_1. За умовами цього договору відповідач за користування ділянкою повинен був сплачувати орендну плату у розмірі 2 % від нормативної грошової оцінки, що складає 23 493,86 грн (п. 9 договору). У п. 5 договору сторонами погоджено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 1 174 693 грн.

Додатковою угодою від 16 травня 2008 року № 1до договору оренди землі від 15 жовтня 2007 року сторонами було погоджено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1 208 023 грн, а розмір орендної плати збільшено до 3 % від нормативної грошової оцінки, що складає 36 240,69 на рік або 3 020,60 грн на місяць.

Вказуючи на те, що згідно з даними Держгеокадастру у Путивльському районі нормативна грошова оцінка переданої в оренду відповідачу земельної ділянки збільшується з кожним роком, так, зокрема у 2013 році вона склала 3 103 844 грн, у 2014 році - 3 103 844 грн, у 2015 році - 3 877 269 грн, Путивльська міська рада просила стягнути з відповідача недоотриману орендну плату з урахуванням вказаних показників нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Так, уточнивши позовні вимоги, Путивльська міська рада просила суд стягнути з відповідача 184 876,70 грн збитків недоотриманої орендної плати за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 25 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 14 листопада 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі міський голова Путивльської міської ради, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що умови договору оренди землі від 15 жовтня 2007 року та додаткової угоди № 1 до договору від 16 травня 2008 року сторонами не змінювалися, відповідач належним чином виконував умови чинного договору, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Такі висновки судів попередніх інстанцій є правильними та відповідають встановленим у справі обставинам.

Так, судами встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 15 жовтня 2007 року між Путивльською міською радою Путивльського району Сумської області та ОСОБА_6 був укладений договір оренди землі, згідно з умовами якого Путивльська міська рада передала у користування ОСОБА_6 земельну ділянку площею 1,8114 га промислового призначення строком на 20 років, яка розташована по АДРЕСА_1.

Згідно з п. 9 вказаного договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 2 % від нормативної грошової оцінки , що складає 23 493,86 грн. У п. 5 договору погоджено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1 174 693 грн.

Також сторонами було погоджено, що розмір орендної плати переглядається один раз у два роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 34 договору зміна його умов здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Можливості автоматичної зміни орендної плати в залежності від зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки сторони в договорі не передбачили.

Рішенням 24 сесії Путивльської міської ради від 28 лютого 2008 року на виконання змін, внесених до закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року та закону України «Про плату за землю» від 03 липня 1992 року було збільшено орендну плату до 3 % від грошової оцінки землі для орендарів земельних ділянок державної та комунальної власності на території м. Путивль Сумської області.

16 травня 2008 року сторони уклали додаткову угоду до основного договору. У пункті 2 цієї угоди визначено, що нормативно грошова оцінка орендованої земельної ділянки становить 1 208 023 грн та орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки землі, що становить 36 240,69 грн на рік або 3 020,06 грн на місяць.

Судами встановлено, що відповідачем орендна плата вноситься у визначеному договором розмірі, а саме у 2013 році - 36 240,69 грн, 2014 році - 36 240,69 грн, та у 2015 році - 45 264,63 грн.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно зі ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, установлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 30 Закону України «Про оренду землі» та п. 34 укладеного між сторонами договору передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення такої згоди спір вирішується в судовому порядку.

Оскільки Путивльською міською радою, як орендодавцем, питання про внесення змін до договору оренди щодо розміру орендної плати за землю, зокрема внаслідок збільшення нормативно грошової оцінки орендованої земельної ділянки, не ставилося та не розглядалося, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що підстави для задоволення позову та стягнення збитків (ст. 22 ЦК України) у вигляді недоотриманої орендної плати, відсутні. Відповідач виконав умови чинного та ніким не оспореного договору оренди земельної ділянки та додатком до нього, сплатив орендну плату в розмірі, передбаченому вказаними договором та додатковою угодою до нього.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваного судового рішення не вбачається, що судом при розгляді скарги допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подані касаційні скарги слід відхилити, а судові рішення - залишити без змін.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області відхилити.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 25 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 14 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: І.М. Завгородня
В.М. Коротун
Т.О. Писана
О.В. Попович