"12" травня 2017 р. Справа № 363/1023/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді заяву ОСОБА_3, заінтересована особа Управління соціального захисту Вишгородської РДА Київської області, про відновлення втраченого судового провадження за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту Вишгородської РДА Київської області про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження №«А»-829/2008р.

Свою заяву обґрунтовує тим, що постановою Вишгородського районного суду Київської області в адміністративній справі №«А»-829/2008 задоволено його позов до Управління праці та соціального захисту Вишгородської РДА Київської області про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення за 2005-2007 роки, на підставі якої він отримав виконавчий лист про примусове виконання рішення суду, яке до теперішнього часу залишається не виконаним. У звязку з прийняттям постанови КМУ від 06 вересня 2014 року №440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» позивач звернувся до суду з заявою про отримання належним чином завіреної копії постанови, що набрала законної сили для подання її до виконавчої служби. Однак матеріали вказаної адміністративної справи в архіві Вишгородського районного суду Київської області відсутні, що змусило його звернутися до суду з заявою про відновлення матеріалів судового провадження.

Заявник в суді просив про задоволення заяви з викладених у ній підстав.

Представник Управління праці та соціального захисту Вишгородської РДА Київської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи встановлено, що в провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебувала справа за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту Вишгородської РДА Київської області про стягнення недоотриманих сум одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2005-2007 роки.

05 березня 2008 року у вказаній справі прийнято постанову, якою вказаний адміністративний позов задоволено, стягнуто з Управління праці та соціального захисту Вишгородської РДА Київської області на користь ОСОБА_3 недоотримані суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2005-2007 роки в сумі 7 788 грн.

Виходячи з принципів верховенства права й законності та згідно зі статтями 8 і 19 Конституції України та ст. 9 КАС України, відповідно до яких органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач згідно п. 1 ст. 7 Закону № 3551-12 є інвалідом війни 2-ї групи, як учасник ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а отже - субєктом визначеним у ст. 13 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зі змінами в редакції від 25 грудня 1998 року, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, якому передбачено щорічно до 05 травня виплата грошової допомоги в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічна разова допомога до 05 травня виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

У 2005-2007 роках Управління виплатило позивачу щорічну допомогу в розмірі 330 грн. за 2005 і 2006 рік та 360 грн. за 2007 рік, установлених статями 29, 30 і 34 Законів України «Про державний бюджет України» на відповідні роки.

Зазначені виплати на момент їх здійснення, розміру восьми мінімальних пенсій за віком, що встановлювалася Законами України «Про державний бюджет України» на певні роки, не відповідають.

Відповідно до ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються виключно законами України.

Згідно статей 21 і 22 Конституції України конституційні права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту й обсягу існуючих прав і свобод не допускається.

Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена. Конституційний принцип правової держави вимагає від неї утримуватися від обмеження загальновизнаних прав і свобод людини і громадянина, в тому числі прав осіб постраждалих від Чорнобильської катастрофи на отримання допомоги у вказаний вище спосіб.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зазначено у рішеннях № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року та № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року) повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать й інваліди війни 2-ї групи, як учасники ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, яким призначається щорічна допомога за спеціальним законом.

У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів статтею 22 Конституції України не допускається.

Дії Управління щодо виплати у розмірах менших від восьми мінімальних пенсій за віком є неправомірними, оскільки не відповідають вимогам ст. 13 Закону № 367-14 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому позов задоволено.

14 березня 2008 року позивачу видано виконавчий лист по справі.

Постановою Відділу ДВС Вишгородського РУЮ в Київській області від 21 березня 2008 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа №«А» -829/2008р.

27 жовтня 2008 року постановою державного виконавця Відділу ДВС Вишгородського РУЮ в Київській області виконавчий документ повернуто стягувачу у звязку з відсутністю коштів на рахунку УПСЗН Вишгородської РДА Київської області передбачених на оздоровлення відповідно до листа №03.06-14 від 21.10.2008 року Управління державного казначейства у Вишгородському районі.

У вересні 2016 року позивач звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із заявою про отриманням належним чином завіреної копії постанови суду по справі, однак у відповідь на його звернення отримав лист від 30 вересня 2016 року №01-18/66/16-вих про те, що в архіві суду виявлено відсутність вищевказаної адміністративної справи.

Відповідно до ст. 273 КАС України відновлення повністю або частково втраченого судового провадження в адміністративній справі, закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ст. 275 КАС України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Статтею 274 КАС України визначено, що втрачене судове провадження в адміністративній справі може бути відновлене за заявою осіб, які беруть участь у справі, або за ініціативою суду.

Відповідно до 278 КАС України при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 279 КАС України на підставі зібраних матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно поновити.

Відповідно до ч. 2 ст. 279 КАС України у рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні за участю усіх учасників адміністративного процесу з втраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялись з втраченого провадження.

Під час розгляду вказаної заяви судом досліджено копії позовної заяви від 05 лютого 2008 року, розрахунку недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2005-2007 роки, копію виписки з рахунку в період з зі грудня 2004 року по 19 травня 2014 року та виконавчого листа №«А»-829/2008р. виданого на підставі постанови суду від 05 березня 2008 року.

Судом встановлено, що зібрані матеріали справи є належними та достатніми для відновлення втраченого провадження у адміністративній справі №«А»-829/2008р, в тому числі в частині постанови суду від 05 березня 2008 року, якою завершився розгляд вказаної справи.

Таким чином подана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись статтями 273-280 КАС України,

ухвалив:

заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Відновити втрачене судове провадження по адміністративній справі №«А»-829/2008р. за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту Вишгородської РДА Київської області про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення, який задоволено постановою Вишгородського районного суду Київської області від 05 березня 2008 року та стягнуто з Управління праці та соціального захисту Вишгородської РДА Київської області на користь ОСОБА_3 недоотримані суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2005-2007 роки в сумі 7 788 (сім тисяч сімсот вісімдесят вісім) грн.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя