22-ц/775/622/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Подліпенець Є.О.
Доповідач: Зайцева С.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„03" жовтня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Пономарьової О.М.,Попової С.А.

за участю секретаря :Сидельнікової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володарського районного суду Донецької області від 01 серпня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: служба у справах дітей Нікольської районної державної адміністрації Донецької області, рада опіки та піклування при виконкомі Кальчицької сільської ради Нікольського району Донецької області, про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі до 17 вересня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу відповідач добровільно матеріальну допомогу не надавав,тому вона була змушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Згідно довідки державного виконавця від 13 квітня 2017 року заборгованість відповідача по аліментам становить 34 292,37 грн. Відповідач веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, дітьми не цікавиться. З її боку дітям забезпечено гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, між ними дуже доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню, повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Відповідач з 2009 року усунувся від виконання обов*язків по вихованню, утриманню та догляду за синами, не піклується про їх фізичний стан та духовний розвиток, не сприяє їх навчанню, підготовці до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, ці обов*язки покладні тільки на неї. Також зазначає, що з 29 грудня 2014 року вона перебуває в шлюбі з ОСОБА_4, якого її сини вважають своїм батьком, у них склались доброзичливі стосунки. Просила суд позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 01 серпня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з*ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 , що діє на підставі договору про надання юридичної допомоги, не з*явилися , належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи шляхом отримання 19 вересня 2017 року телефонограми, зареєстрованої в журналі телефонограм № 1 за №№ 2052,2042 та шляхом отримання судової повістки ,про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.104,107, 108-109,113).

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з*явився , належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України та шляхом виконання вимог ст.76 ЦПК України (а.с.101, 102-103,114,116-117,119-120,126).

У судове засідання апеляційного суду представники третіх осіб служби у справах дітей Нікольської районної державної адміністрації Донецької області , ради опіки та піклування при виконкомі Кальчицької сільської ради Нікольського району Донецької області не з*явилися, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи шляхом отримання 19 вересня 2017 року телефонограми, зареєстрованої в журналі телефонограм № 1 за №№ 2043,2044 та шляхом отримання судової повістки ,про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.105,106-107,115,122,). Надали заяви про можливість розгляду справи у їхню відсутність (а.с.118,127) .

Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося,оскільки у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб,які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 статті 153 СК України встановлено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Судом першої інстанції встановлено, що Таран перебували у зареєстрованому шлюбі . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей синів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьком дітей є ОСОБА_2.

Шлюб між сторонами розірвано 17 вересня 2010 року . 29 грудня 2014 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_4

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам № 22630616/12 від 13.04.2017 року державного виконавця Кальміуського ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей станом на 01 квітня 2017 року складає 34 292,37 грн.

Звертаючись до суду із позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, позивач посилалася на те, що з 2009 року відповідач покладених на нього батьківських обов*язків не виконує ; не бере участі у вихованні синів та не надає їй підтримки в цьому.

Відмовляючи ОСОБА_1 у позові, суд встановив дані про ухилення відповідача від виконання обов'язків батька відносно неповнолітніх синів , що свідчить про невжиття відповідачем ОСОБА_2 всіх необхідних дій, спрямованих на утримання та розвиток дітей, догляд за ними . При цьому , суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які не виконують батьківських обов'язків. Суд вважав за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклав на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків.

З висновками суду не можна не погодитися.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як вбачається зі справи, на підтвердження своїх доводів про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав на дітей позивач ОСОБА_1 послалася на характеристики дітей з навчальних закладів та характеристики родини, в яких зазначається про те, що батько не приймав участі у розвитку та вихованні дітей; на акти обстеження житлово-побутових умов позивача тощо.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 58 ЦПК України).

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз'яснено в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення , визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( частина четверта статті 60 ЦПК).

За висновками ради опіки та піклування при виконкомі Кальчинської сільської ради Нікольського району Донецької області від 14 квітня 2017 року на території Кальчицької сільської ради в АДРЕСА_1 проживає без реєстрації сім'я ОСОБА_1 разом з синами - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_1 перебуває в шлюбі з ОСОБА_4 з 2014 року. Батько дітей ОСОБА_2 з 2009 року з родиною не мешкає, у вихованні дітей участі не приймає, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться станом їх здоров'я. Враховуючи вищевикладене, є сенс позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно синів .

Згідно висновку опікунської ради при виконавчому комітету Зорянської сільської ради Нікольського району Донецької області щодо доцільності позбавлення батьківських прав від 24.04.2017 року № 281 на території Зорянської сільської ради в АДРЕСА_2 зареєстровані неповнолітні ОСОБА_3,2005 року народження та ОСОБА_6, 2008 року народження. Діти мешкають разом з матір'ю ОСОБА_1 Батько дітей ОСОБА_2 з 2009 року з родиною не мешкає, з дітьми не спілкується, відносини не підтримує, матеріальну допомогу не надає, місце його проживання не відомо. Зазначені факти можна розцінювати, як ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а тому опікунська рада вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дітей .

Також відповідно висновку Служби у справах дітей Нікольської РДА Донецької області № 246 від 18.07.2017 року служба вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей , але остаточне рішення залишає на розсуд суду.

Відповідно до ч.ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв*язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Таким чином, орган опіки та піклування виконує покладену на нього функцію захисту інтересів суб'єктів сімейних відносин.Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд не пов*язаний висновками певних органів, експертів та оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні заявлених у справі доказів та обставин справи. Жоден доказ, у тому числі і висновок органу опіки та піклування, не має для суду наперед встановленої сили.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача про те,що треті особи надали висновки про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав не ґрунтуються на законі .

Апеляційний суд вважає необхідним зазначити ,що вказані висновки органу опіки та піклування, ґрунтуються на констатації факту не проживання відповідача ОСОБА_2 з родиною з 2009 року та відсутності спілкування батька з дітьми та не враховує об*єктивні для відповідача фактори, які ускладнюють його безпосередню участь у вихованні синів.

Звертаючись до суду з позовом і в апеляційній скарзі позивач зазначала про те,що відповідач веде аморальний спосіб життя ,ніде не працює,зловживає спиртними напоями ,дітьми не цікавиться та з 2009 року усунувся від виконання обов*язків по вихованню дітей ,не сплачує аліменти ,а тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей.

Разом з тим,для позбавлення батьківських прав недостатньо впевнитися у невиконанні обов*язків по вихованню дітей. Належить також встановити ,що батько ухиляється від їх виконання. А це означає,що він завзято,систематично ,незважаючи на всі міри попередження продовжує не виконувати свій батьківський обов*язок.

Як вбачається з матеріалів справи ,під час розгляду справи судом першої інстанції ,так і в апеляційному суді позивач не надала доказів щодо звернення нею до органів опіки і піклування, служби у справах дитини з приводу неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов*язків і доказів застосування до нього методів впливу з метою зміни свого ставлення до виховання дітей,та також того,що відповідач ,незважаючи на всі міри попередження свідомо продовжує не виконувати свій батьківський обов*язок.

У позовній заяві позивач характеризує відповідача з негативної сторони ,посилаючись на його аморальний спосіб життя,зловживання спиртними напоями ,не працевлаштування .

Проте матеріали справи не містять доказів того,що відповідач навмисно ухиляється від виконання своїх обов*язків щодо виховання неповнолітніх дітей.

Не надано до матеріалів справи і характеристик відповідача ,які б характеризували його з негативної сторони .

Наявність заборгованості по сплаті аліментів не є наслідком позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей.

Крім того,матеріали справи не містять жодних доказів будь-яких діянь відповідача,спрямованих на невиконання рішення суду про стягнення аліментів, зміну місця проживання з метою уникнення утримань за виконавчим листом, оголошення розшуку відповідача,притягнення відповідача до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів на утримання дітей .

Пояснення допитаних свідків в суді першої інстанції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 правомірно не прийнято до уваги ,оскільки обставини ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських прав їм відомі зі слів позивача,про що вони пояснили в суді.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими та перевіреними судом апеляційної інстанції матеріалами справи .

Відповідно до змісту принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

В ч.ІІ ст.3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року зазначено: Держави - учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні їй для її благополуччя, беручі до уваги права і обов'язки її батьків, опікунів і інших осіб, які відповідають за нею за законом і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Бережливе ставлення до батьківських прав, намагання зберегти їх до громадянина і його дитини пояснює важливу обставину, мається на увазі, що позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші способи впливу виявились безрезультатними.

Суд першої інстанції оцінив представлені позивачем матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, правильно застосував норми матеріального права та правильно відмовив ОСОБА_1 у позові, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом.

Рішення суду про попередження ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання синів та покладення на раду опіки та піклування при виконкомі Кальчицької сільської ради Нікольського району Донецької області контролю за виконанням відповідачем батьківських обов'язків не суперечить інтересам дітей та не порушує норм права.

При цьому суд правильно врахував положення абз. 2 п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", який визначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Будь-яких конкретних обставин, які б свідчили про те, що суд порушив права дітей та поверхнево поставився до питання їх захисту, в розумінні Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини», ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду позивачем не представлено.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що в рішенні першої інстанції повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції та могли вплинути на рішення суду позивачем апеляційному суду не надано.

Рішення суду постановлено з дотримання норм матеріального і процесуального права, а тому, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 01 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: