Справа № 370/2046/16-ц Головуючий у І інстанції Косенко А. В.
Провадження № 22-ц/780/1832/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 19 26.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

26 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Фінагєєва В.О., Кашперської Т.Ц.,

за участю секретаря: Волошина В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 "ПриватБанк" на рішення Макарівського районного суду Київської області від 19 грудня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 банк «Приватбанк» звернулося до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувало тим, що 03.11.2010 року між сторонами було укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту із сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, що змусило його звернутися до суду із цим позовом.

Просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 16624,38 грн., яка складається з наступного: 766,58 грн. - заборгованість за кредитом; 11339,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3250,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 767,83 грн. - штраф (процентна складова). Також просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1378 грн. зі сплати судового збору.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 19 грудня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої та ухвалити нове рішення, яким в позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що 03.11.2010 року ОСОБА_3, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (копія Умов та правил надання банківських послуг додається до позовної заяви).

Відповідно до укладеного договору б/н від 03.11.2010 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Умовами та правилами надання банківських послуг».

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Також на умовах пунктів 5.6 та 5.14 відповідач зобовязаний сплачувати комісії та інші плати, встановлені банком за банківське обслуговування клієнта, у відповідності до Тарифів.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг: у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 «Умовами та правилами надання банківських послуг», боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку в часності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Відповідач свої зобовязання належним чином не виконав.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем в порушення вимог ст. 267 ЦК України подано позов з пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного:

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова відповідача від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються.

На момент укладання договору діяла редакція ст. 1056-1 ЦК України, яка включала три частини і вказувала на те, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідна правова позиція Верховного суду України, викладена в постанові №6-2003ці15 від 23 жовтня 2015 року.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги тієї обставини, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки, та яка у подальшому допустила кредитну заборгованість, чого суд також не врахував та ухвалив необґрунтоване рішення про відмову у позові.

Строк дії кредитноного ліміту відповідає строку дії картки. Термін дії картки ОСОБА_3 до травня 2016 року.

Колегія суддів прийшла до висновку, що позивач звернувся в межах строку позовної давності.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не повною мірою погоджується з розрахунком заборгованості, наданого позивачем, оскільки з нього вбачається зміна відсоткової ставки річних замість встановлених 30 % річних, що є порушенням умов договору.

Виходячи з досягнутих сторонами істотних умов при укладенні договору, з урахуванням фактично використаних позивачем кредитних коштів, кількості днів користування коштами та відсоткової ставки 30%, а також, враховуючи, що згідно з положеннями Умов та правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом з розрахунку 360 календарних днів на рік, відсотки за використані відповідачем кредитні кошти (кредитний ліміт) становить 1191,78 грн.

Вимоги в частині нарахованої неустойки вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що за порушення грошових зобов'язань за один і той самий період позивачем нараховано як пеню так і штрафи, внаслідок чого відповідача двічі притягнуто до одного і того ж виду відповідальності, що суперечить вимогам ст. 549 ЦК України, ст. 61 Конституції України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_3 на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 03 листопада 2010 року заборгованість за наданим кредитом 766, 58 грн. (сімсот шістдесят шість гривень пятдесят вісім копійок), загальний залишок заборгованості за відсотками 1191,78 грн.( одна тисяча сто девяносто одна гривня сімдесят вісім копійок) заборгованість за пенею 1100 грн. ( одна тисяча сто гривень), а також 546,93 грн. судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 19 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 банк «Приватбанк» заборгованість за кредитом у розмірі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом 766, 58 грн. (сімсот шістдесят шість гривень пятдесят вісім копійок), загальний залишок заборгованості за відсотками 1191,78 грн.( одна тисяча сто девяносто одна гривня сімдесят вісім копійок) заборгованість за пенею 1100 грн. ( одна тисяча сто гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі546,93 грн. ( пятсот сорок шість гривень девяносто три копійки).

В задоволені решти позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: