Головуючий суду 1 інстанції - Суський О.І.
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 433/647/17
Провадження № 22ц/782/608/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Єрмакова Ю.В.,

суддів - Авалян Н.М., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Єгорової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 19 червня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління комунальним майном Луганської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2017 року ОСОБА_2 (позивач) звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_3, якій при житті належало ? частина квартири і яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та після смерті її рідної бабусі, ОСОБА_4, якій при житті належало ? частина квартири і яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

В обгрунтування позову зазначила, що ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, по ? частині кожному, належала житлова квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_5, згідно свідоцтва про право на спадщину від 03 червня 2010 року ? частину квартири після його смерті успадкувала його дружина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати позивачки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла бабуся позивачки ОСОБА_4 Позивач вказує, що вона була позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкове майно у вигляді вищезазначеної квартири, оскільки відсутні документи, що підтверджують місце відкриття спадщини та неможливо встановити коло спадкоємців, про що було складено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 31 березня 2017 року державним нотаріусом Станично- Луганської нотаріальної контори Луганської області, у зв'язку з чим просила задовольнити позов.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 19 червня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління комунальним майном Луганської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Троїцького районного суду Луганської області від 19 червня 2017 року та прийняти нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

Іншою стороною рішення суду не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;

2) скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно з законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст.214 ЦПК України Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Такі вимоги закону судом першої інстанції не були виконані.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини, як після смерті ОСОБА_3, так і після смерті ОСОБА_4, однак питання про поновлення такого строку не ставила, крім того, поивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири саме після смерті ОСОБА_4, у зв'язку з чим було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а в позові ставиться питання про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом також після смерті ОСОБА_6, а тому дійшов висновку про необгрунтованість позову.

Судова колегія погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позову, проте підстави, за яких суд дійшов таких висновків, є помилковими.

За загальним правилом, позов має пред'являтися до суду належним позивачем, тобто особою, яка має право вимоги за позовом, оскільки саме її права, свободи та інтереси порушені, оспорюються або невизнані (ст. 3 ЦПК) та лише до належного відповідача - особи, яка повинна відповідати за позовом.

Таке процесуальне право та обов'язок позивача та відповідача бути належним суб'єктом цивільних процесуальних відносин зумовлено матеріально - правовими відносинами, учасниками яких вони є.

Належні сторони у цивільному процесі є носіями суб'єктивних прав та обов'язків, які складають зміст матеріально-правових відносин.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25859824 від 14 квітня 2010 року вбачається, що ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, по ? частині кожному належала житлова квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, що підтверджується відповідною технічною документацію.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_5 та відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 03 червня 2010 року ? частину квартири після смерті ОСОБА_5 успадкувала його дружина ОСОБА_4.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати позивача ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла бабуся позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_7, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивача (ОСОБА_4).

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 31 березня 2017 року державним нотаріусом Станично-Луганської нотаріальної контори Луганської області позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Із вказаної постанови вбачається, що позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири саме після смерті ОСОБА_4

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України ,,Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 року №14 рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. При цьому, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Для повного та всебічного з'ясування усіх обставин, на які посилається позивач, судовою колегією були зроблені запити до Луганського обласного державного нотаріального архіву щодо надання копії спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 та до Станично-Луганської державної нотаріальної контори щодо надання копії спадкової справи після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6

Відповідно до отриманих запитів на адресу апеляційного суду Луанської області надійшли копії спадкових справ, відповідно до яких після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 (спадкодавця), з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звертались спадкоємці: 13.08.2013 року ОСОБА_7 (чоловік померлої), який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом згідно реєстрації №623,624 та ОСОБА_2 (позивач), яка також отримала свідоцтво про право на спадщину за законом згідно реєстрації №625,626.

Отже, належним відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину.

За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємець ОСОБА_7, який прийняв спадщину після смерті померлої ОСОБА_3, в якості співвідповідача до справи залучений не був.

Суд згідно ч.1 ст. 33 ЦПК України лише за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, може замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції у порушення вимог ч. 4 ст.10 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, зокрема, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі їх прав, щодо можливості залучення до участі у справі ОСОБА_7, як співвідповідача, не вирішив цього питання в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України, та ухвалив передчасне рішення з порушенням норм процесуального права.

Також, позивачем не надано доказів, що на час відкриття спадщини після померлої ОСОБА_4, саме на управління комунальним майном Луганської міської ради, зазначеного позивачем, як відповідач, були покладені функції, що стосуються представництва інтересів територіальних громад з питань, зазначених у позовній заяві.

Отже, враховуючи те, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу не може усунути порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки не наділений повноваженнями залучення до участі у справі сторін на стадії апеляційного провадження, що само по собі унеможливлює правильне вирішення спору по суті, у задоволенні такого позову слід відмовити саме з цих підстав, а не з підстав, вказаних у рішенні суду першої інстанції, що не позбавляє права позивача повторно звернутися до суду з аналогічним позовом, але з залученням до справи всіх належних відповідачів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з підстав зазначених вище.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин відповідно п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції повинно бути скасовано.

Керуючись ст. 303,307, 309, 313,315, 317 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 19 червня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий Єрмаков Ю. В.

Судді: Авалян Н.М.

Лозко Ю.П.