Провадження 2-р/127/16/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву представника Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорської Л.А. про роз'яснення рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Другої вінницької державної нотаріальної контори про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину,-

встановив:

Представник Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорська Л.А. звернулась в суд з заявою про роз'яснення рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Другої вінницької державної нотаріальної контори про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину. Заява мотивована тим, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2016року визнано незаконною та скасовано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №767/02-31 від 16.05.2016 року, видану державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорською Л.А. Зобовязано Другу вінницьку державну нотаріальну контору видати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_4. Дане рішення не виконано, оскільки воно є незрозумілим та потребує роз'яснення. Зокрема, підставою винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії було те, що заповіт ОСОБА_4 містив два одночасні розпорядження без зазначення порядку їх виконання, зокрема: розпорядження щодо наявного на день смерті майна, а саме, домоволодіння АДРЕСА_2, яке заповідач заповів ОСОБА_2 та заповідальний відказ, яким зобов'язано ОСОБА_2 сплатити ОСОБА_5 сорок відсотків дійсної вартості даного домоволодіння. З часу прийняття спадщини ОСОБА_2 для нього настав обов'язок виконання заповідального відказу, проте на даний час він не виконаний. З метою недопущення порушення прав як спадкоємця за заповітом ОСОБА_2 так і відказоодержувача ОСОБА_5 просить роз'яснити дане рішення, зокрема, чи має Друга вінницька державна нотаріальна контора видати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4 до виконання заповідального відказу, зазначеного в цьому заповіті чи після його виконання.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала, просила задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд заяви у її відсутність, заперечувала щодо її задоволення.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали заяви та справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2016року позов задоволено, визнано незаконною та скасовано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №767/02-31 від 16.05.2016 року, видану державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорською Л.А. Зобовязано Другу вінницьку державну нотаріальну контору видати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_4.

Згідно заповіту ОСОБА_4 від 14.10.1996року, останній заповів ОСОБА_2 домоволодіння АДРЕСА_1 та зобов'язав його сплатити ОСОБА_5 сорок відсотків дійсної вартості даного домоволодіння.

Як встановлено в судовому засіданні нотаріус Другої вінницької державної нотаріальної контори не має можливості виконати дане рішення суду, оскільки йому не зрозуміло чи видавати свідоцтво про прийняття спадщини ОСОБА_2 без сплати заповідального відказу чи після його сплати.

Згідно ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Пункт 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» визначає, що відповідно до статті 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію; зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду; роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання; якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Тобто, роз'яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Роз'яснення судового рішення зумовлюється його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення, а саме, мають місце положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов'язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора. Нотаріус повідомляє кредитора у порядку, встановленому законом, про внесення боргу у депозит.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2016 року слід роз'яснити, а саме зобов'язати Другу вінницьку державну нотаріальну контору видати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_4, після виконання заповідального відказу, зазначеного в заповіті від 14.10.1996року посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятекном Д.Ю. за реєстровим №12152, а саме сплати ОСОБА_5 сорока відсотків дійсної вартості домоволодіння АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 208-210, 221 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Роз'яснити рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2016року, а саме, що Друга вінницька державна нотаріальна контора зобов'язана видати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_4, після виконання ОСОБА_2 заповідального відказу, зазначеного в заповіті від 14.10.1996року посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятекном Д.Ю. за реєстровим №12152, а саме сплати ОСОБА_5 сорока відсотків дійсної вартості домоволодіння АДРЕСА_1.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: