Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1648/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Волошина Н. Л.
Доповідач Дуковський О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

10.10.2017 рроку колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Єгорової С.М.; Письменного О.А.

за участю секретаря:Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 липня 2017 року у справі за позовом комунального підприємства «Добробут» до ОСОБА_3 про стягнення шкоди завданої незаконним звільненням працівника,-

ВСТАНОВИЛА:

Комунальне підприємство «Добробут» звернулося з позовом до суду до ОСОБА_3 про стягнення шкоди завданої незаконним звільненням працівника.

Просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Добробут» 62805,43 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної позивачеві внаслідок незаконного звільнення з вини відповідача працівника підприємства ОСОБА_4.

В обґрунтування позову зазначає, що внаслідок видання відповідачем, яка обіймала посаду директора КП «Добробут» , незаконного наказу про звільнення з роботи заступника директора - коменданта гуртожитку ОСОБА_4, Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області було ухвалено рішення про поновлення останньої на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористану відпустку. Крім того, позивачем були понесені витрати по оплаті судових зборів під час розгляду вищезазначеної цивільної справи та витрати, стягнуті державним виконавцем під час виконання цього рішення. Також, згідно претензії Світловодського міськрайонного центру зайнятості підприємство перерахувало на користь останнього кошти, що були отримані ОСОБА_4 у вигляді державної допомоги по безробіттю за час перебування на відповідному обліку з 05 лютого по 27 жовтня 2016 року.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 липня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Добробут» 17 852, 04 грн. на відшкодування шкоди, що полягає у виплаті незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 01 липня 2015 року до 31 травня 2016 року ОСОБА_3 займала посаду директора комунального підприємства «Добробут» (а.с.6, 8).

Наказом № 1к від 04 січня 2016 року з посади заступника директора комунального підприємства «Добробут» було звільнено ОСОБА_4

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2016 року, ухваленому у справі за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Добробут» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і грошової компенсації за невикористану відпустку позовні вимоги були задоволені та поновлено ОСОБА_4 на посаді заступника директора комунального підприємства «Добробут» з 04 січня 2016 року. Стягнуто з комунального підприємства «Добробут» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17852,04 грн. та компенсацію за невикористані відпустки у сумі 17293,54 грн. Цим же рішенням стягнуто з КП «Добробут» на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн. (а.с. 10-11).

Згідно наказу директора Комунального підприємства «Добробут» № 28-к від 28 жовтня 2016 року ОСОБА_4 поновлено на роботі. (а.с. 9)

Вказане рішення суду в частині стягнення коштів виконувалось Світловодським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в межах виконавчого провадження № 53637340, відкритого 24 березня 2017 року , та виконавчого провадження № 52876132, відкритого 14 листопада 2016 року, що підтверджується копіями постанов про відкриття виконавчих проваджень. (а.с. 38, 42).

Згідно постанов про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 21 квітня 2017 року № 52876132 та № 53637340, державним виконавцем прийнято рішення про стягнення з КП «Добробут» витрат на проведення виконавчих дій у сумі 100,00 грн. за кожним з виконавчих проваджень. (а.с. 44, 45).

На виконання вищезазначених рішень Світловодським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області знято кошти з рахунку КП «Добробут» за платіжним дорученням № 119 від 10 травня 2017 року у сумі 706,32 грн. ( ВП № 52876132 : судовий збір у сумі 551,20 грн.., виконавчий збір у сумі 55,12 грн. , витрати на проведення виконавчих дій у сумі 100 грн. 00 коп.) та за меморіальним ордером № Н0420GGWI1 від 20 квітня 2017 року у сумі 38760,30 грн. ( ВП № 53637340: середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17852 грн. 04 коп., компенсація за невикористані відпустки у сумі 17293,54 грн. , виконавчий збір у сумі 3514,55 грн. ). (а.с. 15, 16, 38, 42, 44, 45).

01 листопада 2016 року Світловодський міськрайонний центр зайнятості висунув КП «Добробут» претензію щодо повернення коштів у сумі 13166,95 грн., які були виплачені ОСОБА_4 як допомога по безробіттю у той період, коли вона після звільнення 04 січня 2016 року перебувала на обліку у Світловодському МРЦЗ (а.с. 12).

З платіжного доручення № 343 від 29 грудня 2016 року вбачається, що претензія центру зайнятості була задоволена та кошти у сумі 13166,95 грн. перераховані. (а.с. 14).

Відповідно до п. 8 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Стаття 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Згідно з п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 11 листопада 1992 року (з подальшими змінами), при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст.134 та нової редакції ст.237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29 грудня 1992 року (з подальшими змінами), застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

З урахуванням викладеного, обов'язок службової особи, передбачений ст.237 КЗпП України, покладається за обставин, якщо проведене службовою особою звільнення працівника відбулося із порушенням закону.

Фактичні обставини звільнення директором КП «Добробут» ОСОБА_3 працівника ОСОБА_4 із порушенням закону встановлені рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2016 року. (а.с. 10-11)

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції правильно застосував п.8 ст.134, ст. 237 КЗпП та правильно встановив, що відповідач в період виконання обов'язків директора КП «Добробут», незаконно звільнив працівника на роботі, а тому настала матеріальна відповідальність і обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну підприємству.

Переглядаючи зазначену справу апеляційний суд згідно вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який дійшов обґрунтованого висновку, що в результаті незаконних дій ОСОБА_3, як директора КП «Добробут» , винної в незаконному звільненні ОСОБА_4, було заподіяно шкоду КП «Добробут» у зв'язку з оплатою ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 17852, 04 грн., а тому підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача .

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: