Справа № 2/593/35/2017
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"22" травня 2017 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої-судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах цивільну справу за позовом ОСОБА_2, діючого самостійно та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої смертю особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2016 року ОСОБА_2, який також діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3, звернувся в Бережанський районний суд із позовом до ОСОБА_4 та Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 квітня 2015 року, близько 17 год. 20 хв., ОСОБА_4 грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, перебуваючи в стані тяжкого отруєння алкоголем, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2121» із д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючсь автодорогою сполученням «Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знам'янка», в м. Бережани Тернопільської області, на вулиці Тернопільській, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій назустріч рухався автомобіль марки «ЗАЗ-110307» із д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 з двома пасажирами: його дружиною ОСОБА_7 та донькою ОСОБА_3, і допустив з ним зіткнення. У результаті зіткнення транспортних засобів дружина позивача отримала тілесні ушкодження від яких померла.

А так як внаслідок дій ОСОБА_4 позивачу та його дочці заподіяно матеріальні та моральні збитки, які ним у добровільному порядку не відшкодовані та крім цього на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 згідно полісу НОМЕР_3 була застрахована в СК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», яка також належним чином не виконала свої обов'язки по здійсненню страхового відшкодування, звернувся до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 10384 гривні та на користь його малолітньої дочки ОСОБА_3 матеріальну шкоду, пов'язану із втратою годувальника, в розмірі 139 598,80 гривень та моральну шкоду в розмірі по 125 000 гривень на кожного. У своїй позовній заяві та поданій суду заяві про уточнення позовних вимог позивач також просив стягнути із СК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на його користь 14 616 грн. за придбання набгробного пам"ятника дружині та на користь малолітньої дочки ОСОБА_3 матеріальну шкоду, пов'язану із втратою годувальника, в розмірі 26 920 гривень.

В судове засідання позивач та його захисник не з»явилися, представили суду заяву про залишення їх позовних вимог в частині відшкодування Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" страхового відшкодування без розгляду, оскільки вищевказаною страховою компанією до дня розгляду справи у добровільному порядку виплачено їм страхове відшкодування у розмірі, визначеному страховим полісом.

Їх уточнені та збільшені позовні вимоги про стягнення із відповідача ОСОБА_4 заподіяної ДТП матеріальної та моральної шкоди просили розглядати у їх відсутності, зазначені вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задоволити, щодо винесення судом заочного рішення заперечень не мають.

Представник Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" у судове засідання також не з"явився, не повідомив суд про причину своєї неявки .

22 травня 2017 року ухвалою Бережанського районного суду позовні вимоги ОСОБА_2 у власних інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої смертю особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за заявою позивача залишено без розгляду.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з"явився так як згідно вироку Бережанського районного суду від 28 жовтня 2015 року, який набрав законної сили, відбуває покарання та утримується в колонії № 115 с. Зікрачі Кагарлицького району Київської області. Останній, знаючи про день і час розгляду справи, не подав суду свого письмового заперечення щодо заявлених вимог, хоч належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає, що (змінені та уточнені позовні) вимоги ОСОБА_2 про відшкодування ОСОБА_4 матеріальної шкоди підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду, в порядку встановленому законом, за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Відповідно до норм Сімейного Кодексу України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних повноважень.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого 25 червня 2012 року виконкомом Жуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області, видно, щоОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_7, а оглянуте в судовому засіданні свідоцтво про шлюб, видане 30 липня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управліня юстиції свідчить про те, що ОСОБА_7 була дружиною позивача.

Судом встановлено, що 27 квітня 2015 року, близько 17 години 20 хвилин, ОСОБА_4 грубо порушуючи Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані тяжкого отруєння алкоголем та керуючитехнічно справним автомобілем «ВАЗ-2121» реєстраційний номер НОМЕР_1, та рухаючисьавтодорогою сполученням «Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знам'янка», в м. Бережани Тернопільської області, навул. Тернопільській, виїхав на смугу зустрічного руху та зіткнувся із автомобілем марки «ЗАЗ-110307» із д.н.з НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6 з двома пасажирами в салоні: ОСОБА_7 та ОСОБА_3.

У результаті зіткнення транспортних засобів дружина позивача ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: травми голови у вигляді синця, саден, подвійного перелому нижньої щелепи з розривом слизової оболонки ясеневого краю та м'яких тканин діафрагми рота, плямистих крововиливів у м'яку оболонку головного мозку, котра супроводжувалася кровотечею та подальшою аспірацією дихальних шляхів кров'ю, від яких, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 310 від 26 травня 2015 року настала її смерть. Крім цього, внаслідок вищевказаної ДТП малолітній доньці позивача ОСОБА_3 відповідно було заподіяно легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

Вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 28 квітня 2016 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді п"яти років позбавлення волі.

Вищевказані факти підтверджуються оглянутими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: висновком судово медичної експертизи за № 667 від 25 червня 2015 року, свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 190360, виданим виконкомом Жуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області та вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2015 року.

За змістом Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров"ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Судом також встановлено, шо на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 була застрахована в СК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» згідно полісу НОМЕР_3, та встановлено ліміт відповідальності у розмірі 100 000грн..

Відповідач Страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», як страховик у добровільному порядку виплатив позивачу страховевідшкодування, у зв"язку з чим за заявою позивача заявлені до страхової компанії позовні вимоги ухвалою Бережанського районного суду від 22 травня 2017 року залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 1. ст. 1200 та ч. 2 ст. 1201 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

А так як внаслідок ДТП загинула дружина позивача ОСОБА_7, яка була матір"ю його малолітньої дочки ОСОБА_3, тому заявлені позивачем позовні вимоги про відшкодування витрат на придбання надгробного пам"ятника та витрати по втраті годувальника є підставними та підлягають до задоволення.

Відповідно до п. 27.4. ст. 27 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть.

А так як із представленої позивачем накладної № 60 , виданої 23 травня 2016 року СГ ФО ОСОБА_11 на ім"я позивача ОСОБА_2, видно, що вартість придбаного ним надгробного пам"ятника становить 25 000 гривень, а загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, що становить 14 616 гривень ( 1218 х 12), тому СК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», де застрахована цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_4, сплатила позивачу кошти в сумі 14 616 гривень, а різницю між страховою виплатою та дійсною вартістю надгробного пам'ятника в сумі ( 25000 - 14616) = 10 384 гривні, повинен відшкодувати відповідач ОСОБА_4.

Що стосується вимог позивача про стягнення із відповідача на користь його малолітньої дочки ОСОБА_3 коштів по втраті годувальника, то ці вимоги також підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.І ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років. Відповідно до ч. 2 та ч.3 вказаної статті шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Таким чином на відшкодування даної шкоди має право малолітня донька позивача, яка внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_4 втратила матір.

Відповідно до п. 27.2 та п. 27.5. ст. 27 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

При вирішенні питання про страхове відшкодування, пов'язане із втратою годувальника, Страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» провела розрахунок розміру такої шкоди та враховуючи розмір мінімальної заробітної плати на час настання страхового випадку, що становив 1218 гривень. Таким чином позивачу, ще до подачі ним позову було виплачено кошти в сумі ( 1218 х 36) = 43 848 гривень страхового відшкодування, пов'язаного із втратою годувальника.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Тому в даному випадку законом встановлено мінімальний розмір такого відшкодування, а максимальний розмір обмежується лімітом відповідальності Страхової компанії «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», передбачений законодавством, що на час настання страхового випадку становив 100 000 гривень. Тобто малолітня донька позивача ОСОБА_3 у відповідності до ст. 1200 Цивільного Кодексу України має право на відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника з часу трагічної смерті своєї матері до досягнення нею повноліття, тобто із травня 2015 року до 13 червня 2030 року, тобто за 15 років і 1 місяць, що в перерахунку становить 181 місяць.

Із представленої позивачем довідки, виданої 26 серпня 2015 року завідуючою ДНЗ "Сонечко" видно, що в період з 1 листопада 2014 року по 30 квітня 2015 року дохід ОСОБА_7 становив 13 946,97 грн., тобто середньомісячний дохід потерпілої становив ( 13 946,97: 6 місяців) = 2324,49 грн.. А так як на утриманні ОСОБА_7 перебувала її малолітня донька, то для вирахування частки доходу, яка припадала на утримання доньки, суму її середньомісячного доходу 2324,49 грн. слід поділити на два (2324,49 грн. : 2 ) = 1162грн. 25 коп..

Таким чином загальна шкода, пов'язана із втратою годувальника завдана малолітній доньці позивача, становить 210 366.80 гривень (15 років 1 місяць, що становить 181місяць х 1162грн. 24коп. = 210 366грн.80коп.), тобто відповідно до чинного законодавства та ліміту відповідальності відповідача страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» зобов'язана була здійснити на користь малолітньої доньки позивача ОСОБА_12 відшкодування шкоди, пов'язаної із втратою годувальника на суму 100 000 гривень. Однак, враховуючи розмір ліміту відповідальності, кошти в розмірі 14 616 гривень - витрати на встановлення пам'ятника, виплачену частину страхового відшкодування по втраті годувальника в розмірі 43 848 гривень та виплачену йому моральну шкоду в розмірі 14 616 гривень, відповідач СК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» мала нести обов'язок по відшкодуванню шкоди, пов'язаної із втратою годувальника на суму 26 920 гривень (100 000 - 14 616 - 43 848 -14 616 = 26 920), яка на день винесення рішення виплачена позивачу у добровільному порядку. В свою чергу відповідач ОСОБА_4 зобов'язаний відшкодувати шкоду, пов'язану із втратою годувальника, на загальну суму 139 598 гривень 80копійок ( 210 366.80 - 43 848 - 26 920 = 139 598.80), тобто різницю між фактичним розміром шкоди та здійсненою страховою виплатою та коштами, що за позовом необхідно було стягнути із відповідача СК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП».

У відповідності до ч.І ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 є власником джерела підвищеної небезпеки та особою, що заподіяла шкоду, то він є відповідачем по справі, оскільки на нього покладено законом відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, яка не відшкодована страховою компанією та перевищує ліміт відповідальності відповідача СК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП».

Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то ці вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до роз'яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Діями відповідача ОСОБА_4 позивачу та його малолітній дочці було заподіяна моральна шкода, яку позивач оцінює у розмірі по 125 000грн. на кожного, виходячи із наступного.

Внаслідок вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, загинула дружина позивача, яка була матір"ю його малолітньої дочки. Він із дружиною будували плани на майбутнє, планували поповнення сім'ї, однак через незаконні злочинні дії ОСОБА_4 їх спільним планам не судилося здійснитись. Сама звістка про трагічну смерть дружини внаслідок ДТП завдала позивачу непоправної психологічної травми, від якої він не може оговтатись. Через трагічну смерть дружини він, перенісши душевні страждання, перебуває у затяжній депресії, його постійно турбує безсоння, порушено нормальний спосіб життя, у зв'язку з чим він докладає неймовірних зусиль для налагодження нормального способу життя. Після поховання дружини його малолітня донька постійно запитує його про матір: коли вона повернеться, де вона на даний час перебуває. Ці запитання «заводять його в глухий кут», бо він не знає, що відповісти дочці на такі запитання та, бачачи постійні страждання доньки, він також психологічно страждає через втрату дружини.

У відповідності до листа СК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» № 4610 від 23 серпня 2016 року страхова компанія відшкодувала позивачу моральну шкоду в розмірі 14 616 гривень.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім"ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.І ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Передчасна трагічна загибель дружини позивача стала важкою психологічною травмою для нього, його рідних та близьких, зокрема: малолітньої дочки. Заподіяна їм моральна шкода полягає у душевних стражданнях з приводу втрати близької людини, їх турбує безсоння, порушено нормальний спосіб життя, у зв'язку з чим вони докладають неймовірні зусилля для налагодження та організації нормального способу життя. Позивач, втративши дружину, втратив підтримку і допомогу у житті, тепер всі турботи про їхню спільну дитину лягли на його плечі; малолітня дочка залишилась без матері, смерть якої дуже вплинула на стан дитини, крім порушення сну та нормального способу життя, вона постійно плаче, спогади про матір травмують дитячу психіку, вона стала замкнутою, їй важко адаптуватися у навколишньому середовищі.

Враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, які позивачем та його малолітньою донькою були понесені, характер та комплекс отриманих внаслідок ДТП малолітньою ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, їх тяжкість, отримавши які дитина боїться сідати у транспортний засіб, та беручи до уваги той факт, що вищевказане ДТП, внаслідок якого загинула дружина позивача, якій виповнилось лише 25 років та залишила сиротою свою трьохрічну дитину, відповідачем ОСОБА_4 було вчинено в стані сильного алкогольного сп"яніння, враховуючи усі факти та обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення із відповідача ОСОБА_4 заподіяної його діями позивачу та його малолітній дочці моральної шкоди на суму по 125 000 гривень на кожного у відповідності ст. 23 ЦК України є розумними та справедливими.

Враховуючи зазначені вище обставини, які підтверджують важкість завданої відповідачем ОСОБА_4 позивачу та його малолітній дочці моральної шкоди, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 в тій частині є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 3,10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, 224, 226, 292, 294 ЦПК України, ст. 27 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 23, 1166 -1168, ч.2 ст. 1187, 1200 -1201 Цивільного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд, -

В И Р І Ш И В:

Змінені та уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 10 384 ( десять тисяч триста вісімдесят чотири) гривні та моральну шкоду в розмірі - 125 000 ( сто двадцять п"ять тисяч) гривень.

Стягнути із відповідача ОСОБА_4 на користь малолітньої ОСОБА_3 матеріальну шкоду, пов'язану із втратою годувальника, в розмірі 139 598 ( сто тридцять дев"ять тисяч п"ятсот дев"яносто вісім) гривень 80 копійок та моральну шкоду в розмірі - 125 000 ( сто двадцять п"ять тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 3 999 ( три тисячі дев"ятсот дев"яносто дев"ять) гривень 82 коп..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Данилів О.М.