УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гончарука В.П.,

за участю секретаря Краснової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи:Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 286/15 від 22 травня 2015 року, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва, як компетентного суду, із заявою про поновлення строку на оскарження рішення третейського суду та скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 22 травня 2015 рокупо справі № 286/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1про стягнення заборгованості, мотивуючи заяву тим, що 22 травня 2015 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків ухвалено рішення, яким задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1про стягнення боргу за кредитним договором, однак заявник вважає, що третейським судом ухвалено рішення у спорі, який не підвідомчий третейському суду з урахуванням положень п.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди», якою передбачено, що третейські суди можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських відносин, за винятком справ у спорах про захист прав споживачів, в даному випадку відносини, які виникли між сторонами спору стосуються виконання зобов'язань по договору споживчого кредиту, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1. (Позичальник), що є підставою для скасування рішення третейського суду. Заявник просить поновити строк для звернення до компетентного суду із заявою про скасування рішення третейського суду, оскільки рішення третейського суду він не отримав, дізнався про розгляд третейським судом позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу лише 22 листопада 2016 року, коли отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, тому є підстави вважати, що строк на оскарження рішення третейського суду пропущено заявником з поважних причин.

Представник заявника ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву, відповідно до якої заяву про скасування рішення третейського суду підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за відсутності заявника та його уповноваженого представника.

Представник заінтересованої особи - Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду заяви повідомлена належним чином, однак надала до суду письмове заперечення проти заяви, просить суд відмовити у скасуванні оскаржуваного рішення третейського суду. (а.с. 43-46)

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків за №286/15, оцінивши наявні у справі докази та наведені заявником доводи щодо підстав для скасування рішення третейського суду, суд приходить до наступного.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом, зокрема статтею 6 Закону України «Про третейські суди».

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо визнанням поняття права на суд, встановлений законом, не обов'язково має розумітися як суд класичного виду, інтегрований у стандартну судову систему держави (рішення у справі «Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства» від 28.06.84 р., рішення справі «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства» від 08.07.86 р., рішення у справі "Регент проти України" від 03.04.2008 р.).

Отже, третейський суд відповідає поняттю «суду» в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, а тому здійснюючи свою діяльність повинен дотримуватися в т. ч. встановлених такою нормою гарантій.

Судом встановлено, що 06 травня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № 840/4-27/16/1/8-024.

Відповідно до п. 6.2. Договору, у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», спір розглядається одноособово третейським суддею Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків ОСОБА_5 У випадку неможливості розгляду спору вказаним суддею - третейськими суддями Мороз О.А. або Білоконем Ю.М. в порядку черговості.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів третейської справи №286/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 840/4-27/16/1/8-024.

04 березня 2015 року суддею Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків ОСОБА_5 порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 24 березня 2015 року.

05 березня 2015 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків рекомендованим листом з повідомленням було направлено ОСОБА_1 за адресою реєстрації копію ухвали від 04 березня 2015 року про порушення провадження у даній справі.

Конверт з ухвалою Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 04 березня 2015 року повернувся на адресу суду без вручення із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Ухвалою Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24 березня 2015 року було відкладено розгляд справи на 22 травня 2015 року у зв'язку з неявкою боржника ОСОБА_1, відсутністю доказів отримання ним копії ухвали про порушення провадження та надання додаткових доказів.

30 квітня 2015 року копію ухвали Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24 березня 2015 року про відкладення розгляду справи було направлено ОСОБА_1 за адресою реєстрації рекомендованим листом з повідомленням.

Конверт з ухвалою Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24 березня 2015 року повернувся на адресу суду без вручення із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

22 травня 2015 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків було постановлено рішення по справі № 286/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 840/4-27/16/1/8-024 від 06 травня 2008 року.

Вказаним рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 388 831,76 грн. і третейський збір у розмірі 4 288,32 грн.

08 червня 2015 року копію рішення Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22 травня 2015 року направлено ОСОБА_1 за адресою реєстрації рекомендованим листом з повідомленням.

Конверт з рішенням Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22 травня 2015 року повернувся на адресу суду без вручення із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

29 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації український банків від 22 травня 2015 року по справі № 286/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Також в заяві ОСОБА_1 просив про поновлення процесуального строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду, посилаючись на те, що даний строк пропущено ним з поважних причин. Зазначив, що копію рішення Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22 травня 2015 року він не отримував, про його ухвалення дізнався 22 листопада 2016 року при отриманні постанови про відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, суд вважає, що клопотання заявника ОСОБА_7 про поновлення строку на оскарження рішення третейського суду від 22.05.2015 року по справі № 286/15 є необґрунтованим з наступних підстав.

Так, порядок розгляду заяв про скасування рішення третейського суду визначений Розділом VII -1 ЦПК України.

Статтею 389 -1 ЦПК України встановлено, що сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду. Заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Частина 3 ст. 389-1 ЦПК України передбачає, що заява, подана після закінчення трьохмісячного строку з дня прийняття рішення третейським судом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановлюється ухвала.

Стаття 73 ЦПК України визначає, що суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Таким чином, підставою для поновлення строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду є його пропуск з поважних причин.

Згідно ст. 15 Закону України «Про третейські суди», обмін документами та письмовимиматеріалами між сторонами, а також між сторонами і третейським судом чи третейськими суддями здійснюється у порядку, погодженому сторонами, і за вказаними ними адресами. У постійно діючому третейському суді порядок обміну документами та письмовими матеріалами визначається регламентом третейського суду.

Як убачається з матеріалів справи, пунктом 7.2 укладеного між сторонами кредитного договору № 840/4-27/16/1/8-024 передбачалося, що усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином у випадку, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур'єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв'язку одержувача.

Як встановлено з документів третейської справи № 286/15, Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» на адресу ОСОБА_1, вказану в кредитному договорі, рекомендованим листом з повідомленням направлялася вимога про усунення порушень від 24 листопада 2014 року, в якій зазначалося про наявність у позичальника заборгованості за кредитним договором № 840/4-27/16/1/8-024 від 06.05.2008 року. Також вказувалося, що у випадку неповернення боргу в повному обсязі протягом 30 днів з моменту отримання вимоги, банк змушений буде звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Відповідно до статті 52 Регламенту постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, документи та інші письмові матеріали по справі направляються сторонам за останнім відомим місцем проживання фізичної особи чи за юридичною адресою або місцезнаходженням юридичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи в інший спосіб, що передбачає отримання доказів доставки документів та інших письмових матеріалів адресатові, та вважаються такими, що отримані в день такої доставки, навіть якщо на цей час одержувач за цією адресою не знаходиться чи не проживає, а про зміну своєї адреси ним не було повідомлено іншу сторону належним чином.

Поштову кореспонденцію від Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків ОСОБА_1 також не отримував, хоча остання направлялася йому рекомендованим листом за належною адресою, за відсутності в матеріалах справи доказів зміни відповідачем адреси.

Тобто, вбачається, що кредитор Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків належним чином, у відповідності до умов договору та регламенту третейського суду, направляли позичальнику ОСОБА_1 всю поштову кореспонденцію, яка за місцем його проживання не отримувалась.

Будь-яких повідомлень про зміну свого місця проживання заявник ОСОБА_1 Акціонерному товариству «Укрсоцбанк» та Постійно діючому Третейському суду при Асоціації українських банків не направляв.

Крім того, як убачається з матеріалів цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації український банків від 22 травня 2015 року, останній зазначає адресу, вказану ним в кредитному договорі та на яку направлялася вся поштова кореспонденція банком і третейським судом: АДРЕСА_1, як актуальну адресу свого місця проживання.

При цьому, будь-яких переконливих та достатніх доводів в обґрунтування причин, у зв'язку з якими він не отримував поштову кореспонденцію за місцем свого проживання, клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду не містить.

Аналізуючи вищенаведені обставини та оскільки заявником не було зазначено об'єктивних і поважних причин, у зв'язку якими він не отримував поштові направлення за адресою свого місця проживання, та, приймаючи до уваги те, що заявник був обізнаний з визначеним кредитним договором порядком направлення повідомлень від банку, а також знав, що, у випадку наявності спору між ним і кредитором, судова кореспонденція буде направлятися відповідно до встановленої Регламентом постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків процедури, посилання заявника на неотримання ним кореспонденції від третейського суду є необґрунтованими і недоведеними, а тому не можуть бути підставою для поновлення встановленого ч. 2 ст. 389 -1 ЦПК України процесуального строку.

За таких обставин, заява ОСОБА_1, заінтересовані особи:Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 286/15 від 22 травня 2015 року є такою, що подана поза межами визначеного законодавством строку та за відсутності підстав для його поновлення, а тому, виходячи зі змісту ст. 389-1 ЦПК України, підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 389-1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи:Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 286/15 від 22 травня 2015 року - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я: