АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №645/2222/17 Головуючий суддя І інстанції Шарко О. П.
Провадження № 22-ц/790/5978/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про спадкове право
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Яцина В.Б.

Суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.

при секретарі : Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 23 серпня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про продовження строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

встановила:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_6.

В обґрунтування заяви позивач зазначала, що її батько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкоємцями першої черги після його смерті є позивач, та діти ОСОБА_6 та діти від другого шлюбу - відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5. За життя їх батьку належала квартира АДРЕСА_1. У встановлений законом строк, позивач не подала заяву до нотаріальної контори для прииняття спадщини, оскільки мешкає у м.Лозова, Харківської області та дізналась про те, що після смерті батька залишилася спадщина лише 27.04.2017 року від відповідачів, оскільки шестимісячний строк закінчувався 03.05.2017 року і ці дні припадали на вихідні, а також у зв'язку з віддаленістю її місця проживання та зайнятістю на роботі, вона не встигла в строк подати заяву. 18.05.2017 року вона звернулася до нотаріуса з наміром прийняти спадщину, однак, з'ясувалося, що нею було пропущено строки для прийняття спадщини, у зв'язку з чим нотаріус відмовив, про що було винесено відповідну постанову.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначивши, і вона пропустила строк для прийняття спадщини після смерті батька з поважних причин.

У судовому засіданні відповідачі проти задоволення позову заперечували, вважаючи його необгрунтованим та безпідставним.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 23 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. При цьому посилалась на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказала, що при ухваленні рішення суд першої інстанції послався на постанову Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вказавши, що «...спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття», але обгрунтовано пославшись на п. 24 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного суду України, суд не з'ясував обставини по справі стосовно того факту, що позивач може реалізувати своє право на подачу заяви про прийняття спадщини тільки якщо йому відомо про відкриття спадщини.

Зазначила, що незважаючи на те, що позивачем по справі ОСОБА_3 було вказано в судовому засіданні, що тільки 27.04.2017 року у телефонній розмові з її братом і сестрою вона дізналася, про існування спадкового майна у померлого батька, тоді як шестимісячний строк закінчувався 03.05.2017 року, і ці дні припадали на вихідні, а також в зв'язку з тим, що вона мешкає у м. Лозова, Харківської області та здійснює догляд за своєю хворою матір'ю, яка є інвалідом І групи і не може сама себе обслуговувати, тому і не встигла в строк подати свою заяву про прийняття спадщини. Суд не проаналізував ці обставини і не повністю з'ясував їх, не надавши їй можливості надати докази в підтвердження вказаних обставин.

Вказала, що з моменту смерті батька, ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знали про існування спадкового майна у померлого, проте повідомили їй цей факт лише 27.04.2017 року.Тобто, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 навмисне до останнього не повідомляли її про існування спадкового майна, і повідомили лише тому, що на цьому наполягав нотаріус. Повідомили за тиждень до закінчення шестимісячного строку, заздалегідь знаючи, що у неї не буде можливості за один день вирішити питання щодо приїзду до м. Харків, так як у неї на утриманні мати- інвалід, для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки всі останні дні: 29.04.2017, 30.04.2017, 01.05.2017, 02.05.2017 та 03.05.2017 були вихідними днями. Вважає, що причини пропуску нею строку для прийняття спадщини поважними. При цьому суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_6 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 від 01.08.1980 року, свідоцтво про одруження серія НОМЕР_1 від 22.01.2000 року.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, внаслідок чого відкрилася спадщина, що не оспорюється сторонами по справі.

15 травня 2017 року до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 звернулася його донька ОСОБА_3

18 травня 2017 року постановою державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 її батька ОСОБА_6 у зв'язку із ненаданням документів, підтверджуючих факт прийняття спадщини в порядку, встановленому законом.

Правилами частини 1 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Стаття 57 ЦПК України надає перелік доказів:

1. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

2. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У статті 58 ЦПК України визначено, які докази є належними.

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

3. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У статті 59 ЦПК Україн зазанчено про допустимість доказів.

1. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Районний суд обгрнутовано послався на п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р., в якому судам було роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Причиною пропуску строку на прийняття спадщини позивач вказала, що вона здійснювала догляд за матір'ю-інвалідом- ОСОБА_71952 року народження, яка потребує уваги та піклування, оскільки вона не може сама себе обслуговувати.ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знали про існування спадкового майна у померлого, проте повідомили їй цей факт лише 27.04.2017 року.Тобто, вони навмисне до останнього не повідомляли її про існування спадкового майна, і повідомили лише тому, що на цьому наполягав нотаріус. Повідомили за тиждень до закінчення шестимісячного строку, заздалегідь знаючи, що у неї не буде можливості за один день вирішити питання щодо приїзду до м. Харків, так як у неї на утриманні мати- інвалід, для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки всі останні дні: 29.04.2017, 30.04.2017, 01.05.2017, 02.05.2017 та 03.05.2017 були вихідними днями

Відмовляючи у задоволення позову за недоведеністю, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було достеменно відомо про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 її батька - ОСОБА_6 При цьому посилання позивача на неможливість через об'єктивні, непереборні, істотні труднощі подати заяви про прийняття спадщини, у тому числі шляхом направлення її поштовим зв'язком, та про поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини та доказів не надано до суду.

Колегія суддів в цілому погоджується з цим висновком суду першої інстанції, який є обгрунтованим. Позивач всуперч вимог ст. 60 ЦПК України не надала до суду, у тому числі під час апеляційного перегляду справи, належних і допустимих у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України доказів про те, що вона із запізненням, лише 27.04.2017р., дізналася про смерть свого батька.

Так, в апеляційному суді ОСОБА_3 визнала, що вона була присутньою разом з відповідачами у м.Харкові на 40-й поминальний день після смерті свого батька, тобто вона безспірно знала про його смерть принаймні станом на 10 грудня 2016 року. Доказів про поважні причини, які їй зашкодили після цього на протязі п'яти місяців вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач до суду не надала.

Таким чином позивач не довела, що у неї не було реальної можливості після смерті батька вчасно звернутися із відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, у тому числі шляхом направлення своєї заяви поштовим зв'язком, згідно п.3.11 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Юридична необізнаність позивача у даному випадку не має значення, оскільки по справі не встановлено, що позивач був позбавлений можливості отримати юридичну допомогу.

Оскільки таким чином суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, тому з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308,313, 314, 315, 317, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 23 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії