пр. № 6/759/8/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.

секретаря Чернишк К.О.,

за участю: представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника заявника ОСОБА_1 поданої в інтересах ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічними позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання недійсною заяву, яку спадкоємець подала до нотаріальної контори,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 р. заявник звернувся до суду через свого представника із вказаною заявою, просить суд визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на ті підстави, що 23.04.2016 до м. Києва приїздила ОСОБА_3 з нею зустрівся представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 та віддав їй 2500 грн 00 коп. згідно рішення суду, про що було складено розписку, а тому ні виконавчий лист, ні дублікат виконавчого листа не підлягають виконанню, як такі, що вже виконанні.

Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на виконання виконавчого листа.

У судове засідання заінтересовані особи не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що не перешкоджає розгляду питання по суті (а.с. 225, 226, 239).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 369 ЦПК України, суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, заслухавши думку представника заявника, вивчивши матеріали справи приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.02.2014 задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, а зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 залишено без задоволення та присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі у розмірі 2500 грн 00 коп. (а.с. 224-227, т. 1).

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_2 25.02.2014 подав апеляційну скаргу (а.с. 234-238, т. 1).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2014 апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12.02.2014 залишено без змін (а.с. 29-34, т. 2).

Представником позивача ОСОБА_5 уповноваженого представляти інтереси ОСОБА_3 16.07.2014 на підставі розписки отримано копію виконавчого листа (а.с. 44, т. 2).

Не погоджуючись із ухвалою Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_2 подав касаційну скаргу (а.с. 47-56, т. 2), яку ухвалою від 16.10.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відхилено, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12.02.2014 та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10.06.2014 залишено без змін (а.с. 66, 67, т. 2).

У травні 2015 р. представник позивача звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа (а.с. 72. т. 2) яку ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.06.2015 задоволено та видано дублікат виконавчого листа у справі №2/759/309/14; 759/12914/13-ц щодо до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі у розмірі 2500 грн 00 коп. (а.с. 85, т. 2).

ОСОБА_2 не погоджуючись із ухвалою від 04.06.2015 Святошинського районного суду м. Києва, 09.06.2015 подав апеляційну скаргу (а.с. 88, 89, т. 2) яку ухвалою апеляційного суду м. Києва від 30.09.2015 задоволено частково, а ухвалу скасовано з передачею справи на новий розгляд (а.с. 120-122, т. 2).

У судовому засіданні представник заявника зазначив, що виконавчий лист фактично виконаний, на підставі розписки про передачу грошових коштів у розмірі 2500 грн 00 коп., однак доказів такого виконання представником не було надано ні в судовому засіданні, ані безпосередньо при подані заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Підстави для цього зазначені у ч. 4 ст. 369 ЦПК.

Таким чином, ст. 369 ЦПК України, передбачено, що ухвалою суду можна визнавати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню лише у випадках: якщо його було видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній у зв'язку з його припиненням добровільними виконанням боржником чи іншою особою або з інших передбачених законом причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов'язку повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV є закінчення виконавчого провадження.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК України.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦПК України, суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Для цього боржник до заяви має додати доказ виконання рішення суду (платіжні документи, акт державного виконавця тощо).

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки заявником не доведено наявність обставин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в розмінні положень ст. 369 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись, Законом України «Про виконавче провадження», ст. 369 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 поданої в інтересах ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічними позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання недійсною заяву, яку спадкоємець подала до нотаріальної контори відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: