У х в а л а

іменем україни

04 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Висоцької В.С., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділення частини погребу та внесення виправлень; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 - на ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 06 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 16 січня 2015 року, позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Поділено в натурі будинок АДРЕСА_1

Виділено ОСОБА_5 у власність частину житлового будинку згідно підваріанту «А» варіанту № 1 судової інженерно-технічної експертизи від 17 вересня 2014 року, що складає 43,8% від усього будинку та виділено у користування земельну ділянку, площею 0,064715 га, по лінії «А-А», що прилягає до виділеної частини будинку згідно підваріанту «А» варіанту № 1 висновку судової інженерно-технічної експертизи від

17 вересня 2014 року, що складає 1/2 частину земельної ділянки.

Виділено у власність ОСОБА_4 частину житлового будинку згідно підваріанту «А» варіанту № 1 судової інженерно-технічної експертизи від 17 вересня 2014 року, що складає 58,3% від усього будинку та виділено у користування земельну ділянку, площею 0,064715 га, по лінії «А-А», що прилягає до виділеної частини будинку згідно підваріанту «А» варіанту № 1 висновку судової інженерно-технічної експертизи від

17 вересня 2014 року, що складає 1/2 частину земельної ділянки.

Залишено у спільному користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 земельні ділянки, що прилягають до виділених частин будинку.

Виділено у власність ОСОБА_5 погріб «В», а у власність ОСОБА_4 - сарай «Б».

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 19 330 грн компенсації за перевищення розміру отриманої частини власності.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що після постановлення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року, якою залишено без змін рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 16 січня 2015 року, йому стало відомо, що виділяючи у його користування та користування

ОСОБА_5 частини земельних ділянок, суд помилково дійшов висновку щодо такого розподілу, включивши земельну ділянку, яка знаходилась у користуванні ОСОБА_6, а після ухвалення такого рішення перейшла у її власність.

Посилаючись на те, що вказані обставини не були відомі йому на час розгляду справи, однак такі є істотними, просив скасувати рішення суду першої інстанції в зв'язку з нововиявленими обставинами та призначити справу до розгляду.

Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від

14 лютого 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 06 квітня

2017 року ухвалу суду першої інстанції змінено шляхом виключення з вступної та описової частини посилання на участь у справі як представника заявника ОСОБА_4 - адвоката Калюки М.О.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 -

ОСОБА_7, просить скасувати оскаржувані ухвали судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що обставини, наведені заявником у заяві про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення суду, не є нововиявленими у розумінні приписів ст. 361 ЦПК України.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили із того, що з матеріалів справи убачається, що під час судового розгляду справи встановлювались та досліджувалась дані щодо площі, розміру, конфігурації земельної ділянки, яка знаходилась у фактичному користуванні співвласників жилого будинку, розташованого по

АДРЕСА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

При цьому участь у справі приймав представник

ОСОБА_4 - ОСОБА_6, що свідчить про обізнаність вказаних осіб про те, яка саме земельна ділянка є спірною та, відповідно, підлягала поділу, будь-яких заперечень щодо перебування частина цієї земельної ділянки у законному користуванні ОСОБА_6 не було заявлено.

Крім того, формування та присвоєння кадастрового номера земельної ділянки, що перейшла у власність ОСОБА_6, відбулося

16 травня 2015 року, тобто після ухвалення рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2014 року.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що заявнику на час вирішення судом спору було відомо про площу та конфігурацію спірної земельної ділянки, а набуття у власність ОСОБА_6 земельної ділянки, частина якої, як зазначає заявник, була розподілена рішенням, яке ОСОБА_4 просив переглянути, відбулася після його ухвалення.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ухвали судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 - відхилити.

Ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від

14 лютого 2017 року, в незміненій після апеляційного перегляду частині, та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 06 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С.Висоцька

О.С.Ткачук