У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про визнання дій неправомірними та відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 02 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 19 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що на автодорозі Миргород-Велика Багачка-Красногоршка біля с. Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області 31 липня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля ГАЗ 31105, державний номерний знак НОМЕР_1, забезпеченого у АТ «СК «АХА Страхування», під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля ЗАЗ 110206, державний номерний знак НОМЕР_2, забезпеченого у Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Країна» (далі - ПАТ «СК «Країна»), під керуванням ОСОБА_5

На виклик учасників ДТП прибули працівники відділення ДАІ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області, представники страхових компаній на місце події не приїздили, незважаючи на повідомлення про пригоду по телефону. За спільною домовленістю між учасниками ДТП було надано заяви про прагнення скористатися наданим законодавством правом використати передбачене страховим бюро повідомлення про ДТП (Європротокол).

Зазначав, що наступного дня, 01 серпня 2013 року представники ПАТ «СК «Країна» на телефонні дзвінки не відповідали і він був вимушений викликати страхового комісара Української пожежно-страхової компанії (далі - УПСК), який склав відповідні документи, оглянув пошкоджений автомобіль та сфотографував його.

02 серпня 2013 року ПАТ «СК «Країна» пообіцяло прислати свого працівника для огляду автомобіля. Протягом десяти днів він чекав представника ПАТ «СК «Країна», однак оскільки він не з'явився, позивач 12 серпня 2013 року подав заяву-повідомлення до УПСК з усіма документами та фотознімками. Тільки 28 серпня 2013 року ПАТ «СК «Країна» прийняло у нього заяву-повідомлення про ДТП і отримало від УПСК оригінали всіх документів і фотознімки пошкодженого автомобіля.

Також ОСОБА_4 зазначав, що протягом восьми місяців Полтавська регіональна дирекція ПАТ «СК «Країна» ігнорувала його звернення, що змусило його їхати у головний офіс ПАТ «СК «Країна» зі скаргою, а також здійснювати переписку з МТСБУ. Після цього, 03 квітня 2014 року ПАТ «СК «Країна» прийняло у нього заяву про відшкодування збитків внаслідок ДТП, 25 квітня 2014 року аварійний комісар Полтавської регіональної дирекції ПАТ «СК «Країна» приїхав до нього додому для огляду автомобіля. Через місяць його повторно викликали до регіональної дирекції для складання повторної заяви на відшкодування шкоди вже із зазначенням банківських реквізитів, а 31 травня 2014 року йому на мобільний телефон надійшло повідомлення про успішне проведення операції у 20 000 грн, однак зазначені грошові кошти на вказаний рахунок перераховані не були. Вважав, що ним були вчинені всі передбачені законодавством дії щодо отримання відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП.

Позивач просив визнати дії ПАТ «СК «Країна» з невиплати йому майнової шкоди за страховим випадком, що стався 31 липня 2013 року, неправомірними, стягнути з ПАТ «СК «Країна» 16 604 грн 41 коп. майнової шкоди, витраченої на відновлення транспортного засобу, стягнути встановлений індекс інфляції за весь час прострочення зобов'язання у розмірі 12 325 грн 85 коп., а також 3 % річних від простроченої суми у розмірі 1 239 грн 04 коп.

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 02 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 19 січня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 31 липня 2013 року на автодорозі Миргород-Велика Багачка-Красногорівка біля с. Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області сталося ДТП за участю автомобіля ГАЗ 31105, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якого забезпечена згідно зі страховим полісом ПАТ «СК «АХА Страхування» (а. с. 9), та автомобіля ЗАЗ 110206, державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5, цивільно-правова відповідальність якого забезпечена згідно зі страховим полісом ПАТ «СК «Країна» (а. с. 92).

Відповідно до листа начальника Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області від 01 листопада 2013 року № К-146 на ім'я ОСОБА_4 працівники Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавської області не здійснювали оформлення ДТП, що мало місце 31 липня 2013 року на автодорозі Миргород-Велика Багачка-Красногорівка біля с. Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області за участю автомобіля ГАЗ 31105, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, та автомобіля ЗАЗ 110206, державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5 (а. с.13).

Після ДТП ОСОБА_4 згідно з розпискою відшкодував ОСОБА_5 майнову шкоду за пошкоджений транспортний засіб у розмірі 1 500 грн.

12 серпня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до Великобагачанського відділення ПАТ «УПСК» з заявою-повідомленням (ОЦВ) про ДТП, що мала місце 31 липня 2013 року. У заяві ОСОБА_4 виклав свою версію ДТП та вказав пошкодження на його транспортному засобі (а. с. 154). Також до даної заяви-повідомлення ОСОБА_4 подав повідомлення про ДТП (Європротокол) (а. с. 155), що складений ним особисто в односторонньому порядку. У наданому Європротоколі не заповнені графи щодо транспортного засобу В, не заповнені графи п. 12 «Обставини», повідомлення про ДТП (Європротокол) не підписано іншим учасником ДТП - ОСОБА_5 і сама схема ДТП, що зображена на цьому повідомленні, відрізняється від схеми, наявної на повідомленні про ДТП (Європротоколі), що міститься на а. с. 100.

У той же день працівниками Великобагачанського відділення УПСК складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу автомобіля ГАЗ 31105, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4, та сфотографовано наявні механічні пошкодження на цьому транспортному засобі (а. с. 156, 186−193).

Відновлення пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_4 здійснювалося на замовлення останнього в ІП «АІС-Полтава» у період серпень-вересень 2013 року. За відновлення свого транспортного засобу ОСОБА_4 сплачено грошові кошти у розмірі 16 604 грн 41 коп. (а. с. 17−21).

02 квітня 2014 року після отримання від ОСОБА_4 повідомлення про ДТП ПАТ «СК «Країна» у цей же день направило за місцем знаходження майна свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Однак за результатами огляду транспортного засобу з участю ОСОБА_4 встановлено, що він повністю відновлений.

19 травня 2014 року за вх. № 4431 ОСОБА_4 до ПАТ «СК «Країна» подана заява про виплату страхового відшкодування за фактом ДТП, що мала місце 31 липня 2013 року на автодорозі Миргород-Велика Багачка-Красногорівка біля с. Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області за участю автомобіля ГАЗ 31105, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, та автомобіля ЗАЗ 110206, державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5 (а. с. 108).

17 липня 2014 року за вих. № 4533 ПАТ «СК «Країна» направило на адресу ОСОБА_4 лист про відмову у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на положення п. 33.3 ст. 33, п. 33-1.1 ст. 33-1, п. 37.1.3 п. 37.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а. с. 109, 110).

Встановлено, що ОСОБА_4 визнав, що повідомлення про ДТП (Європротокол) він складав не на місці ДТП, а через 2 чи 3 дні після ДТП в односторонньому порядку, при цьому, неодноразово протягом серпня 2013 року їздив до ОСОБА_5, щоб той поставив на ньому свій підпис, на що той погодився лише 28 серпня 2013 року, при цьому, позивач не залишав другий екземпляр Європротоколу ОСОБА_5

12 серпня 2013 року ОСОБА_4 при поданні документів до Великобагачанського відділення УПСК оформив одноособово ще одне повідомлення про ДТП (Європротокол) (а. с. 155), яке суттєво за формою заповнення відрізняється від попереднього повідомлення про ДТП (Європротоколу) та не підписане ОСОБА_5

У письмових поясненнях ОСОБА_5 категорично заперечив свою вину у вчиненні вищевказаного ДТП, натомість посилався на порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_4 та на те, що останній просив працівників ДАІ не складати на нього протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок − це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій особі.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 34.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно з п. 33-1.1 ст. 33.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, що діяла на час ДТП) особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язана надати для огляду належний їй транспортний засіб. За нормою п. 33.3 ст. 33 цього Закону, водій та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт).

Відповідно до п. 37.1.3 ст. 31.1 вищевказаного Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Тому, сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинне ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, до складу яких входять регресні зобов'язання, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 08 червня 2016 року у справі № 6-2989цс15.

Належними і допустимими доказами у матеріалах справи підтверджено, що внаслідок несвоєчасного повідомлення позивачем страховика останній був позбавлений можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і визначити реальний розмір заподіяних збитків з метою запобігти необґрунтованим виплатам.

Відповідно до Інструкції щодо заповнення повідомлення про ДТП (Європротокол), вона визначає умови заповнення повідомлення про ДТП, яке надається страховику та МТСБУ водієм транспортного засобу на виконання підпункту 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також застосування типових схем ДТП та розподілу відповідальності учасників ДТП за заподіяну ними шкоду при оформленні документів про дорожньо-транспортним пригодам без участі уповноважених на те працівників міліції.

Відповідно до п. 1 Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), що затверджена протоколом Президії МТСБУ від 11 серпня 2011 року № 274/2011, повідомлення про ДТП - це письмове повідомлення встановленого МТСБУ зразка, яке надається страховику чи МТСБУ водієм транспортного засобу, причетного до ДТП. Згідно з п. 2 цієї Інструкції, повідомлення заповнюється та підписується водіями транспортних засобів, причетних до ДТП. Повідомлення може оформлятися одним із водіїв транспортних засобів виключно у разі, якщо оформлення ДТП здійснювалося уповноваженими на те працівниками міліції (в даний час поліції). Тобто вказане повідомлення повинно бути заповнена та підписане всіма учасниками конкретної ДТП, а одним із водіїв таке повідомлення може бути оформлене лише тоді, коли оформлення ДТП здійснювалося уповноваженими на те працівниками міліції (поліції).

Суди першої й апеляційної інстанцій зробили правильний висновок про те, що позивач не мав законних підстав в односторонньому порядку складати повідомлення про ДТП та самостійно, на власний розсуд, визначати вину водія іншого транспортного засобу, а також повторно складати повідомлення про ДТП за одним й тим фактом. Окрім того, складені ОСОБА_4 повідомлення про ДТП суперечать вимогам Інструкції щодо заповнення повідомлення про ДТП (Європротокол), що затверджена протоколом Президії МТСБУ від 11 серпня 2011 року № 274/2011, що унеможливлює встановлення дійсних обставин ДТП.

Суди обґрунтовано відмовили у позові. Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 02 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 19 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. Маляренко А.В.