Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-н-43/06
Провадження № 4-с/553/36/2017
У Х В А Л А

Іменем України

19.10.2017 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Зозулі М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за скаргою Кредитної спілки "Полтава і полтавці" на дії державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року КС "Полтава і полтавці" звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1, в якій вказує на те, що державним виконавцем 30.06.2017 року винесено постанову ВП № 52865339 про повернення виконавчого документа стягувачеві, на підставі якої скаржнику повернуто судовий наказ № 2н-43/06, виданий Ленінським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС "Полтава і полтавці" коштів в сумі 580,19 грн., з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження". З вказаною постановою скаржник не погоджується та вважає дії державного виконавця протиправними, оскільки відсутні докази непроживання боржника за адресою: Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Головач, як і докази провеення перевірки майнового стану боржника у зв'язку з чим, жодної підстави для повернення стягувачу судового наказу не існує.

Просить суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області від 30.06.2017 року ВП № 52865339 про повернення судового наказу № 2-н-43/06 від 12.10.2006 року стягувачу, а виконавчий документ повернути до Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області для подальшого виконання.

Учасники процесу, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, представник стягувача та боржник про причини неявки не повідомили, суб'єкт оскарження надав заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, а також письмові заперечення на скаргу, в яких вказував про її безпідставність, оскільки при прийнятті рішення про повернення виконавчого листа стягувачеві діяв у відповідності з положеннями Закону України "Про виконавче провадження", виконав усі можливі та необхідні дії в межах наданих їй чинним законодавством повноважень з метою виконання виконавчого листа, проте з'ясувати наявність та місцезнаходження належного боржнику майна і доходів не виявилося можливим, та просив в задоволенні скарги відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, в провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебувала цивільна справа № 2-н-43/06 за заявою Кредитної спілки "Полтава і Полтавці" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору та судових витрат.

Згідно з судовим наказом від 12 жовтня 2006 року по вищевказаній справі, який видано 30.10.2006 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки "Полтава і полтавці" заборгованість в сумі 580 грн. 19 коп. та 40 грн. 50 коп. судових витрат.

Судовий наказ набрав чинності та у встановленому законом порядку звернутий до виконання.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень - це заключна стадія судового процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту чи відновлення порушених прав.

Згідно ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Стягувач КС «Полтава і Полтавці» предявив судовий наказ по справі № 2н-34/06 від 12.10.2006 року для виконання до Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області.

Постановою державного виконавця Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області від 30.06.2017 року ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 52865339 судовий наказ № 2-н-43/06, виданий 30.10.2006 року Ленінським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС "Полтава і Полтавці" заборгованості у розмірі 580 грн. 19 коп., повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як встановлено в п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За змістом положень ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про розяснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій субєктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

З наявних у справі доказів вбачається, що державним виконавцем в ході примусового виконання судового наказу № 2-н-43/06, виданого 30.10.2006 року Ленінським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС "Полтава і Полтавці" заборгованості у розмірі 580 грн. 19 коп., 09.11.2015 року направлено запити до Сектору адресно-довідкової роботи УДМС України в Полтавській області, Заворсклянської сільської ради, відділу Держкомзему в Полтавському районі, Інспекції сільського господарства України в Полтавській області, Центру ВДАІ 5301, дані про отримання відповідей на які відсутні, а також 20.05.2016 року - запити до Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України, з відповідей на які встановлено, що відомості щодо ОСОБА_2 з РНОКПП НОМЕР_1 відсутні, а вказаний номер є недійсним.

При цьому, доказів того, що державним виконавцем здійснювалась перевірка достовірності та правильності РНОКПП боржника та вживались заходи щодо з'ясування і перевірки цих відомостей, не встановлено.

Згідно актів державного виконавця від 08.09.2016 року та від 26.06.2017 року, при виході за адресою проживання боржника ОСОБА_2 в с. Головач встановлено, що така громадянка в даному селі не проживає,, а за адресою: м. Полтава, вул. панянка, 38, кв. 58 ФОП ОСОБА_3 відсутній.

При цьому, жодних об'єктивних даних на підтвердження того, що боржник може перебувати в місцях, де державним виконавцем здійснювалась перевірка, не надано.

Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про те, що державним виконавцем при прийнятті рішення про повернення стягувачу виконавчого документу не вжито усіх можливих та достатніх заходів шляхом реалізації повноважень, наданих чинним законодавством й зокрема п. п. 3, 4, 7, 11, 14, 19, 21 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", не встановлено достовірних та переконливих доказів на підтвердження існування обставин, які є підставою для повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", не надано жодних доказів щодо дійсного місця проживання боржника та відсутності в житловому приміщенні належного їй майна, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу, наявності у неї карткових та інших рахунків в банках та інших фінансових установах й узагалі не вжито жодних заходів до її виклику до державної виконавчої служби, у звязку з чим суд вважає постанову державного виконавця від 30.06.2017 року передчасною і такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 18 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07.02.2014 року, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 12 травня 2011 року у справі "Л проти України" (п. п. 18, 23) судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у звязку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, визначених в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку. Виконавча служба, яка здійснює виконання остаточного рішення, має закінчити провадження без зволікань.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем вжито не всіх заходів щодо примусового виконання рішення, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", за таких обставин скарга КС "Полтава і Полтавці" в частині визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця від 30.06.2017 року є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Разом з тим, вирішуючи вимоги скаржника про повернення виконавчого документу до Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області для подальшого виконання, суд бере до уваги той факт, що судовий наказ на підставі постанови ВП № 52865339 від 30.06.2017 року повернутий стягувачу і звернення його до виконання є правом КМ "Полтава і полтавці", яким він має скористатись на власний розсуд, та не є питанням, що підлягає вирішенню судом в порядку ст. 383 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 383-387 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу Кредитної спілки "Полтава і полтавці" на дії державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ВП № 52865339 від 30.06.2017 року про повернення судового наказу № 2-н-43/06 від 12.10.2006 року стягувачу.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали, а особами, які брали участь в розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні при проголошенні ухвали, - в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_4