АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/1722/17 Головуючий 1-ї інстанції - Гаврилюк С.М.
Справа №639/7442/16-ц Доповідач - Довгаль А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Костенко Т.І., Коваленко І.П.,

при секретарі - Щегельському Д.О.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення - квартирою АДРЕСА_1.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 26.11.1999року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від цього шлюбу вони мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2., та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.12.2015року шлюб між ним розірвано. Діти залишилися проживати разом з нею та перебувають на її утриманні. Зазначає, що 21.02.2007року їхня сім'я отримала ордер на заняття службової трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, в якій вона на даний час мешкає з дітьми. 14.08.2013року рішенням Харківської міської ради квартира виключена з числа службової. До цього часу квартира не приватизована. Вказує, що в червні 2014 року відповідач пішов з сім'ї, вивіз свої речі, став приховувати своє місце знаходження.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов не визнає і просить відмовити у його задоволенні, справу просив розглядати за його відсутності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 551,20грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким в позові ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, на неповне з'ясування обставин справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Судовим розглядом встановлено, що сторони з 1999 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох неповнолітніх дітей: сина -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2., дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно ордеру НОМЕР_1 серії 07, виданого 21.02.2007року виконавчим комітетом Київської районної ради м. Харкова, ОСОБА_1 на сім'ю (на той час із чотирьох осіб) була надана для проживання трьохкімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1, яка мала статус «службової». У подальшому, на підставі рішенням Харківської міської ради №516 від 14.08.2013року вказана квартира виключена з числа службової. Як убачається з матеріалів справи, до цього часу спірна квартира не приватизована, отже це житлове приміщення віднесено до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, про що також свідчить довідка з місця проживання про склад сім'ї та прописку, видана 27.09.2016р. за №1390 КП «Жилкомсервіс» (а.с.8). Але, незважаючи на ці обставини, Харківська міська рада в особі КП «Жилкомсервіс» в якості третьої особи до участі у справі не залучалась, жодного акту про не проживання відповідача у спірній квартирі або про відсутність в цьому приміщення належного йому майна та речей не складалося та не затверджувалося.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.12.2015року шлюб між сторонами розірвано.

Цей позов ОСОБА_2 подано до суду в жовтні 2016 року, в якому вона просила визнати відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою з червня 2014 року, тобто коли сторони ще перебували у шлюбі. Разом з тим, допитані під присягою в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стверджували, що відповідач добровільно виїхав з квартири навесні 2014 року. Отже, маються розбіжності в часі, які судом не були усунуті та в рішенні не зазначено з якого часу відраховується шестимісячний строк.

Матеріали справи також свідчать про те, що відповідач є військовослужбовцем - начальником штабу-першим заступником начальника ХНУПС ім. І.Кожедуба. Місце служби відповідача достовірно було відомо позивачу. Доказів того, що відповідач утратив інтерес до спірної квартири як до місця свого проживання, матеріали справи не містять.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що відсутність його в спірній квартирі є тимчасовою і обумовлена піклуванням про спокійний психічний розвиток спільних з позивачем дітей, т.я. подальше сумісне знаходження в одній квартирі створювало б передумови для небажаних конфліктів та з'ясування відносин з колишньою дружиною.

Оскільки оскаржуване рішення ухвалено без дотримання вимог закону, воно підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення - про відмову ОСОБА_2 в позові.

Згідно п.4) ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 309ч.1п.4), 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 грудня 2016 року - скасувати і ухвалити у справі нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -