Справа № 296/2491/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

судді Драча Ю.І.

секретаря судового засідання Долецької Ж.С.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади міста Житомира в особі Житомирської міської ради, тертя особа департамент реєстраційної служби Житомирської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до територіальної громади міста Житомира в особі Житомирської міської ради в якому просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на 286/300 ід. частин житлового будинку та господарських будівель: сараю літ. «Б», сараю літ. «В», уборної, криниці та огорожі за адресою: вул.. Корольова, 135 у м. Житомирі та скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_3 на частину будинку і господарських будівель по вул.. Корольова, 135 у м. Житомирі, проведену на підставі свідоцтв про право на спадщину, виданих ОСОБА_3 Володарсько-Волинською державною нотаріальною конторою31.03.2008 року № 1370, 1372, 1374, які були визнані судом недійсними.

Позов обґрунтовано тим, що 25 березня 2016 року помер син позивача - ОСОБА_4. На день смерті сину ОСОБА_4 належало 286/300 ід. часток житлового будинку та господарських будівель по вул. Корольова, 135 у м. Житомирі, які він успадкував після смерті діда.

Після смерті сина ОСОБА_4 позивач прийняв спадщину, подавши 05.09.2016 року заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5, оскільки є єдиним спадкоємцем, що підтверджується довідкою № 1591/02.14 від 19.10.2016 р., виданою приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Однак, нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5 відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 286/300 ід. частин житлового будинку № 135 по вул. Корольова у місті Житомирі після смерті ОСОБА_4 через відсутність правовстановлюючих документів на дане майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.12.2016 року, вих. № 2042/02-31.

Син позивача, ОСОБА_4 за життя не одержав усіх необхідних документів щодо свого права власності на вказану частину будинку та господарських споруд по вул. Корольова, 135 у м. Житомирі, оскільки тривалий час у судовому порядку вирішував питання визнання недійсним заповіту свого діда ОСОБА_6 від 20.07.2007 року, який був складений дідом на той час, коли він вже не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08.12.2014 року та рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 17 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 було визнано недійсним заповіт ОСОБА_6, посвідчений 20 липня 2007 року за реєстром № 1831 приватним нотаріусом

Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_7, за яким він заповів своє майно ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та визнані недійсними свідоцтва про право на спадщину, видані ОСОБА_3 Володарсько-Волинською державною нотаріальною конторою 31.03.2008 р. за № 1370, 1372, 1374.

Після набрання рішеннями судів законної сили, ОСОБА_4 відповідно до заповіту від 29.06.1993 року став єдиним спадкоємцем частини житлового будинку по вул. Корольова,135 у м. Житомирі, яка на день смерті належала ОСОБА_6 і почав вирішувати питання оформлення спадщини, проте, за життя не встиг цього зробити.

Представник позивачка у судовому засідання позов підтримала та просила задовольнити з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, 15.05.2017 року до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача (а.с. 52).

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

25 березня 2016 року помер син позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП № 283430, виданим 26 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис за № 826 (а.с. 9).

На день смерті ОСОБА_4 належало 286/300 ід. часток житлового будинку та господарських будівель по вул. Корольова, 135 у м. Житомирі, які він успадкував після смерті діда.

Після смерті сина ОСОБА_4 позивач прийняв спадщину, подавши 05.09.2016 року заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та є єдиним спадкоємцем, що підтверджується довідкою № 1591/02.14 від 19.10.2016 р., виданою приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (а.с. 29).

Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 286/300 ід. частин житлового будинку № 135 по вул. Корольова у місті Житомирі після смерті ОСОБА_4 із-за відсутності правовстановлюючих документів на дане майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.12.2016 року, вих. № 2042/02-31( а.с. 32).

Син позивача ОСОБА_4 за життя не одержав усіх необхідних документів щодо свого права власності на вказану частину будинку та господарських споруд по вул. Корольова, 135 у м. Житомирі. Тривалий час у судовому порядку вирішував питання визнання недійсним заповіту свого діда ОСОБА_6 від 20.07.2007 року, який був складений дідом на той час, коли він вже не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати, та визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, виданих іншій особі.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08.12.2014 року та рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 17 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 було визнано недійсним заповіт ОСОБА_6, посвідчений 20 липня 2007 року за реєстром № 1831 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_7, за яким він заповів своє майно ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та визнані недійсними свідоцтва про право на спадщину, видані ОСОБА_3 Володарсько-Волинською державною нотаріальною конторою 31.03.2008 р. за № 1370, 1372, 1374.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадщину за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На момент смерті ОСОБА_4 фактично належало на праві власності 286/300 ід.часток житлового будинку та господарських будівель по вул. Корольова, 135 у м. Житомирі, однак, у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування" розяснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08.12.2014 року ( а.с. 23) та рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 17 лютого 2015 року (а.с. 24-26 ) по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 визнані недійсними свідоцтва про право на спадщину, видані ОСОБА_3 Володарсько-Волинською державною нотаріальною конторою 31.03.2008 р. за № 1370, 1372, 1374. Рішення суду вступили в законну силу. Свідоцтва про право на спадщину, які посвідчували право власності ОСОБА_8 на частину будинку та господарських будівель по вул. Корольва, 135 у місті Житомирі визнані судом недійсними, тому підлягає до задоволення і позовна вимога про скасування реєстрації права власності ОСОБА_3 на частину будинку і господарських будівель по вул. Корольова,135 у місті Житомирі, проведену на підставі свідоцтв про право на спадщину, виданих ОСОБА_3 Володарсько-Волинською державною нотаріальною конторою 31.03.2008 р. за № 1370, 1372, 1374.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 392,1218,1261 ЦК України, ст. ст.3,10, 60, 208, 209, 212, 215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування право власності на 286/300 ід. частин житлового будинку та господарських будівель: сараю літ. «Б», сараю літ. «В», уборної, криниці та огорожі за адресою: вул. Корольова,135 у місті Житомирі.

Скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_3 на частину будинку і господарських будівель по вул. Корольова,135 у місті Житомирі, проведену на підставі свідоцтв про право на спадщину, виданих ОСОБА_3 Володарсько-Волинською державною нотаріальною конторою 31.03.2008 р. за № 1370, 1372, 1374.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю. І. Драч