Провадження №2/522/8023/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді - Тарасова А.В.

за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Т.М.,

розглянувши в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів.

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 22.06.2017 року звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів, зазначаючи, що 24.03.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрованийв Відділі державної реєстрації управління юстиції, актовий запис № 185. В період шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття поваги та любові, у зв'язку з чим, просив задовольнити позовну заяву, шлюб між сторонами розірвати та визначити місце проживання дитини разом з матір'ю - ОСОБА_1 та стягнути аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмирі 3000 грн

Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 24 березня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 185.

Згідно свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 20.04.2013 року, актовий запис № 3510, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

В силу ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Судом, встановлено, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересами позивача, що, з урахуванням відсутності заперечень відповідача проти задоволення позову, є підставою для розірвання шлюбу.

За таких обставин, суд вважає, що позовна заява в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, укладений між сторонами шлюб - розірванню.

Крім того, суд вважає за доцільним визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір'ю ОСОБА_1, оскільки, враховуючи процесуальну позицію відповідача по справі, вказане питання було вирішено спільно.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 18 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Враховуючи дані обставини, суд, враховуючи те, що сторони дійшли згоди щодо місця проживання неповнолітньої дитини, вважає за необхідне позовні вимоги у вказаній частині задовольнити.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно.

При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Однак, враховуючи визнання позову відповідачем в частині сплати аліментів в розмірі 3000 гривень на дитину, суд задовольняє вимогу стосовно стягнення аліментів Так, відповідно до ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду.

В силу ч.1 ст. 191 ЦПК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.6, 24, 104, 105, 110 , 141, 157,160-161 СК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 185.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір'ю ОСОБА_1.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 гривень щомісячно з 22.06.2017 року до набуття ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя А.В. Тарасов

04 вересня 2017 року