Справа № 182/4561/16-ц
Провадження № 2/0182/1157/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2017 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого суддіРибакової В.В.
при секретаріЗатуливітер Н.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_3, представника відповідача - Омельяненко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, визнання дій неправомірними, скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 22.08.2016 року звернулась до суду з позовом до філії Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт» (а.с.1,2), яким просила стягнути з філії Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт» на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 380,18 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 27.07.2016 року по 22.08.2016 року в розмірі 4109,40 грн., визнати неправомірними дії відповідача щодо видачі наказу про позбавлення її премії в липні 2016 року та скасувати даний наказ.

29.11.2016 року позивач звернулась до суду з заявою про уточнення позовних вимог (а.с.33,34) та просила стягнути з філії Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт» на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 380,18 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 27.07.2016 року по 30.11.2016 року в розмірі 16209,30 грн., визнати неправомірними дії відповідача щодо видачі наказу про позбавлення її премії в липні 2016 року та скасувати даний наказ.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.11.2016 року замінено первісного відповідача філію Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт» належним відповідачем - Публічне акціонерне товариство «Судноплавна компанія «Укррічфлот» (а.с.49).

19.05.2017 року до суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог (а.с.118-122), якою позивач доповнила та уточнила позовні вимоги та просила: визнати наказ відповідача № 22/к від 27.07.2016 року незаконним та скасувати його в частині звільнення ОСОБА_5 касира бухгалтерії, працюючого за сумісництвом, 27.07.2016 року за власним бажанням, ст.38 КЗпП України; поновити її на роботі на посаді касира бухгалтерії Нікопольської філії «Нікопольський річковий порт» ПАТ «СК «Укррічфлот»; стягнути з відповідача на її користь за час вимушеного прогулу кошти в сумі 21155 грн. 16 коп.; стягнути з відповідача на її користь недоплачену заробітну плату в розмірі 1189,68 грн.; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.07.2016 року по 31.05.2017 року в розмірі 34710,48 грн.; визнати неправомірними дії відповідача щодо видачі наказу про позбавлення її премії в липні 2016 року, визнати наказ № 64 від 26.07.2016 року незаконним та скасувати, зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй премію за липень 2016 року; допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі, посаді та стягнення заробітної плати за один місяць.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.06.2017 року ОСОБА_5 у прийнятті уточнень до позову в частині пред'явлення нових позовних вимог щодо: визнання наказу відповідача № 22/к від 27.07.2016 року незаконним та скасування його в частині звільнення ОСОБА_5 касира бухгалтерії, працюючого за сумісництвом, 27.07.2016 року за власним бажанням, ст.38 КЗпП України; поновлення відповідача на роботі на посаді касира бухгалтерії Нікопольської філії «Нікопольський річковий порт» ПАТ «СК «Укррічфлот»; стягнення з відповідача на користь позивача за час вимушеного прогулу коштів в сумі 21155,16 грн. та щодо допуску до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі, посаді та стягнення заробітної плати за один місяць - відмовлено (а.с.138,139).

21.08.2017 року до суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог (а.с.142-146), якою позивач доповнила та уточнила позовні вимоги та просить: стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 2483,52 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 27.07.2016 року по 31.07.2017 року в розмірі 53029,80 грн.; визнати неправомірними дії відповідача щодо видачі наказу про позбавлення її, ОСОБА_5, премії в липні 2016 року, визнати незаконним наказ № 64 від 26.07.2016 року та скасувати його; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй премію за липень 2016 року; допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі, посаді та стягнення заробітної плати за один місяць.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.08.2017 року ОСОБА_5 у прийнятті уточнень до позову в частині пред'явлення позовної вимоги щодо допуску до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі, посаді та стягнення заробітної плати за один місяць - відмовлено (а.с.149,150).

ОСОБА_5 в обґрунтування своїх остаточних позовних вимог посилається на наступні обставини.

04.05.2016 року її було прийнято на роботу в філію Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт» на посаду прийомоздавальника вантажу та багажу (наказ № 14/к від 04.05.2016 року).

24.05.2016 року вона була прийнята на роботу в філію Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт» на посаду касира бухгалтерії (наказ № 17/к від 24.05.2016 року).

Тобто, вона з одним і тим самим роботодавцем уклала кілька трудових договорів (крім основної роботи, ще й за сумісництвом).

В кінці липня 2016 року в розмові з керівництвом підприємства їй було висловлено наполегливу пропозицію подати заяву про звільнення.

Наказом № 22/к від 27.07.2016 року її було звільнено з посади прийомоздавальника вантажу та багажу та з посади касира бухгалтерії філії Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт» за власним бажанням за ст.38 КЗпП України.

У зв'язку зі звільненням їй було нараховано заробітну плату до виплати - 3034,95 грн.

Однак відповідачем, всупереч вимогам ст.116 КЗпП України, в день звільнення з нею не було проведено повного розрахунку.

Крім того, на її думку, відповідач зробив невірний розрахунок розміру належних їй при звільнені сум.

Вважає, що в липні безпідставно зменшено розмір виплати по окладу за відпрацьований час (з 1050,00 грн. до - 946,44 грн.). Їй ніхто не повідомляв про зміну розміру оплати праці. Вважає зазначені дії відповідача незаконними та неправомірними, тому відповідача необхідно зобов'язати поновити їй попередні умови (розмір оплати) праці за липень 2016 року. За її розрахунком, заробіток за липень 2016 року для виплати сум при звільненні складає 301,24 грн.

Вважає, що відповідачем невірно визначено кількість днів та розмір грошової компенсації за невикористані всі дні щорічні відпустки, а також відповідач взагалі не визначився щодо додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Право на додаткову відпустку мають такі одинокі матері: - жінка, яка виховує дитину без батька (в тому числі і розлучена жінка, яка сама виховує дитину, якщо батько не проживає разом з дитиною та відсутні інші докази його участі у вихованні дитини, і за цих самих умов жінка, яка вийшла заміж, але її дитина новим чоловіком не всиновлена).

Вважає, що вона є одинокою матір'ю, оскільки розлучена, сама виховує дитину без батька, батько не проживає разом з дитиною та відсутні інші докази його участі у вихованні дитини і тому вона має право на отримання додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Вказані обставини відповідачу відомі та були внесені до її особової картки, яку відповідач надав суду.

Крім того, стаття 2 Закону України «Про відпустки» визначає, що право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи. Оскільки внутрішній сумісник перебуває у трудових відносинах з роботодавцем «двічі», тобто за двома трудовими договорами, то і право на відпустки він має за обома місцями роботи.

Сума несплаченої грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки при звільненні за її розрахунком складає - 2182,28 грн.

Тому вважає, що відповідач не до нарахував та не виплатив належну їй від підприємства в день звільнення 27.07.2016 року суму, що в загальному розмірі склала 2483,52 грн. (301,24 грн. + 2182,28 грн.).

При звільненні їй була нарахована заробітна плата до виплати в розмірі - 3034,95 грн. Так як відповідачем у день звільнення не було виплачено всіх сум, що належать їй від підприємства, то відповідач у відповідності до ч.1 ст.117 КЗпП України повинен виплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день винесення судового рішення.

За її розрахунком, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні прийомоздавальника вантажу та багажу за період з 27.07.2016 року по 31.07.2017 року складає 27703,20 грн. (108,64 середньоденна заробітна плата x 255 робочих днів).

За її розрахунком, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні касира бухгалтерії за період з 27.07.2016 року по 31.07.2017 року складає 25326,60 грн. (99,32 середньоденна заробітна плата х 255 робочих днів) .

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 27.07.2016 року по 31.07.2017 року за двома посадами складає 53029,80 грн.

Послалась також на те, що перед звільненням її ознайомили з наказом по підприємству № 64 від 26.07.2016 року про позбавлення її премії в липні 2016 року. Відповідач в даному наказі посилається на те, що нею нібито було порушено трудову дисципліну.

Вважає зазначені дії відповідача незаконними у зв'язку з відсутністю будь-яких підстав для позбавлення її премії. Ніякого порушення нею трудової дисципліни не встановлено та не зафіксовано - це все припущення відповідача. Ніякого наказу чи розпорядження про накладення на неї стягнення за порушення нею трудової дисципліни по підприємству не існує. Тому вважає наказ № 64 від 26.07.2016 року про позбавлення її премії в липні 2016 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Так як порушення нею трудової дисципліни не було, не встановлено, не зафіксовано та наказу чи розпорядження про накладення на неї стягнення за порушення нею трудової дисципліни по підприємству не існує, вважає, що може вимагати від відповідача нарахування та виплати премії за липень 2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні викладені в позовній заяві обставини та остаточні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю.

У матеріалах справи наявні заперечення відповідача на позовну заяву та на заяви про уточнення позовних вимог (а.с.82-87,102-107,126-132,158-164), в яких посилається на наступне. Позивач працювала у Публічному акціонерному товариству «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт»: на підставі наказу №14/к від 04.05.2016 року «Про прийняття на роботу» за ставкою 0,5 на посаді прийомоздавальника вантажу та багажу вантажної дільниці з 04.05.2016 року з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу, із розрахунку окладу згідно штатного розпису, з встановленням випробувального строку 1 місяці; на підставі наказу №17/к від 24.05.2016 року «Про прийняття на роботу» за сумісництвом на 0,5 ставки на посаду касира, бухгалтерія, з 24.05.2016 року з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу, із розрахунку окладу згідно штатного розпису, з встановленням випробувального строку 1 місяці. Протягом роботи позивача на підприємстві заробітна плата та інші виплати виплачувались без порушень, нарікань від позивача до керівництва порту не було. 20.07.2016 року на прийомоздавальника вантажу та багажу, касира, позивача по справі - ОСОБА_5 скаржився клієнт, який у своїй письмовій заяві від 20.07.2016 року просив прийняти заходи у відношенні ОСОБА_5 по факту «хамского отношения» (мовою оригіналу). Крім того, в діях працівника ОСОБА_5 при виконанні посадових обов'язків вбачаються ознаки порушення трудової дисципліни, про що свідчить написана та підписана останньою власноручно пояснювальна записка від 26.07.2016 року, в якій позивач сама зазначила, що 25.07.2016 року та 26.07.2016 року вона прийшла на роботу о 08.45 год., при цьому запізнившись на робоче місце на 15 хвилин, з тієї причини, що проспала. У зв'язку з порушенням трудової дисципліни, наявності зауважень та відповідно до рапортів керівника з прийомоздавальника вантажу та багажу, касира ОСОБА_5 на підставі наказу № 64 від 26.07.2016 року «Щодо депреміювання працівників Філії АСК «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт» у липні 2016 року з позивача зняли премію «Гросс» у повному обсязі при нарахуванні заробітної плати за липень 2016 року. 27.07.2017 року спеціаліст відділу кадрів порту ознайомила позивача під підпис з наказом № 64 від 26.07.2016 року «Щодо депреміювання працівників Філії АСК «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт». Режим роботи філії Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт» визначено «Правилами внутрішнього трудового розпорядку працівників». Відповідно до «Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників» працівник має бути на робочому місці впродовж всього робочого дня за винятком перерв на відпочинок та харчування, крім випадків, коли відсутність на робочому місці обумовлена службовою необхідністю. Згідно зі ст.2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата складається з основної, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних в компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Статтею 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. Отже, законодавством надано право підприємству самостійно визначати умови та розміри преміювання в положенні про преміювання. Положення про преміювання визначає виробничі упущення та інші недоліки в роботі, за які працівники позбавляються премії повністю чи частково. Одним із таких показників є порушення працівником трудової дисципліни.Таким чином, за порушення трудової дисципліни позивач була правомірно позбавлена права на премію повністю. У липні 2016 року на розгляд керівництва порту від прийомоздавальника вантажу та багажу, касира ОСОБА_5 надійшла заява від 26.07.2017 року з вимогою про звільнення за власним бажанням з 27.07.2016 року. Наказом № 22/к від 27.07.2016 року позивач була звільнена з посади прийомоздавальника вантажу та багажу та посади касира за сумісництвом з 27.07.2016 року, за власним бажанням, про що позивач була ознайомлена під розпис спеціалістом відділу кадрів порту. Керівництвом порту бухгалтерії були надані вказівки щодо здійснення з позивачем повного розрахунку по заробітній платі, компенсації за невикористану щорічну відпустку у кількості 6 (шести) календарних днів. Відповідно до бухгалтерського документа Філії «Нікопольський річковий порт» АСК «Укррічфлот» «Вантажна дільниця розрахункового листка за липень 2016 року» на ім'я ОСОБА_5 (ідент. №) вбачається, що бухгалтерією порту нарахована: компенсація відпустки - 946,44 грн.; оплата по окладу за відпрацьований час - 953,45 грн.; оплата по окладу за відпрацьований час (за внутр. сумісництвом) - 1135,06 грн.; утримано - 622,16 грн. Тобто, сума, яка нарахована до виплати ОСОБА_5 складає 2412,79 грн. У день звільнення 27.07.2016 року ОСОБА_5 отримала у відділі кадрів порту трудову книжку, про що в «Особовій картці» наявний особистий підпис ОСОБА_5, але до бухгалтерії порту ОСОБА_5 з невідомих причин не заходила, розрахунок не отримала, будь-яких заяв, реквізитів для перерахування до порту не надавала. У період з 28.07.2016 року по 11.08.2016 року бухгалтер підприємства ОСОБА_6 неодноразово телефонувала на моб.тел. 050-155-32-06 ОСОБА_5, але остання не виходила на зв'язок, не відповідала та навіть вимикала телефон. Номер моб.тел. 050-155-32-06 обліковується за ОСОБА_5, яка надавала його при прийнятті на роботу та який міститься в її «Особовій картці», про що бухгалтером на ім'я директора порту було складено рапорт від 11.08.2016 року. За розпорядженням директора порту невідкладно було створено комісію стосовно виїзду за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 з метою повідомлення щодо негайного прибуття ОСОБА_5 до бухгалтерії порту для повного розрахунку у зв'язку з її звільненням або отриманням від ОСОБА_5 пояснень поважності причин не отримання розрахунку при звільненні. Актом від 11.08.2016 року підтверджено факт виїзду комісії порту (ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.) за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено факт відсутності ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, відповідач неодноразово направляв поштовим відправленням на адресу позивача листи з вимогою прибуття до бухгалтерії порту для отримання повного розрахунку за липень 2016 року. Тільки 12.08.2016 року позивач з'явилася до бухгалтерії порту та отримала повний розрахунок за липень 2016 року у розмірі 2412,79 грн., який складався з сум по компенсації відпустки та оплат по окладу за відпрацьований час, про що свідчить її особистий підпис у документі «Відомість на виплату № 65 за серпень». Таким чином, заборгованості у підприємства перед позивачем не має, нарахована заробітна плата та інші виплати у розмірі 2412,79 грн. на користь ОСОБА_5 виплачені їй у повному обсязі.

Після набрання чинності Законом України «Про відпустки» визначення одинокої матері не має застосовуватись, оскільки в п.5 ч.12 ст.10 цього Закону визначено поняття одинокої матері як такої, яка виховує дитину без батька. Одинокою матір'ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері; вдова; жінка, яка виховує дитину без батька (в тому числі і розлучена жінка, яка сама виховує дитину, якщо батько не проживає разом з дитиною та відсутні інші докази його участі у вихованні дитини, і за цих самих умов жінка, яка вийшла заміж, але її дитина новим чоловіком не всиновлена). Жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутні запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, має подати: копію свідоцтва про народження дитини і довідку органів запису актів громадянського стану про підстави внесення до книги записів народжень відомостей про батька дитини; жінка, яка є вдовою, - копію свідоцтва про народження дитини та копії свідоцтва про укладення шлюбу та свідоцтва про смерть чоловіка. Питання виховання батьками дитини визначено Сімейним кодексом України. У разі ухилення батька від виконання своїх обов'язків з виховання дитини мати має право звернулися до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав. З урахуванням зазначеного для підтвердження факту, що батько не бере участі у вихованні дитини, можуть бути пред'явлені, одним із таких документів, наприклад, може бути: довідка з органів реєстрації актів громадянського стану; рішення суду про позбавлення батьківських прав; ухвала суду чи постанова слідчого про розшук батька у справі за позовом про стягнення аліментів; акт, складений соціально-побутовою комісією, створеною первинною профспілковою організацією чи будь-якою іншою комісією, утвореною на підприємстві, в установі, організації, у якому підтверджується факт відсутності участі батька у вихованні дитини; довідка зі школи (садочка) про те, що батько не бере участі у вихованні дитини (не спілкується з учителями, не забирає дитину додому, не бере участі в батьківських зборах). Отже, право на додаткову відпустку мають такі одинокі матері: жінка, яка не перебуває в шлюбі й у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини, або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері; вдова; жінка, яка виховує дитину без батька (у тому числі й розлучена жінка, яка сама виховує дитину). Тобто для отримання соціальної додаткової відпустки розлучена жінка, окрім заяви про надання цієї відпустки, копій свідоцтва про народження дитини та розірвання шлюбу, має надати роботодавцю один із зазначених вище чи будь-який інший документ, що підтверджує відсутність участі батька у вихованні дитини. Тому, для підтвердження права на зазначену відпустку в цьому випадку роботодавцю має бути пред'явлений будь-який офіційно складений, оформлений і засвідчений в установленому порядку документ, у якому з достатньою достовірністю підтверджується відсутність участі батька у вихованні дитини. Позивач вказаних вище документів щодо підтвердження статусу «матері одиначки» до адміністрації порту не надавала, відповідно при звільненні з роботи компенсація за невикористані 6 днів щорічної відпустки були нарахуванні портом правомірно у відповідності до вимог чинного законодавства України. Посилання позивача на те, що з нею не було проведено повного розрахунку не знаходять свого підтвердження, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження цих обставин. Тому, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши представника позивача - ОСОБА_3, представника відповідача - Омельяненко В.В., вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що між сторонами виник спір з трудових правовідносин.

Згідно інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.7-17), Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.40-46), Публічне акціонерне товариство «Судноплавна компанія «Укррічфлот» (скорочене найменування - АКС «Укррічфлот», код ЄДРПОУ - 00017733) є юридичною особою, в процесі припинення не перебуває. Публічне акціонерне товариство «Судноплавна компанія «Укррічфлот» має відокремлені підрозділи, одним з яких є філія Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт», яка не має статусу юридичної особи (а.с.36-39).

Наказом № 14/к від 04.05.2016 року про прийняття на роботу позивача ОСОБА_5 було прийнято на 0,5 ставки на посаду прийомоздавальника вантажу та багажу вантажної дільниці філії Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт» з 04.05.2016 року з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу, із розрахунку окладу згідно штатного розпису, з встановленням випробувального строку 1 місяць (а.с.51).

Наказом № 17/к від 24.05.2016 року про прийняття на роботу позивача ОСОБА_5 було прийнято за сумісництвом на 0,5 ставки на посаду касира, бухгалтерія, філії Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт», з 24.05.2016 року з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу, із розрахунку окладу згідно штатного розпису, з встановленням випробувального строку 1 місяць (а.с.52).

26.07.2016 року позивач звернулась з письмовою заявою на ім'я директора філії Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт» ОСОБА_9, згідно якої просила звільнити її за власним бажанням з 27.07.2016 року (а.с.98).

Згідно наказу № 22/к від 27.07.2016 року про звільнення, ОСОБА_5, касира бухгалтерія, працюючу за сумісництвом, 27.07.2016 року було звільнено за власним бажанням, ст.38 КЗпП України (підстава: заява ОСОБА_5С.) (а.с.53). Окрім того, згідно наказу № 22/к від 27.07.2016 року про звільнення, ОСОБА_5, прийомоздавальника вантажу та багажу вантажна дільниця, 27.07.2016 року було звільнено за власним бажанням, ст.38 КЗпП України (підстава: заява ОСОБА_5С.) (а.с.53). У вказаному наказі було зазначено, що бухгалтерії необхідно здійснити з позивачем повний розрахунок по заробітній платі, виплатити позивачу компенсацію за невикористану щорічну відпустку у кількості 6 календарних днів.

Як вбачається з розрахункових листків за травень 2016 року, за червень 2016 року, за липень 2016 року (а.с.5,54,92), позивачу при звільненні необхідно було виплатити наступні суми:

- компенсація відпустки - 946,44 грн.

- оплата по окладу за відпрацьований час - 953,45 грн.

- оплата по окладу за відпрацьований час (за внутр. сумісництвом) - 1135,06 грн., а всього нараховано - 3034,95 грн. З них утримано - 622,16 грн.

Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на кінець липня 2016 року склала 2412,79 грн. (а.с.5,54,92).

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

27.07.2016 року позивач отримала трудову книжку (а.с.93 на звороті).

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Дійсно, при звільненні розрахунок з позивачем у визначений трудовим законодавством строк проведений не був. Однак, в судовому засіданні вини відповідача у невчасному проведенні позивачу розрахунку судом не встановлено.

Так, 27.07.2016 року позивач отримала трудову книжку (а.с.93 на звороті), однак за розрахунком до бухгалтерії не зверталась, що не заперечувалось представником позивача в судовому засіданні. Доказів зворотного суду не було представлено. Клопотань щодо цих обставин не заявлялось.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 28.07.2016 року по 11.08.2016 року бухгалтер ОСОБА_6 телефонувала позивачу на номер НОМЕР_1 з приводу проведення з останньою розрахунку, однак відповіді на дзвінки не було, періодично телефон був відключений, про що бухгалтером ОСОБА_6 було складено рапорт (а.с.94).

У зв'язку з вказаними обставинами, за розпорядженням директора філії Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт» було створено комісію стосовно виїзду за місцем проживання ОСОБА_5 з метою повідомлення щодо негайного прибуття ОСОБА_5 до бухгалтерії порту для повного розрахунку у зв'язку з її звільненням або отриманням від ОСОБА_5 пояснень поважності причин не отримання розрахунку при звільненні.

Актом від 11.08.2016 року підтверджено факт виїзду комісії порту (ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.) за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено факт відсутності ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.95).

Крім того, відповідач направляв позивачу лист з вимогою прибуття до бухгалтерії порту для отримання повного розрахунку за липень 2016 року (а.с.96).

Всупереч вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, позивачем суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що з нею не був проведений розрахунок при звільненні у строки, встановлені ст.116 КЗпП України саме з вини відповідача.

Розрахунок з позивачем був проведений 12.08.2016 року, коли позивач з'явилась в бухгалтерію, та виплачено позивачу 2412,79 грн., що підтверджується відомістю про виплачу грошей № 65 за серпень 2016 року (а.с.56), прибутковим касовим ордером № 776 від 10.08.2016 року (а.с.55).

Посилання позивача на те, що відповідачем було неправильно проведено розрахунок, а суми по розрахунку розраховані невірно, суд до уваги не приймає, оскільки такі посилання позивача спростовуються матеріалами справи (а.с.5,54,58,92,133-135).

З бухгалтерської довідки (а.с.133) стосовно норми тривалості робочого часу та фактично відпрацьованих годин ОСОБА_5, яка займала 0,5 посадового окладу прийомоздавальника та 0,5 посадового окладу касира вбачається, що ОСОБА_5 у травні 2016 року відпрацьовано фактично годин 76 (посада прийомоздавальник) та 24 години (посада касир), у червні 2016 року відпрацьовано фактично годин 76 (посада прийомоздавальник) та 76 години (посада касир), у липні 2016 року відпрацьовано фактично годин 87 (посада прийомоздавальник) та 79 години (посада касир); нараховано згідно окладу за відпрацьований час у травні 2016 року 1050,00 (1050/76*76) (посада прийомоздавальник) та 394,74 (1250/76*24) (посада касир), у червні 2016 року 1050,00 (1050/76*76) (посада прийомоздавальник) та 1250,00 (1250/76*76) (посада касир), у липні 2016 року - 953,45 (1050/87*79) (посада прийомоздавальник) та 1135,06 (1250/87*79) (посада касир).

Тобто на день звільнення сума до виплати за обома посадами позивачу складала 2412,79 грн., виходячи з такого розрахунку: 3034,95 грн. (946,44 (посада прийомоздавальник) + 1135,06 (посада касир) + 946,44 (компенсація відпустки) - 622,16 (утримано) = 2412,79 грн., яку і було виплачено останній при її зверненні до бухгалтерії підприємства (а.с.56).

Згідно довідки від 14.09.2017 року № 01-01/199, виданої філією Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт» (а.с.166), у період роботи позивача ОСОБА_5 у філії Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт» з 04.05.2016 року по 27.07.2016 року на посаді прийомоздавальника вантажу та багажу (0,5 ставки) та з 24.05.2016 року по 27.07.2016 року на посаді касира (0,5 ставки) щорічні відпустки не надавались. При звільненні з посад 27.07.2016 року ОСОБА_5 було компенсовано 6 календарних днів щорічної відпустки з розрахунку середнього заробітку за двома посадами. Викладене також підтверджується іншими матеріалами справи (а.с.167-169 - Графіки роботи при однозмінному п'ятиденному режимі роботи на травень, червень, липень 2016 рік (0,5 ставки) (внутрішнє сумісництво); а.с.170 - наказ про перенесення робочих днів у березні та червні 2016 року № 17 від 25.02.2016 року; а.с.171 - Витяг зі штатного розпису; а.с.172 - наказ щодо затвердження графіків роботи за 2016 рік працівників філій Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» № 175/а від 16.12.2015 року; а.с.173 - Графік роботи при однозмінному п'ятиденному режимі роботи на 2016 рік (0,5 ставки) (до наказу № 175/а від 16.12.2015 року; а.с.59-64 - табелі обліку робочого часу бухгалтерії та вантажної дільниці).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про відпустки» жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину-інваліда, або яка усиновила дитину, матері інваліда з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або інваліда з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або інваліда з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).

Термін «одинока матір» на законодавчому рівні не визначено, проте відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 одинокою матір'ю вважають жінку, яка не перебуває у шлюбі та у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує і утримує дитину сама.

За цим визначенням для визнання «іншої жінки» одинокою необхідно дві ознаки: вона і виховує дитину, і сама її утримує.

Однак після введення в дію Закону України «Про відпустки» таке поняття «одинокої матері» не повинно застосовуватися, оскільки п.5 ч.12 ст.10 цього Закону визначає «одиноку матір» як таку, яка виховує дитину без батька. Отже, участь батька або інших осіб в утриманні дитини не позбавляє матері статусу одинокої.

Відповідно до зазначеного, до категорії «одинока матір» відноситься: жінка, яка не перебуває у шлюбі та у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдова; жінка, яка виховує дитину без батька (в тому числі й розлучена жінка, яка виховує дитину без батька, незважаючи на факт отримання аліментів, і жінка, яка вийшла заміж, але її дитина новим чоловіком не усиновлена).

Отже, право на додаткову відпустку мають такі «одинокі матері»: жінка, яка не перебуває у шлюбі та у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдова; жінка, яка виховує дитину без батька (в тому числі й розлучена жінка, яка виховує дитину без батька, незважаючи на факт отримання аліментів, і жінка, яка вийшла заміж, але її дитина новим чоловіком не усиновлена).

Однак, зазначене визначення терміна «одинока матір» застосовується тільки для надання пільг і гарантій, встановлених трудовим законодавством щодо відпусток.

В особовій картці позивача зазначено, що остання розлучена та має дочку - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.93).

Правилами внутрішнього трудового розпорядку працівників (а.с.176-187), що діють на підприємстві, передбачено надання додаткової відпустки одинокій матері - 10 календарних днів на рік.

Чинне законодавство не містить конкретного переліку документів, які слід пред'явити розлученій жінці, яка виховує дитину без батька, для отримання додаткової соціальної відпустки. На думку суду, для отримання соціальної додаткової відпустки розлучена жінка, крім заяви про надання цієї відпустки, як мінімум повинна надати роботодавцю свідоцтво про народження дитини (або його копію) та свідоцтво/рішення суду про розірвання шлюбу (або його копію).

Окрім того, режим роботи філії Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт» визначено «Правилами внутрішнього трудового розпорядку працівників» (а.с.176-187). Згідно з п.2.2. Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників, з метою підтвердження прав на пільги і компенсації, передбачені чинним законодавством, додатково до документів, що подаються в обов'язковому порядку, працівник також надає наступні документи за їх наявності, зокрема, свідоцтво про народження (до 18 років) (оригінал); свідоцтво про шлюб/розлучення (а.с.178).

Однак жодних документів на підтвердження того, що позивач розлучена та має дитину, остання відповідачу не надала, заяви про надання додаткової відпустки не подавала. Не надавалось позивачем і будь-якого документу складеного, оформленого та засвідченого в установленому порядку, в якому з достатньою достовірністю підтверджується відсутність участі батька у вихованні дитини на підтвердження того, що позивач виховує і утримує дитину сама. Доказів зворотного суду, всупереч ч.3 ст.10 ЦПК України, позивачем надано не було. Тому, суд приходить до висновку, що правові підстави для надання позивачу додаткової оплачуваної відпустки як «одинокій матері» у відповідача були відсутні.

З огляду на все вищевикладене, суд приходить до висновку що відповідачу було проведено розрахунок кількості невикористаних днів відпустки відповідно до чинного законодавства України.

Беручи до уваги вищевикладене, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в розмірі 2483 грн. 52 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - слід відмовити.

Вимоги позову в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо видачі наказу про позбавлення позивача ОСОБА_5 премії в липні 2016 року, визнання незаконним наказу № 64 від 26.07.2016 року щодо депреміювання працівників філії АСК «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт» та його скасувати - задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено складові заробітної плати. До складових заробітної плати відноситься: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Статтею 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Отже, законодавством надано право підприємству самостійно визначати умови та розміри преміювання в положенні про преміювання.

Положення про преміювання визначає виробничі упущення та інші недоліки в роботі, за які працівники позбавляються премії повністю чи частково. Одним із таких показників є порушення працівником трудової дисципліни.

На підприємстві, де працювала позивач, діє Положення про спрощену систему оплати праці та преміювання робітників АСК «Укррічфлот» (далі - Положення), затвердженого наказом № 4 від 29.01.2016 року щодо введення в дію Положення про спрощену систему оплати праці та преміювання працівників АСК «Укррічфлот» з 01.02.2016 року (а.с.174,175).

Згідно Розділу ІІІ «Види, розміри, порядок встановлення та виплати складових заробітної плати» показник для застосування премії gross - це відсутність зауважень від безпосереднього керівника, від керівників ЦР АСК та/або від керівників Філій (для співробітників філій); відсутність порушень по виконанню посадових обов'язків, щодо дотримання трудової дисципліни, регламентам, наказам Компанії та Філій (для співробітників філій). У випадку депреміювання працівника підставою для позбавлення премії є наказ про депреміювання з вказівкою причин депреміювання.

Згідно наказу № 32/1 від 27.04.2016 року про затвердження розмірів «Доходу 100 %» працівників Філії «Нікопольський річковий порт» АСК «Укррічфлот» з 01.02.2016 року введено в дію з 04.05.2016 року розміри «Доходу 100 %» працівників Філії «Нікопольський річковий порт» АСК «Укррічфлот» згідно Додатку № 1 до наказу; встановлено з 04.05.2016 року працівникам Філії «Нікопольський річковий порт» АСК «Укррічфлот», наведеним у Додатку № 1, спрощену систему оплати праці та преміювання (а.с.72). Згідно Додатку № 1 до наказу № 32/1 від 27.04.2016 року ОСОБА_5, як прийомоздавальнику вантажу та багажу, було встановлено премію gross (дохід 100 %).

Згідно наказу № 40/1 від 23.05.2016 року про затвердження розмірів «Доходу 100 %» працівників Філії «Нікопольський річковий порт» АСК «Укррічфлот» з 01.02.2016 року введено в дію з 24.05.2016 року розміри «Доходу 100 %» працівників Філії «Нікопольський річковий порт» АСК «Укррічфлот» згідно Додатку № 1 до наказу; встановлено з 24.05.2016 року працівникам Філії «Нікопольський річковий порт» АСК «Укррічфлот», наведеним у Додатку № 1, спрощену систему оплати праці та преміювання (а.с.73). Згідно Додатку № 1 до наказу № 40/1 від 23.05.2016 року ОСОБА_5, як касиру, було встановлено премію gross (дохід 100 %).

Відповідно до п.16.3 «Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників» (а.с.176-187), працівник має бути на робочому місці впродовж всього робочого дня за винятком перерв на відпочинок та харчування, крім випадків, коли відсутність на робочому місці обумовлена службовою необхідністю.

Відповідно до п.22.3 «Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників» недотримання даних Правил тягне за собою застосування до працівників дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством, а саме: догана і звільнення. Разом із застосуванням дисциплінарного стягнення працівникові може бути знижено розмір премії або повністю позбавлено премії за місяць, в якому порушено Правила.

Наказом № 64 від 26.07.2016 року щодо депреміювання працівників філії АСК «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт», у зв'язку з порушенням трудової дисципліни, наявністю зауважень та відповідно до рапортів керівників працівника з прийомоздавальника вантажу та багажу та касира ОСОБА_5 знято премію Гросс у повному обсязі при нарахуванні заробітної плати за липень 2016 року (а.с.65). З вказаним наказом позивач була ознайомлена 27.07.2016 року, про що свідчить її підпис у наказі (а.с.65-на звороті).

Підставою для депреміювання позивача стали наступні обставини.

20.07.2016 року Белодсов звернувся з письмовою заявою на ім'я директора філії Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Нікопольський річковий порт» ОСОБА_9 та просив вжити заходи у відношенні касира-прийомоздавальника ОСОБА_5 за фактом хамского відношення останньої (а.с.70).

25.07.2016 року та 26.07.2016 року позивач прийшла на роботу о 08.45 год., запізнившись на своє робоче місце на 15 хвилин з тієї причини, що проспала, що підтверджується пояснювальною запискою позивача від 26.07.2016 року (а.с.71).

Таким чином, за порушення трудової дисципліни позивач була правомірно позбавлена права на премію.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем при депреміюванні позивача було дотримано норми трудового законодавства. Будь-яких порушень трудового законодавства з боку відповідача в судовому засіданні встановлено не було. Доказів зворотнього позивачем всупереч вимог ч.3 ст.10 ЦПК України суду надано не було.

Тому, у задоволенні вимог позову щодо визнання неправомірними дій відповідача щодо видачі наказу № 64 від 26.07.2016 року про позбавлення позивача премії, визнання незаконним наказ № 64 від 26.07.2016 року та його скасування - слід відмовити.

Так як позивачу відмовлено у задоволенні цих вимог позову, то не підлягає задоволенню позов і в частині зобов'язання відповідача - Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» нарахувати та виплатити позивачу премію за липень 2016 року, так як ці вимоги безпосередньо пов'язані з попередніми.

На підставі вищевикладеного, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 - слід відмовити в повному обсязі.

Враховуючи те, що у позові ОСОБА_5 відмовлено повністю, що позивач у відповідності до ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то у відповідності до ч.4 ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 2560,00 грн. (640,00 грн. щодо вимог майнового характеру + 1920,00 грн. щодо вимог немайнового характеру) слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10,11,15,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_5 - відмовити.

Судовий збір в розмірі 2560 грн. 00 коп. компенсувати за рахунок держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. В. Рибакова