Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1322/17
Провадження № 2-з/280/10/17
У Х В А Л А

29 вересня 2017 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Щербаченко І. В.,

за участю секретаря судового засідання Ганнущенко Г. М.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,

встановив:

До суду 29.09.2017 звернулася заявник з вказаною заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на автомобіль «Кіа Rio», реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, який зареєстрований за ОСОБА_2, шляхом заборони будь-яким особам укласти угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. В обґрунтування заяви вказує, що нею подано до суду позовну заяву про визнання вказаного автомобілю особистою приватною власністю ОСОБА_1, як такого, що придбаний в період шлюбу, проте за особисті кошти дружини. Вказаний автомобіль зареєстрований за колишнім чоловіком позивача ОСОБА_2 та 20.09.2017 він забрав у заявниці ключі від нього, зазначивши,, що має намір зняти його з реєстрації та відчужити. Тому, заявник вказує, що існує реальна ймовірність того, що майно може бути відчужене відповідачем до вирішення справи по суті.

Відповідно до частини 3 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно частини 2 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Сторони у судове засідання не викликалися, що відповідає положенням частини 1 статті 153 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши заяву та додані матеріали, суд дійшов таких висновків.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 152 Цивільного процесуального кодексу України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду міста Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заявник ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2, на якого зареєстрований автомобіль, має намір відчужити його.

Відповідно до положень частини 1 статті 153 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суддя вважає, що заявник надала суду докази існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволенні позову.

Тому, суд приходить до висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 Цивільного процесуального кодексу України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «Kia Rio, легковий седан В, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, колір синій, рік випуску 2010, який зареєстрований за ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІН НОМЕР_4, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом п'яти днів з моменту її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Суддя І. В. Щербаченко