Справа № 635/3937/15-ц
Провадження № 6/635/100/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2017 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Березовської І.В.

за участю секретаря судового засідання - Грищука Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Покотилівка Харківського району Харківської області справу за поданням головного державного виконавця Харківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в:

14 квітня 2017 року головний державний виконавець Харківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 за адресою: смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області, вул. Перемоги, 108.

В обґрунтування доводів подання зазначила, що на примусовому виконанні Харківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 635/3937/15-ц, виданого 02 листопада 2016 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 61232 грн. 83 коп.

З метою встановлення наявності рахунків, відкритих на ім'я боржника та джерел отримання доходів, державним виконавцем було направлено відповідні запити, з яких вбачається, що у боржника відсутні рахунки в банківських установах, відомості про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб - відсутні.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України боржник пенсію не отримує, постійного місця роботи не має. За відомостями БД "НАІС" за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру обтяжень рухомого майна, за боржником право власності на обєкти рухомого та нерухомого майна не зареєстровано.

Отже, окрім майна, яке може знаходитись за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а саме: смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області, вул. Перемоги,108, іншого майна належного боржнику не зареєстровано.

Боржника та його дружину державний виконавець про наявність виконавчого провадження неодноразово повідомляв в телефонному режимі. Проте, до теперішнього часу заборгованість боржником не погашена.

За адресою місця проживання боржника державним виконавцем двічі, а саме: 01 лютого 2017 року та 03 лютого 2017 року здійснювалися виходи з метою опису майна, проте здійснити виконавчі дії не виявилось можливим, оскільки державному виконавцю було відмовлено у безперешкодному доступі до приміщень будинку.

Державний виконавець вказує, що на час звернення до суду існують обставини, що роблять виконання рішення суду неможливим, у зв'язку з чим вона і звернулася до суду з даним поданням.

В судовому засіданні державний виконавець підтримала подання.

Суд, вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що на примусовому виконанні Харківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області перебуває виконавче провадження №53233412 з примусового виконання виконавчого листа № 635/3937/15-ц, виданого 02 листопада 2016 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 61232 грн. 83 коп.

12 січня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка була направлена на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі: смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області, вул. Перемоги,108.

20 лютого 2017 року поштове відправлення повернулося на адресу Харківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області у звязку із закінченням терміну зберігання.

Боржник в добровільному порядку рішення суду не виконав.

З метою встановлення наявності рахунків, відкритих на ім'я ОСОБА_2, та джерел отримання доходів, державним виконавцем було направлено відповідні запити.

З інформації ДФС України вбачається, що у боржника відсутні рахунки в банківських установах, відомості про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб - відсутні.

Згідно відповідей Пенсійного фонду України відомості про осіб - боржників, які отримують пенсії, а також про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, відомості щодо ОСОБА_2не знайдено.

З довідки БД «НАІС» вбачається, що транспортні засобі за боржником ОСОБА_2 не зареєстровані.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, за боржником ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно не зареєстроване.

01 лютого 2017 року та 03 лютого 2017 року державним виконавцем здійснено виходи за адресою місця проживання боржника ОСОБА_2, а саме: смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області, вул. Перемоги,108, однак мешканці будинку двері не відчинили, тому провести виконавчі дії з опису майна боржника не виявилося можливим, про що було складено відповідні акти.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України та п. 10 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої пере буває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Згідно ч.1 ст. 29 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем у робочі дні не раніше шостої і не пізніше двадцять другої години, якщо інше не передбачено цією статтею. Конкретний час провадження виконавчих дій визначається державним виконавцем. Сторони виконавчого провадження мають право пропонувати зручний для них час провадження виконавчих дій.

При зверненні до суду державному виконавцю слід довести, що житло належить боржнику або він має право користування ним, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій.

У відповідності до пунктів 6, 9 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами. Вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов'язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання державному виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв'язку або вручається виконавцем особі, яка зобов'язана вчинити дії.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодного доказу, що державний виконавець будь-яким способом повідомляв боржника про призначення часу і дати проведення виконавчих дій чи обізнаність боржника про проведення виконавчих дій саме 01 лютого 2017 року та 03 лютого 2017 року. Встановлений в актах факт про те, що при здійсненні виходу за адресою боржника потрапити до будинку не виявилось можливим, не свідчить про перешкоджання у вчинені виконавчих дій боржником, оскільки на вказану дату боржник також не був повідомлений про проведення виконавчих дій та необхідності забезпечення доступу до будинку в зазначений час.

Крім того, державним виконавцем на надано доказів, що станом на час проведення виконавчих дій боржник має право користування зазначеним житлом.

Таким чином, подані матеріали про примусове проникнення до житла боржника не свідчать про те, що боржник належним чином повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, останній чинив цьому перешкоди та не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій, а тому в задоволенні подання про примусове проникнення до житла слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 209, 376 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

У задоволені подання головного державного виконавця Харківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя - І.В. Березовська