Справа № 642/1563/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2017 р. Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.

при секретарі - Канаєвої К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Друга Харківська державна нотаріальна контора Приватний нотаріус ХМНО Сипачова Ірина Миколаївна, ОСОБА_4, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ :

Представник заявниці звернулася до суду із заявою в якій просила встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім'єю з ОСОБА_5 з січня 2010 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_13. Зазначила, що встановлення даного факту необхідно їй для прийняття спадщини. Посилалась на те, що ОСОБА_5 та рідна сестра заявниці ОСОБА_6 уклали шлюб 22 травня 2007р., при цьому обидва були інвалідами 1-ї групи по зору. На час укладання шлюбу супруги: ОСОБА_6, якій було 64 роки та ОСОБА_5, якому виповнилося 70 років, проживали у останього, оба не бачили та потребували стороньої допомоги. Кілька років ОСОБА_1 мешкала однією сім'єю з останніми, супруги вважали її єдиною рідною людиною і остання через похилий вік та інвалідність супругів з кінця 2009р.- початку 2010р. мешкала з сестрою та її чоловіком однією родиною, вели господарство, разом приймали сумісні рішення. ІНФОРМАЦІЯ_14 померла сестра ОСОБА_6, а ОСОБА_1, до якої ОСОБА_5 ставився як до молодшої сестри, залишилася спільно з ним проживати. У них був спільний бюджет і вони сумісно вели господарство.

В подальшому заяву уточнено, в якості 3-х осіб залучені приватний нотаріус ХМНО Сипачова І.М. та ОСОБА_4

В судовому засіданні заявник підтримала заяву, та пояснила, що вона з січня 2010р. мешкала разом однією сім'єю з сестрою ОСОБА_6 та її чоловіком ОСОБА_5, які були інвалідами по зору та потребували догляду. Після смерті сестри вона залишилася і спільно проживала з ОСОБА_5, з яким була пов'язана спільним побутом і з яким мала взаємні права та обов'язки. Вона самостійно проводила поховання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та після смерті останього зверталася до нотаріуса. Близьких родичів у ОСОБА_5 не було, за час сумісного проживання з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вона двічі бачила хлопця ОСОБА_4, якого ОСОБА_5 називав внучатим племінником.

Представник зацікавленої особи 2-ї ХДНК та приватний нотаріус Сипачова І.М. в судове засідання не з'явилась надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Зацікавлена особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи у його відсутність, при цьому проти задоволення заяви не заперечував.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що проживає в АДРЕСА_1, де сусідами були двоє незрячих супругів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які мешкали з заявницею однією сім'єю приблизно 6 років. Заявниця доглядала інвалідів, а в подальшому поховала. Він як електрик допомагав по господарству в квартирі та бачив речі і спальне місце заявниці. Крім супругів та заявниці в квартирі ніхто більше не мешкав.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що заявниця з 2010р. постійно проживала з сестрою ОСОБА_6 та її чоловіком ОСОБА_5 однією сім'єю. Супруги були інвалідами по зору і заявниця прибирала, прала, купала та готувала їжу, а після смерті останіх самостійно поховала. Вона бачила чоловіка, який приходив до ОСОБА_5, який називав його племінником.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що по волонтерській роботі знайома з заявницею, яка завжди відкривала двері в квартирі по АДРЕСА_1, де проживали ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які обидва були інвалідами по зору. Заявниця постійно мешкала з інвалідами однією сім'єю. Вона бачила спальне місце та особисті речі заявниці, до якої супруги відносилися як до родички і яка їх доглядала. Крім супругів та заявниці в зазначеній квартирі ніхто не мешкав. Одного разу вона бачила як до ОСОБА_5 приходив дальній родич ОСОБА_4. Після смерті су пругів заявниця їх поховала за свій кошт.

Суд вислухавши думку заявника, свідків, перевіривши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За ч.1,4 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ч.1, п.5.ч.2 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2,4 ст.3, ч.3 ст.4 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Кожна особа має право на проживання в сім'ї.

Згідно ч.1,6 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

За ст.1258,1264 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

У рішенні Конституційного Суду україни від 03.06.1999р. №5рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім'ї») склад сім'ї складають інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з відповідною особою у безпосередніх родинних зв'язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з суб'єктом права на пільги, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Питання про визнання членом сім'ї інших осіб (крім подружжя, дітей, батьків) вирішуються відповідними органами і організаціями, а у спірних випадках - судами загальної юрисдикції, які з'ясовують характер відносин з відповідною особою при розгляді кожної конкретної справи.

Європейський суд з прав людини у справі «Джонсон проти Ірландії» встановив, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд з прав людини зробив висновок, що вони складають сім'ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв'язок існує поза шлюбом.

У роз'ясненнях, що містяться в п.п.2,20,21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

З січня 2010р. і до ІНФОРМАЦІЯ_13. ОСОБА_1 проживала однією сім'єю з ОСОБА_5, вони спільно мешкали, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Вказані обставини підтверджуються сукупністю належних та допустимих доказів у їх взаємному зв'язку.

Як вбачається з повторної копії свідоцтва про народження від 25.03.1950р., актовий запис № 186-114, батьками ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився у с.Циркуни Харківської області, є ОСОБА_11 та ОСОБА_12. (а.с.13)

Згідно посвідки про народження НОМЕР_1 у ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у с.Циркуни Харківської області ІНФОРМАЦІЯ_21 народилася ОСОБА_15. (а.с.14)

Відповідно до свідоцтва про одруження від 18.03.1950р. ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_4 уклали шлюб, про що вчинено відповідний запис за №10. Прізвища після укладення шлюбу: ОСОБА_16 та ОСОБА_16. (а.с.15)

У ОСОБА_16 та ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_15 народилася ОСОБА_18, про що вчинено відповідний запис за №77. (а.с.25)

13.06.1970р. ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_5, уклав шлюб з ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_6, про що здійснено відповідний запис за №359. Прізвища подружжя після укладення шлюбу ОСОБА_19 та ОСОБА_19. (а.с.12)

ОСОБА_19 помер ІНФОРМАЦІЯ_16 р. у віці 65 років, про що зроблено відповідний запис за №13070. (а.с.52)

22.05.2007р. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, уклав шлюб з ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_6, про що здійснено відповідний запис за №160. Прізвища подружжя після укладення шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_20. (а.с.10)

ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_7, відповідно довідки МСЕК від 16 січня 1987р. є інвалідом 1 гр. по зору безстроково, а також ветераном праці згідно посвідчення НОМЕР_2 від 23.07.2003р. (а.с.16,17)

Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 28.08.2007р., реєстраційний №4-07-277180 виданого відділом приватизації житлового фонду ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1, загальною площею 27,2 кв.м., яка зареєстрована в ХМБТІ за ОСОБА_5 в книзі №П-4-15551. (а.с.19)

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2, виготовленого ХМБТІ 12.08.2007р. власником однокімнатної квартири житловою площею 12,7 кв.м., загальною площею 27,2 кв.м., є ОСОБА_5. Згідно довідки ХМБТІ від 17.01.2017р. право власності на АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_5 (а.с.20-22,26)

За довідкою КП «Жилкомсервіс» від 19.01.2017р. за адресою АДРЕСА_4 буз зареєстрований ОСОБА_5 з 06.04.1988р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_13. та знятий з обліку 10.04.2016р.у зв'язку зі смертю. На день смерті був зареєстрований один. (а.с. 27)

ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_8, є інвалідом 1 гр. з дитинства безстроково згідно посвідчення НОМЕР_3 від 05.03.2010р. та довідки МСЕК від 1994р. (а.с.18,50)

ОСОБА_20 померла ІНФОРМАЦІЯ_17 р. у віці 68 років, про що зроблено відповідний запис за №7203. За довідкою про причину смерті №136 від 28.05.2012р. причиною смерті ОСОБА_20 став злоякісний новотвір ока. (а.с.9,46)

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_13. у віці 79 років, про що зроблено відповідний запис за №5499. За довідкою про причину смерті №222 причиною смерті ОСОБА_5 став церебральний атеросклероз. (а.с.8,11)

За відповіддю 2-ї ХДНК від 07.08.2017р. після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_13. заяв від спадкоємців про прийняття, про видачу або про відмову від спадщини не надходило. Спадкова справа не заводиласься, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, заповітів від імені померлого ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_13. не посвідчувалося. (а.с.81)

Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 21.04.2016р. після смерті ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_18, який помер ІНФОРМАЦІЯ_13. приватним нотаріусом ХМНО Сипачовою І.М. 21.04.2016р. було заведено спадкову справу № у нотаріуса 06/2016.(а.с.7)

За відповіддю приватного нотаріуса ХМНО Сипачової І.М. від 07.08.2017р. спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_13. ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_7 була відкрита 21.04.2016р. за №06/2016р. на підставі заяви про прийняття спадщини від 21.04.2016р. за №17 ОСОБА_1, яка на цей час ще не надала документи-підстави для спадкування. Від інших осіб жодних заяв не надходило. Згідно інформації зі спадкового реєстру ОСОБА_5 заповіту не залишив, на даний час свідоцтв про право на спадщину по зазначеній спадковій справі не видавалось. (а.с.87)

Як вбачається зі свідоцтва про поховання №1852, рахунків замовлення №002723 та №001096 ОСОБА_1, яка мешкає АДРЕСА_1 провела за свої кошти поховання ОСОБА_20 та кремацію ОСОБА_5. (а.с.44,45,67)

Приватним нотаріусом ХМНО Сипачовою І.М. 21.04.2016р. на адресу спадкоємця ОСОБА_1 на звернення про видачу свідоцтва на спадщину за законом на майно ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_13. було роз'яснено, що відповідно до п.1 глави 2 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріальні дії вчиняються після подачі нотаріусу всіх необхідних документів, а тому необхідно звернутися до суду для встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.(а.с.4)

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, остання була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1. з 04.01.1989р. та знаходилась зі ОСОБА_21 у шлюбі, зареєстрованому Київським відділом РАЦС м.Харкова 29.06.1984р. (а.с.5)

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_4 шлюб між ОСОБА_21 та ОСОБА_1 розірвано 13.01.1984р., про що зроблено відповідний запис за №2. ОСОБА_21 помер ІНФОРМАЦІЯ_19, про що є відповідний запис за №11716.(а.с.66,67)

Згідно приписів ч.1 п. 5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав ОСОБА_1, в даному випадку отримання спадкового майна після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_13.

Іншим чином (поза судовим шляхом) реалізувати своє право щодо встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять роківОСОБА_1 позбавлена.

Суд вважає доведеним факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 з ОСОБА_5 з січня 2010р. і до ІНФОРМАЦІЯ_13. оскільки зазначені особи спільно мешкали, були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права та обов'язки, у зв'язку з чим заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212- 215, ч.1, п.1), ст.256, 259, 294, 296 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, однією сім'єю з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_12 з січня 2010 р. до його смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_20

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г. Проценко