Ухвала

іменем україни

26 квітня 2017року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Великоком'ятівська сільська рада, про припинення порушення права на користування земельною ділянкою та демонтаж теплиць, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 13 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення порушення права на користування земельною ділянкою та демонтаж теплиць, посилаючись на те, що вона є землекористувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1, а ОСОБА_2є суміжним землевласником земельної ділянки по АДРЕСА_2. Остання встановила теплиці таким чином, що їх тильна сторона вийшла за борозну на 50 см, яка є межею між їхніми земельними ділянками, чим перешкоджає в користуванні земельною ділянкою позивачу.

В зв'язку з викладеним та з врахуванням уточнень до позову, вона просила суд визнати дії відповідача щодо тривалого порушення її прав, як землекористувача, в частині встановлення теплиць ближче 1 м до межі суміжних земельних ділянок протиправними; зобов'язати ОСОБА_2 демонтувати теплицю, яка встановлена на земельній ділянці, яка їй належить; зобов'язати відповідача відновити зниклі межові знаки по межі, визначеній згідно державного акту на право власності на земельну ділянку; заборонити ОСОБА_2 встановлювати теплиці та інші господарські споруди ближче 1 м до межі з суміжною земельною ділянкою позивача.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Визнано дії ОСОБА_2протиправними щодо тривалого порушення прав ОСОБА_1, як землекористувача, в частині встановлення теплиць ближче ніж 1 м до межі суміжноїземельної ділянки.

Зобов'язано ОСОБА_2демонтувати теплицю, яка встановлена на земельній ділянці, що належить їй на праві власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, НОМЕР_2, кадастровий НОМЕР_1, виданого 29 грудня 2010 року Великоком'ятівською сільcькою радою розташованою по АДРЕСА_2 по межі з суміжною земельною ділянкою ОСОБА_1 по АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2демонтувати теплицю, яка встановлена на земельній ділянці, яка знаходиться в її користуванні в АДРЕСА_2 по межі з суміжною земельною ділянкою ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 13 квітня 2016 року рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2016 рокускасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову. Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що сторони по справі є суміжними землекористувачами земельних ділянок розташованих по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Земельна ділянка площею 0,025 га, розташована на території Великоком'ятівськоїсільської ради в АДРЕСА_2, зареєстрована за кадастровим НОМЕР_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4 від 03 грудня 2010 року належала ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 червня 2012 року ОСОБА_2належить зазначена земельна ділянка, після смерті ОСОБА_3

У 2010 році згідно акту встановлення та погодження меж земельної ділянки б/н, погоджено: сільською радою, комісійно, землекористувачем земельної ділянки ОСОБА_3, за участю суміжних землекористувачів, в тому числі й позивачем, були встановлені в натурі межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, ОСОБА_3 передано на зберігання 11 межових знаків стосовно приватизованої земельної ділянки.

Також в фактичному користуванні відповідача знаходиться ще одна земельна ділянка, однак документи на підтвердження набуття права користування нею в матеріалах справи відсутні.

Позивач є фактичним землекористувачем суміжної з відповідачем земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, однак документи на підтвердження набуття права користування нею в матеріалах справи відсутні.

Згідно акту погоджувальної комісії Великоком'ятівськоїсільської ради від 24 жовтня 2012 року по розгляду заяви ОСОБА_1встановлено, що ОСОБА_2не відступила 1 м від прокопаної борозди. Комісія запропонувала відповідачу встановити (переставити) каркас металевих теплиць на відстань не менше 1 м від межі суміжних земельних ділянок, як цього вимагають ДБН Б2.4-1-84, згідно яких борозди, що встановлюються повинні бути не менше одного метра від суміжних земельних ділянок, щоб землекористувачам сусідніх земельних ділянок не завдавати незручності в користуванні відповідно до їх цільового призначення.

Відповідно до акту погоджувальної комісії Великоком'ятівської сільської ради від 02 квітня 2013 року по розгляду заяви ОСОБА_2встановлено, що між суміжними земельними ділянками нещодавно прокопано борозду й візуально видно, що така викривлена в бік теплиць відповідача.Для відновлення меж земельних ділянок ОСОБА_2при роботі погоджувальної комісії було запрошено спеціалістів ТОВ «ГЕО-СЕВ», організації, яка в 2010 році провела геодезичну зйомку земельних ділянок ОСОБА_3, згідно якої межі суміжних земельних ділянок проходять від каркасу крайньої теплиці, нижня сторона на відстані 90 см, верхня сторона на відстані 90 см, ширина земельної ділянки відповідача повинна складати 20 м. Сторони до згоди не дійшли відносно проходження спільної межі. Для припинення межового спору комісія запропонувала ОСОБА_1 відновити межу по встановленим геодезичним знакам.

Згідно акту погоджувальної комісії Великоком'ятівськоїсільської ради від 03 червня 2015 року по розгляду заяви ОСОБА_2, позивачу та відповідачу сільською радою було надано дозвіл на виготовлення документації щодо передачі земельних ділянок у власність, при комісійному обстеженні земельних ділянок та виявленні порушень комісією запропоновано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 замовити та виготовити кадастрові плани на земельні ділянки, які знаходяться в їх користуванні, в організаціях, що мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання даних видів робіт, а виготовленні проекти землеустрою подати на розгляд та затвердження чергової сесії сільської ради.

Відповідно до рішення 44 сесії шостого скликання Великоком'ятівської сільської ради від 16 червня 2015 року прийнято до відома акт погоджувальної комісії від 03 червня 2015 року та запропоновано сторонам виконати пропозиції комісії.

По лінії розмежування між суміжними землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають місце з боку відповідача дві земельні ділянки з різним правовим статусом. Спочатку по лінії розмежування по плану меж земельної ділянки державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4 від 03 грудня 2010 року виданого ОСОБА_3 від В до Г проходить межа приватизованої земельної ділянки по якій були встановлені та погоджені межі земельної ділянки. Далі проходить межа земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_2 З боку позивача має місце земельна ділянка, що знаходиться в неї в користуванні.

Згідно кадастрового плану земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2, складеного за результатами топографо-геодезичної зйомки за 2015 рік, проведеної спеціалістами ТОВ «Експерт» встановлено, що відстань від крайньої межі теплиці й до межі земельної ділянки позивача складає 0,96 - 0,9 м.

Згідно з ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Частиною 1 ст. 107 ЗК України передбачено, що основою відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Відновлення меж земельної ділянки на місцевості передбачає повторне винесення меж в натурі на підставі наявної земельно-кадастрової документації.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЗК України у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

За наявності земельно-кадастрової документації відновлення меж здійснюється в порядку передбаченому для їх встановлення відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій» з дотриманням процедури, визначеної Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затверджених наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року № 376. Безпосередньо встановлення та відновлення меж покладається на землевпорядні організації, які мають ліцензію на здійснення такого виду діяльності.

Встановлення меж за фактичним використанням земельної ділянки проводиться в порядку земельно-кадастрової інвентаризації, проведення якої врегульовано наказом Держкомзему № 85 від 26 серпня 1997 року «Про затвердження Положення про земельно-кадастрову інвентаризацію земель населених пунктів". Таким чином, підставою для встановлення меж та місце розташування земельних ділянок в тому числі і тих, що знаходяться у правомірному користуванні, є рішення відповідного органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації щодо проведення інвентаризації земельної ділянки, якою визначається (встановлюється) фактична площа та межі земельної ділянки, яка перебуває у власності фізичної особи (громадянина). Орган місцевого самоврядування відповідно до наданих повноважень, визначених пунктом 12 «Перехідні положення» ЗК України та ст. ст. 10, 12, 122 ЗК України, вправі прийняти рішення про затвердження технічної документації щодо проведення інвентаризації земельної ділянки щодо уточнення меж земельної ділянки.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Ухвалюючи рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушуються права позивача, оскільки при встановленні теплиць ОСОБА_2 не дотримано встановлених законодавством відстаней, які повинні бути до межі з суміжним землекористувачем, тобто відповідно до інженерного плану земельних ділянок сторін, який складений сертифікованим інженером-землевпорядником від 17 червня 2015 року встановлено, що захват землі позивача по межі з приватизованою земельною ділянкою відповідача складає у верхній точці 0,42 м, в нижній точці - 0,46 м, навпроти встановленої теплиці зі сторони позивача; захват землі позивача по межі з земельною ділянкою відповідача, яка не приватизована та знаходиться в її користуванні, складає у верхній точці 0,11 м, а в нижній точці - 2,57 м; захват землі на неприватизованій ділянці, навпроти встановленої теплиці зі сторони позивача складає у верхній точці 0,82 м, а в нижній точці - 1 м.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд вірно прийшов до висновку, що факту захоплення земельної ділянки позивача по лінії розмежування земельної ділянки, яка знаходиться у приватній власності відповідача не встановлено, а посилання на акт комісії не може бути взято до уваги, оскільки всі нормативні акти в тому числі ДБН Б2.4-1-84 не містять такого поняття, як «борозда», також в даних актах не зафіксовано, що теплиці розташовані в порушення 1 м від встановленої межі.

При цьому апеляційний суд дійшов правильного висновку стосовно того, що є недоведеними факти, що відповідач порушує правила добросусідства та те, що вона захопила земельну ділянку позивача по лінії розмежування їхніх земельних ділянок, які знаходяться в їх фактичному користуванні, оскільки межі за фактичним використанням компетентним органом не визначенні та не затвердженні, посилання ОСОБА_1 на інженерний план земельних ділянок сторін, який складений сертифікованим інженером-землевпорядником від 17 червня 2015 року не є належним та допустимим доказом в силу вищенаведених норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Крім того, апеляційним судом вірно відмовлено в задоволенні позову про демонтаж теплиць та відновлення зниклих межових знаків, оскільки позивачем не доведено факту порушення відповідачем земельного законодавства.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

Отже, судом апеляційної інстанції дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що апеляційним судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, при його ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

За таких обставин, підстав для скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції немає, оскільки висновки суду щодо наявності правових підстав для відмови в задоволенні позову зроблені вірно.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Є.П. Євграфова

Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова

С.О.Карпенко