КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №1609/8447/12
Провадження № 4-с/552/11/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М

при секретарі Орламенко А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

18.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_2 про скасування постанови від 27.10.2016 року про стягнення з нього виконавчого збору. Зазначав, що державним виконавцем не здійснено жодних дій з приводу виконання виконавчого документу про стягнення з нього, солідарно з ОСОБА_3, на користь ПАТ "Дельта банк" боргу у сумі 385 620 грн. 29 коп. Просив поновити йому строк на звернення до суду із вказаною скаргою , оскільки строк пропущений ним з поважних причин, бо про наявність такої постанови йому стало відомо з часу її отримання , 16.01.2017 року.

У судовому засіданні скаржник та його представник підтримали скаргу просили її задовольнити.

Представник Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ в Полтавській області просив відмовити у задоволенні скарги, послався на те, що вона винесена з дотриманням чинного законодавства.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчих проваджень суд дійшов до наступних висновків.

Установлено що 01.10.2013 року відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/1609/2620/2012 що виданий Київським районним судом м. Полтави 08.05.2013 року про стягнення із скаржника, солідарно з ОСОБА_3, на користь ПАТ «Дельта банк» борг у сумі 385 620 грн. 29 коп.

Із матеріалів виконавчого провадження ВП № 39987305 убачається, що державним виконавцем в межах виконавчого провадження були направлені запити з приводу встановлення реєстрації за місцем проживання боржника, наявності майна у боржника, рахунків у банках, отримання пенсій чи інших виплат, наявність реєстрації як платника податку в органах ДФС, накладений арешт на майно боржника , останній запит був направлений 16.12.2015 року.

Із матеріалів виконавчого провадження убачається, що державний виконавець окрім запитів, з метою отримання вищевказаної інформації, не здійснював жодних дій, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» , не викликав боржника, не виходив за місцем його проживання , не перевіряв наявність у нього майна за місцем проживання, на яке можливо накласти стягнення, не встановлював його місце роботи.

Постанова про стягнення із скаржника виконавчого збору винесена державним виконавцем на підставі нового ЗУ « Про виконавче провадження», який набрав чинності 5 жовтня 2016 року.

Статтею 7 прикінцевих положень ЗУ « Про виконавче провадження», який набрав чинності 5 жовтня 2016 року передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як убачається із матеріалів виконавчого провадження жодних виконавчих дій спрямованих на виконання виконавчого провадження після набрання чинності новим ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець не здійснював, навіть запит до стягувача про наявність заборгованості по вказаному виконавчому документу направлений ще під час дії старого ЗУ « Про виконавче провадження» - 07.09.2016 року.

Отримавши відповідь від стягувача 11.10.2016 року про відсутність заборгованості по вказаному виконавчому документу державний виконавець 27.10.2016 року виносить постанови про закінчення виконавчого провадження та про стягнення з боржника виконавчого збору, при цьому пославшись на новий ЗУ « Про виконавче провадження», по якому державний виконавець не здійснював жодних дій для виконання виконавчого провадження.

Отже слід дійти до висновку що державним виконавцем за час знаходження на виконанні виконавчого провадження не здійснювались жодні заходи для примусового виконання рішення, а саме не зверталось стягнення на майно, чи належні йому кошти, не зверталось стягнення на заробітну плату чи інші доходи, навіть не встановлено чи працює скаржник та чи отримує заробітну плату, а тому за таких обставин постанова про стягнення виконавчого збору є незаконною та підлягає скасуванню.

Щодо строків на звернення до суду.

Як убачається із матеріалів виконавчого провадження відомості про те, що скаржник отримував вказану постанову відсутні.

Сам особисто скаржник заперечує факт отримання постанови.

Та обставина, що йому надавалась неякісна правова допомога з приводу оскаржень рішення державного виконавця адвокатом ОСОБА_4, який звертався до суду від імені скаржника з приводу оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 27.10.2016 року,та при цьому не оскаржував саму постанову про стягнення виконавчого збору , не є доказом того, що скаржнику було відомо про наявність такої постанови ще у грудні 2016 року та не є підставою для відмови у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

Матеріали справи не містять, а державний виконавець не навів жодного доказу у підтвердження того, що адвокат ОСОБА_4 дізнавшись про наявність такої постанови та ознайомившись з нею повідомив скаржника про її існування , або вручив йому копію вказаної постанови.

Із інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» від 28.01.2013 № 24-152/0/4-13, пунктом 6 інформовано суди, що при вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, то суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав ЦПК не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

Оскільки матеріали виконавчого провадження не місять доказів того, що скаржник отримав оскаржувану ним постанову , а представник Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ в Полтавській області не навів жодного доказів, що спростовують вказану обставину, наявні підстави для задоволення клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 на звернення до суді зі скаргою про оскарження постанови про стягнення виконавчого збору.

Керуючись ст. 386, 385, 387 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду із скаргою на постанову державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_2 про скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 27.10.2016 року по ВП № № 39987305.

Визнати незаконними дії головного державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 в частині винесення постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору від 27.10.2016 року по ВП № 39987305.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2Ю про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору від 27.10.2016 року по ВП № 39987305 у розмірі 38 562 грн. 03 коп. .

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Полтави.

Суддя Л.М. Васильєва