У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 26 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 27 липня 2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, який розірвано 8 лютого 2016 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області. Позивачка вказувала про те, що за час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі у них народився син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначала про те, що дитина проживає з нею, знаходиться на її утриманні, згоди щодо сплати аліментів на утримання дитини вони з відповідачем не досягли.

З урахуванням наведеного ОСОБА_3 просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини від всього доходу відповідача.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 8 серпня

2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 26 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 26 вересня 2016 року рішення міського суду змінено. У резолютивній частині рішення замість слів

«у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку» вказано «по 6 тис. гривень». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач має регулярний і стабільний заробіток, інших утриманців та зобов'язань за виконавчими документами не має, що є підставою для стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/5 частини від всього його доходу.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідач як суб'єкт підприємницької діяльності має нерегулярний, мінливий дохід, а тому в силу ст. 182 СК України визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Зазначені висновки апеляційного суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до положень процесуального закону та оцінені згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Судом установлено, що з 27 липня 2010 року ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, який розірвано 8 лютого 2016 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області.

За час перебування ОСОБА_3 із ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі у них народився син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Отже, відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи спір, апеляційний суд з дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи, врахувавши положення ст. ст. 182-184 СК України, заяву платника і встановлені обставини про нерегулярний і мінливий його дохід, дійшов обґрунтованого висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 26 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик