Справа № 143/436/15-ц Провадження № 22-ц/772/21/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 24 Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

за участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Юрпротект» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг, інфляційних втрат та трьох відсотків річних,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року -

встановила:

У березні 2015 року ТОВ "Юридична фірма "Юрпротект" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Посилається на те, що 23 жовтня 2012 року між ТОВ "Юридична фірма "Юрпротект" та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання юридичних послуг.

Відповідно до п.1.1. вказаного Договору Виконавець, тобто Позивач, надає Замовнику, тобто Відповідачу юридичні послуги шляхом надання усних консультацій з питань, що цікавлять Замовника, складання документів правового характеру (заяви, позовні заяви, апеляційні скарги, клопотання), а також представництва інтересів Замовника в суді всіх інстанцій у справі про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Згідно з п.7.1. Договору Замовник зобовязується сплатити Виконавцю за надані послуги грошову суму в розмірі 15 %/ від реально стягненої суми з КПЛБКГ (Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства) на користь Замовника.

На виконання п. 4.2. Договору відповідач ОСОБА_2 видав на ім'я працівників позивача ТОВ "Юридична фірма "Юрпротект" довіреність від 29 жовтня 2012 року, яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №3585.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаду майстра виробничого навчання в Київський професійний ліцей будівництва і комунального господарства з 02 липня 2010 року. Визнано наказ № 81-к від 2 липня 2010 року, виданий Київським професійним Ліцеєм будівництва і комунального господарства, в частині звільнення ОСОБА_2 з посади майстра виробничого навчання - незаконним. Стягнуто з Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу 32 044 грн. 50 коп. Стягнуто з Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 2 000 грн. 00 коп. В іншій частині позову відмовлено.

19 липня 2013 року директором ТОВ "Юридична фірма "Юрпротект" ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4О.) в інтересах ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року.

18 жовтня 2013 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 до Апеляційного суду м. Києва було подано заперечення на апеляційну скаргу Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства на вищезазначене рішення суду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та апеляційну скаргу директора Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства відхилено. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року було залишено без змін.

12 листопада 2013 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ було подано касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20 листопада 2013 року відкрито касаційне провадження у вищезазначеній справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22 січня 2014 року касаційну скаргу задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду в суді апеляційної інстанції 17 квітня 2014 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 було здійснено та подано до суду розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 червня 2014 року відхилена апеляційна скарга директора Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року в частині вирішення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та розподілу судових витрат скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення. Стягнуто з Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 95224 грн. 12 коп. з утриманням із зазначеної суми податків та інших обовязкових платежів.

Таким чином, з Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства на користь ОСОБА_2 було загалом стягнуто 95 224,12 грн. + 32 044,50 грн. + 2000,00 грн. = 129 268,62 грн.

У звязку з цим, позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 за договором про надання юридичних послуг зобовязаний сплатити на користь ТОВ "Юридична фірма "Юрпротект" 15% від суми 129 268,62 грн., що складає 19 390,29 грн.

Станом на день звернення позивача з даним позовом до суду відповідач ОСОБА_2 зазначеної суми позивачу не сплатив, хоча фактично (реально) отримав грошові кошти в повному обсязі.

Таким чином, позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та, з урахуванням поданої ним заяви про зменшення позовних вимог (т.1 а.с. 224-226), просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 24834,89 грн., з яких: заборгованість за договором про надання юридичних послуг - 16810 грн.67 коп., інфляційні втрати в розмірі 7514 грн.37 коп. та 3 % річних в сумі 509 грн.85 коп., а також понесені витрати по оплаті судового збору в сумі 248 грн. 89 коп. та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 420 грн.

Заочним рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року позов ТОВ "Юридична фірма "Юрпротект" задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Юридична фірма «Юрпротект» заборгованість за Договором про надання юридичних послуг від 23 жовтня 2012 року в сумі - 24834.89 грн., із них : заборгованість - 16810 грн.67 коп., інфляційні втрати в розмірі 7514 грн.37 коп. та 3 % річних в сумі 509 грн.85 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Юридична фірма «Юрпротект» витрати по оплаті судового збору в сумі 248 грн. 89 коп. та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 420 грн.

Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 05 травня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач у справі ОСОБА_2 просить заочне рішення суду першої інстанції від 22.02.2016 року скасувати та призначити справу за розглядом в загальному порядку.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції скаржник відповідач у справі ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу повністю підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник позивача у справі ТОВ "Юридична фірма "Юрпротект" до суду апеляційної інстанції не зявився, тому відповідно до вимог ст. 74, ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглянута у його відсутність.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2012 року між позивачем ТОВ "Юридична фірма "Юрпротект" та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання юридичних послуг.

Відповідно до п.1.1. вказаного Договору Виконавець, тобто Позивач, надає Замовнику, тобто Відповідачу юридичні послуги шляхом надання усних консультацій з питань, що цікавлять Замовника, складання документів правового характеру (заяви, позовні заяви, апеляційні скарги, клопотання), а також представництва інтересів Замовника в суді всіх інстанцій у справі про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Згідно з п.7.1. Договору Замовник зобовязується сплатити Виконавцю за надані послуги грошову суму в розмірі 15 %/ від реально стягненої суми з КПЛБКГ (Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства) на користь Замовника.

На виконання п. 4.2. Договору відповідач ОСОБА_2 видав на ім'я працівників позивача ТОВ "Юридична фірма "Юрпротект" довіреність від 29 жовтня 2012 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №3585, згідно якої ОСОБА_2 на підставі усного договору доручення з ОСОБА_4 та (або) ОСОБА_5, які можуть діяти як разом так і незалежно один від одного, цією довіреністю уповноважив їх бути його представниками та представляти його інтереси в будь-яких державних та недержавних підприємствах, установах і організаціях України незалежно від форм власності та підпорядкування і т.д., зокрема у судах зі всіма правами, наданими позивачу, відповідачу, потерпілому, третій особі в цивільному та кримінальному процесі, вести цивільні справи в суді, а також включаючи стадії апеляційного і касаційного провадження, виконання рішень. Строк дії даної довіреності складає 3 роки і дійсна до 29 жовтня 2015 року, без права передоручення повноважень третім особам.

ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаду майстра виробничого навчання в Київський професійний ліцей будівництва і комунального господарства з 02 липня 2010 року. Визнано наказ № 81-к від 2 липня 2010 року, виданий Київським професійним Ліцеєм будівництва і комунального господарства, в частині звільнення ОСОБА_2 з посади майстра виробничого навчання - незаконним. Стягнуто з Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу 32 044 грн. 50 коп. Стягнуто з Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 2 000 грн. 00 коп. В іншій частині позову відмовлено.

19 липня 2013 року директором ТОВ "Юридична фірма "Юрпротект" ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4О.) в інтересах ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року.

18 жовтня 2013 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 до Апеляційного суду м. Києва було подано заперечення на апеляційну скаргу Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства на вищезазначене рішення суду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та апеляційну скаргу директора Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства відхилено. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року було залишено без змін.

12 листопада 2013 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ було подано касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20 листопада 2013 року відкрито касаційне провадження у вищезазначеній справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22 січня 2014 року касаційну скаргу задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду в суді апеляційної інстанції 17 квітня 2014 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 було здійснено та подано до суду розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 червня 2014 року відхилена апеляційна скарга директора Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства, а апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задоволена частково. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року в частині вирішення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та розподілу судових витрат скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення. Стягнуто з Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 95224 грн. 12 коп. з утриманням із зазначеної суми податків та інших обовязкових платежів.

Таким чином, з Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства на користь ОСОБА_2 було загалом стягнуто 95 224,12 грн. + 32 044,50 грн. + 2000,00 грн. = 129 268,62 грн.

За договором про надання юридичних послуг ОСОБА_2 зобовязаний сплатити на користь ТОВ "Юридична фірма "Юрпротект" 15% від суми 129 268,62 грн., що складає 19 390,29 грн.

Станом на день звернення позивача з даним позовом до суду відповідач ОСОБА_2 зазначеної суми позивачу не сплатив, хоча фактично (реально) отримав грошові кошти в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 отримав юридичні послуги відповідно до Договору про надання юридичних послуг від 23.10.2012 року та зобовязаний сплатити на користь ТОВ "Юридична фірма "Юрпротект "15 % від суми 112 071 грн.14 коп., отриманої ним за рішенням судів від Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства. Проте, відповідач ОСОБА_2 кошти у розмірі 15% ,що становить 16 810,67 грн. за отримані юридичні послуги позивачу не сплатив, а тому дійшов обґрунтованого висновку про те, що дана заборгованість підлягає стягненню з останнього.

Зокрема, виплата ОСОБА_2 32 044,50 грн. середнього заробітку та 2000,00 грн. моральної шкоди за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року підтверджується копіями платіжних доручень №2/759/130 від 03 грудня 2013 року (а.с.152-153) та на виконання рішення Апеляційного суду м.Києва від 12.06.2014 року ОСОБА_2 було сплачено 78 026 грн. 64 коп. ( а.с. 150-151 ).

Колегія суддів повністю погоджується в цій частині з висновками суду першої інстанції та вважає їх законними та обґрунтованими.

Встановлено, що між сторонами у справі 23 жовтня 2012 року укладено договір про надання юридичних послуг, який за своєю природою є договором про надання послуг.

Згідно з ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обовязкуне встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки в укладеному між сторонами у справі договорі про надання юридичних послуг від 23.10.2012 року термін виконання боржником обовязку не встановлений, то відповідач повинен був виконати свій обовязок та сплатити позивачу 15 % від отриманих ним коштів не пізніше семи днів з моменту повідомлення.

Так як довідку про неможливість вручення поштового повідомлення ОСОБА_2 складено 11.02.2015 року, тому строк виконання зобовязання за даним Договором настав 19.02.2015 року.

Розрахунок суми боргу, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів здійснено відповідно до Рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання.

Згідно з ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий курєр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники, згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що сума зобовязання відповідача ОСОБА_2 перед позивачем з урахуванням індексу інфляції складає 24 325.04 грн., з яких інфляційні втрати складають 7514.37 грн.

Крім того, 3 % річних від суми 16 810.67 грн. за період з 19.02.2015 року по 22.02.2016 року складають суму 509.85 грн.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом також правильно стягнуто з відповідача на користь позивача, понесені останнім витрати у сумі 420 грн. за розміщення оголошення в газеті "Урядовий курєр", оскільки позивач довів документально сплату вищезазначених сум (а.с. 235 ).

При цьому, колегія суддів не може погодитись з доводами відповідача ОСОБА_2 про те, що договір про надання юридичних послуг ним не підписувався та зазначений відсоток оговорювався 10 % , а не 15%, як зазначено в договорі від 23.10.2012 року, оскільки такі твердження відповідача повністю спростовується Договором про надання юридичних послуг від 23.10.2012 року, в якому зазначений 15 % розмір грошової суми за надані послуги від реально стягненої суми з КПЛБКГ (Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства) на користь Замовника та містить оригінальний підпис відповідача. Крім того, укладений між сторонами у справі договір про надання юридичних послуг не був визнаний судом недійсним чи розірваним.

Не може погодитись колегія суддів і з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що представник ТОВ "Юридична фірма "Юрпротект" не був присутній у судовому засіданні при розгляді його справи більш ніж половину разів, не супроводжував справу належним чином та не виконував свої обовязки, оскільки такі твердження відповідача ОСОБА_2 не підтверджуються належними та допустимими доказами. Крім того, укладеним між сторонами у справі Договором про надання юридичних послуг від 23.10.2012 року не покладалася відповідальність на ТОВ "Юридична фірма "Юрпротект" за неявку з будь-яких причин його представника у судове засідання.

Колегія суддів при вирішенні даної справи також звертає увагу на те, що рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 квітня 2017 року, було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «Юридична фірма «Юрпротект» про визнання договору про надання юридичних послуг недійсним. Таким чином, твердження відповідача ОСОБА_2 про недійсність даного договору є безпідставними та необґрунтованими.

Також не погоджується колегія суддів і з твердженнями відповідача ОСОБА_2 про порушення судом першої інстанції при розгляді справи та ухвалення заочного рішення норм процесуального права, оскільки такі твердження повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема судовими повістками, направленими судом на зазначені ним адреси. Судом вірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (ст. ст. 74,76 ЦПК України), зокрема через друковані засоби масової інформації газету «Урядовий курєр», проте в судове засідання він не зявився та не повідомив про причини неявки з поважних причин.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_2 не надав суду жодних доказів неправильності проведеного позивачем розрахунку заборгованості за Договором про надання юридичних послуг.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції помилково стягнуто з нього на користь позивача 248 грн. 89 коп. понесених позивачем витрат по сплаті судового збору.

Згідно зі п.п. 1,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм процесуального права.

За змістом ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлені. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Пунктом 9 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що інваліди ІІ групи звільнені від сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується копією пенсійного посвідчення ОСОБА_5 ААІ № 447907 виданого 22.09.2015 року (т. 1 а.с. 140), відповідач ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи загального захворювання, а тому є особою, яка відповідно до п. 9 ч. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Отже, з урахуванням вимог Закону України «Про судовий збір», статті 88 ЦПК України та вищезазначених розяснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення суду в частині покладання на відповідача ОСОБА_2, який є інвалідом ІІ групи, обовязку щодо відшкодування витрат позивачу, повязаних із розглядом справи, не є обґрунтованим, оскільки такі витрати мають компенсуватися за рахунок держави.

Однак, зазначені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а тому висновки суду в цій частині не відповідають обставинам справи, чим допущено порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, відповідно до вимог п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрат по оплаті судового збору підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення, яким понесені позивачем ТОВ «Юридична фірма «Юрпротект» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 248 грн. 89 коп. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а в іншій частині оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 88, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Заочне рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року в частині стягнення витрат по оплаті судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Понесені позивачем ТОВ «Юридична фірма «Юрпротект» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 248 грн. 89 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/ ОСОБА_7

Судді : /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

Згідно з оригіналом: