Категорія 47Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

06 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

за участю секретаря судових засідань Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2016 року

у справі за позовом Вінницької міської ради до Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області, Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки,-

встановила:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2016 року задоволено позов Вінницької міської ради. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, виданий Вінницькою районною державною адміністрацією та Управлінням Держкомзему у Вінницькому районі 13.07.2012 року, на земельну ділянку, площею 0,1000 га у межах згідно з планом, що розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (за межами населеного пункту), цільове призначення якої для індивідуального садівництва, кадастровий номер НОМЕР_1, на ім'я ОСОБА_5.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, виданий Вінницькою районною державною адміністрацією та Управлінням Держкомзему у Вінницькому районі 13.07.2012 року, на земельну ділянку, площею 0,1000 га у межах згідно з планом, що розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (за межами населеного пункту), цільове призначення якої для індивідуального садівництва, кадастровий номер НОМЕР_2, на ім'я ОСОБА_6.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_5, виданий Вінницькою районною державною адміністрацією та Управлінням Держкомзему у Вінницькому районі 13.07.2012 року, на земельну ділянку, площею 0,1000 га у межах згідно з планом, що розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (за межами населеного пункту), цільове призначення якої для індивідуального садівництва, кадастровий номер НОМЕР_6, на ім'я ОСОБА_7.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_7, виданий Вінницькою районною державною адміністрацією та Управлінням Держкомзему у Вінницькому районі 13.07.2012 року, на земельну ділянку, площею 0,1000 га у межах згідно з планом, що розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (за межами населеного пункту), цільове призначення якої для індивідуального садівництва, кадастровий номер НОМЕР_8, на ім'я ОСОБА_8.

Стягнуто в рівних частках з Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області, Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 витрати щодо сплати судового збору у розмірі 1339 (одна тисяча триста тридцять дев'ять) грн. 80 коп.

Не погодившись із рішенням особа, яка не брала участі у справі проте обґрунтував своє право на апеляційне оскарження вирішенням судом питання про його права і обов'язки ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні вимог до ОСОБА_8 відмовити.

Апелянт ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_9 в судове засідання не з'явилися, заява останнього про відкладення судового розгляду до задоволення не підлягає, так як поважність його причин неявки в судове засідання не підтверджена документально.

Представник позивача Вінницької міської ради ОСОБА_10 проти апеляційної скарги заперечував, просить залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване.

Інші особи, які беруть участь у справі, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з'явилися, що відповідно до частини 2 статті 305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області №789 від 05.07.2012 року «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам для ведення садівництва на території Якушинецької сільської ради, за межами населеного пункту» вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 2,1805 га, з них, 2,0000 га - у власність громадянам для ведення садівництва; 0,1793 га - проектні дороги; 0,0012 га - інші землекористувачі (опори ЛЕП), на території Якушинецької сільської ради, за межами населеного пункту.

Пунктами 2 та 3 вказаного розпорядження також вирішено передати громадянам, згідно додатку, у власність земельні ділянки загальною площею 2,0000 га, з них 2,0000 га - рілля, для ведення садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, які не надані у власність та користування (землі запасу), на території Якушинецької сільської ради, за межами населеного пункту. Видати громадянам, згідно додатку, державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення садівництва на території Якушинецької сільської ради, за межами населеного пункту (а.с.9 т.1).

На підставі вказаного розпорядження від 05.07.2012 року №789 та на його виконання Вінницькою районною державною адміністрацією та Управлінням Держкомзему у Вінницькому районі 13.07.2012 року видано наступні державні акти: державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, на земельну ділянку, площею 0,1000 га у межах згідно з планом, що розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (за межами населеного пункту), цільове призначення якої для індивідуального садівництва, кадастровий номер НОМЕР_1, на ім'я ОСОБА_5 (а.с.12 т.1); державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, на земельну ділянку, площею 0,1000 га у межах згідно з планом, що розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (за межами населеного пункту), цільове призначення якої для індивідуального садівництва, кадастровий номер НОМЕР_2, на ім'я ОСОБА_6 (а.с.14 т.1); державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_5, на земельну ділянку, площею 0,1000 га у межах згідно з планом, що розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (за межами населеного пункту), цільове призначення якої для індивідуального садівництва, кадастровий номер НОМЕР_6, на ім'я ОСОБА_7 (а.с.16 т.1); державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_7, на земельну ділянку, площею 0,1000 га у межах згідно з планом, що розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (за межами населеного пункту), цільове призначення якої для індивідуального садівництва, кадастровий номер НОМЕР_8, на ім'я ОСОБА_8 (а.с.18 т.1).

Разом з цим, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.06.2014 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.12.2014 року, визнано протиправним та скасовано розпорядження районної державної адміністрації Вінницької області №789 від 05.07.2012 року «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам для ведення садівництва на території Якушинецької сільської ради, за межами населеного пункту» (а.с.20-21, 22-23 т.1).

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що територія якою розпорядилась Вінницька РДА межує з м. Вінниця. Згідно Генерального плану розвитку м. Вінниці, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 25.07.1987 року №259 та Генерального плану 2007 року, затвердженого рішенням Вінницької міської ради від 23.11.2007 року №1498, зі змінами від 01.02.2013 року №1140, та Плану зонування міста Вінниці, затвердженого рішенням Вінницької міської ради від 04.07.2008 року №2012, територія, на якій знаходиться земельна ділянка, запроектована під розширення міських територій, а саме для розміщення багатоквартирної та громадської забудови Х мікрорайону м. Вінниці.

Задовольняючи позовні вимоги Вінницької міської ради суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що правова підстава для видачі державних актів відповідачам ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на спірні земельні ділянки відпала в зв'язку з скасуванням розпорядження районної державної адміністрації Вінницької області №789 від 05.07.2012 року «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам для ведення садівництва на території Якушинецької сільської ради, за межами населеного пункту».

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87 - 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143 - 146, 149, 151, 153 - 158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками; про визнання недійсними угод купівлі-продажу, дарування, застави, обміну, ренти земельних ділянок, договорів довічного утримання, за якими набувачеві передаються у власність земельні ділянки, укладених із порушенням встановленого законом порядку.

Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів - стаття 152 ЗК України.

Відповідно до статті 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Відповідно до частини 1 статті 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Постановою Верховної Ради України від 13.05.2015 року №401-VІІІ «Про зміну і встановлення меж міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області» вирішено змінити межі міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області, збільшивши територію міста на 4448,97 гектара земель, з поміж інших у тому числі і за рахунок 956,46 гектара земель Якушинецької сільської ради Вінницького району.

Відповідно до зазначеної вище Постанови з-поміж інших до території міста Вінниці також відносяться земельні ділянки з кадастровими номерами: НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_6, НОМЕР_8 на які відповідачам було видано оспорювані державні акти, про що повідомлено Департамент правової політики та якості Вінницької міської ради, та підтверджується довідкою Департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради №05-01-23822, від 08.06.2015 року.

Верховний Суд України у своїх постановах від 18.09.2013 року (справа №6-12цс13) та від 23.10.2013 року (справа №6-93цс13) зазначив, що держаний акт про право власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого такий акт видано.

Відповідно до статей 125, 126 ЗК України (у редакції від 06.05.2012 року, яка була чинною на момент прийняття Вінницькою районною державною адміністрацією скасованого на даний час рішенням суду розпорядження) право власності відповідачів на земельні ділянки виникло з моменту державної реєстрації цього права та відповідно посвідчувалось державним актом на право власності на земельну ділянку.

Таким чином, оскільки зазначені норми встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта, який посвідчував право власності, та, відповідно, обов'язковою державною реєстрацією свого права власності, оскільки право власності виникало та виникає саме з моменту державної реєстрації цих прав, то суд на підставі зазначених норм приходить до висновку про визнання недійсними державних актів, виданих відповідачам, оскільки право власності останніх в момент реєстрації виникло на підставі виданого згідно скасованого на даний час судовим рішенням розпорядження Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області №789 від 05.07.2012 року державного акту. Тобто відпала правова підстава для видачі державних актів відповідачам.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.07.2012 року ОСОБА_8 продав вищевказану земельну ділянку ОСОБА_3, а відтак визнання недійсним державного акту на ім'я ОСОБА_8 впливає чи може вплинути на права та обов'язки ОСОБА_3 щодо сторін.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 не спростовують вірного висновку суду першої інстанції про визнання недійсним державного акту в зв'язку з тим, що відпала правова підстава для його видачі, а вимоги безпосередньо до ОСОБА_3 в межах даної справи не заявлялися.

Посилання апелянта на те, що позивачем не доведено належним чином тієї обставини, що земельна ділянка відповідача ОСОБА_8 перебуває у власності Вінницької міської ради не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зазначена обставина не складала підставу позову Вінницької міської ради і вимоги щодо права власності на земельну ділянку в межах даної справи не заявлялися.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дают ь підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді: Згідно з оригіналом: Суддя апеляційного суду/підпис/ Міхасішин І.В. /підпис/ Войтко Ю.Б. Стадник І.М.