1Справа № 335/9648/17 2-з/335/116/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у забезпеченні позову

12 жовтня 2017 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

за участю секретаря судового засідання Лєдової А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залу суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2017 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді від 17 серпня 2017 р. позовна заява була залишена без руху, позивачеві надано строк для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою судді від 11 вересня 2017 р. відкрито провадження у даній справі.

12 жовтня 2017 р. позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2

Заява мотивована тим, що позивач надала відповідачеві в борг 6 600 доларів США, що у даний час, згідно офіціального курсу гривні дорівнює 169 161,96 гривень. На даний час позивач припускає, що у відповідача є майно рухоме чи нерухоме, або майно яке б вона може придбати після винесення рішення суду про стягнення боргу. Є ризик, що відповідач може реалізувати своє майно до винесення рішення і до виконання рішення суду. На думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим стягнення коштів, у разі прийняття рішення про задоволення позову.

На підставі частини першої статті 153 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши заяву та додані до неї документи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з розясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. № 94 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як випливає з матеріалів справи та заяви про забезпечення позову, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача на її користь боргу за договором позики у розмірі 169 161,96 гривень.

Поряд із цим, в матеріалах справи відсутня інформація про наявність у відповідача рухомого або нерухомого майна, на яке позивач просить накласти арешт, не зазначено його вартість. За таких обставин, суд позбавлений можливості переконатись, що обраний позивачем вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача, буде відповідати обсягу позовних вимог, які предявляються до відповідача.

Не містить заява про забезпечення й доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Заява ОСОБА_1 належним чином не мотивована та не підкріплена доказами. Доводи позивача щодо утруднення або неможливості виконання судового рішення є лише припущеннями позивача та не можуть бути покладені судом в основу судового рішення.

Разом із цим, суд зауважує, що накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 може призвести до настання негативних наслідків для інших осіб, оскільки достовірно не відомо про точний перелік такого майна.

З урахуванням викладеного, підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у спосіб, в який вона просить, відсутні.

Керуючись ст.ст. 151 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.П. Соболєва