Єдиний унікальний номер 235/1043/17 Номер провадження 22-ц/775/1580/2017
Головуючий в I інстанції Назаренко Г.В. Єдиний унікальний номер 235/1043/17
суддя доповідач Новосядла В.М. Номер провадження 22-ц/775/1580/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Новосядлої В.М.,

суддів: Груіцької Л.О., Новосьолової Г.Г.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 2 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 2 серпня 2017 року частково задоволено позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DO1FA092510190 від 20 грудня 2007 року у вигляді заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 1 615 доларів 70 центів США, що за курсом 27,49 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19 січня 2017 року складає 44 415 гривень 59 копійок та судовий збір в сумі 666 гривень 30 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити, застосувавши строк позовної давності в три роки, з таких підстав:

- суд помилково дійшов висновку, що згідно пункту 4.5 кредитного договору строк позовної давності збільшено до 5 років, оскільки відповідач на час підписання цього договору не був ознайомлений з цими умовами, підпису відповідача на сторінці, де міститься пункт 4.5, кредитний договір не містить;

- кредитний договір не містить підпису відповідача на кожній сторінці, що є порушенням письмової форми договору, а тому умови договору могли бути замінені банком;

- суд помилково відмовив в задоволенні клопотання відповідача та не витребував оригінал кредитного договору, оскільки копія кредитного договору, що міститься в матеріалах справи, відповідачем не підписувалась, а тому не є належним доказом по справі;

- відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним, як оспорюваного правочину, не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції сторони в судове засідання не з*явились, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, про що свідчать направлені їм телефонограми, зареєстровані в журналі телефонограм апеляційного суду.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається.

20 грудня 2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DO1FA092510190, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 22 495,26 доларів США на строк до 19 грудня 2014 року на покупку автомобіля Chery EASTARDC204B, державний номер НОМЕР_1, а відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками та інших витрат за кредитним договором.

Через неналежне виконання своїх зобов'язань, станом на 19 січня 2017 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 73 068,27 доларів США, яка складається з: 16 455,04 доларів США - заборгованість за кредитом, 4 867,53 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 51 745,70 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2011 року, яке набрало законної сили 3 січня 2012 року, з ОСОБА_1 була стягнута заборгованість станом на 23 червня 2011 року в розмірі 20 107,87 доларів США, що за курсом 7,97 за один долар США за службовим розпорядженням НБУ від 23 червня 2011 року складає 160 259,74 грн. та складається з наступних частин: 16 178,52 доларів США - заборгованість за кредитом або 128 942,80 грн., 2 068,66 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом або 16 486,74 грн., 873,30 доларів США - пеня за несвоєчасність погашення зобов'язань за договором або 6 660,20 грн., а також штрафи за договором - 31,37 доларів США - штраф (фіксована частина) або 250 грн., 956,02 доларів США - штраф (процентна складова) або 7 619,47 грн.

За вказаним рішення відповідно до вимог частини 1 статті 1048, частини 2 статті 1050 та частини 2 статті 1054 ЦК України було стягнуто все тіло кредиту.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно положень частини 1 статті 546 та статті 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання.

Оскільки на час звернення до суду з вказаним позовом, відповідач не виконав свої зобов'язання, з нього підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором.

Виходячи із встановлених фактів, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором у вигляді відсотків за користування кредитом в розмірі 1 615 доларів 70 центів США, що за курсом НБУ станом на 19 січня 2017 року складає 44 415 гривень 59 копійок, виходячи із розрахунку (4 867.53 - 3 251.83 = 1 615.73). (а.с. 5-8).

При цьому судом першої інстанції враховано, що за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2011 року з відповідача була стягнута вся заборгованість за тілом кредиту.

Крім того, визначаючи заборгованість зі сплати пені та відсотків за користування кредитом, судом враховані положення статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року та у відповідності до частин 3, 4 статті 267 ЦК України вірно застосовано п'ятирічний строк позовної давності, передбачений пунктом 4.5 кредитного договору.

Рішення суду постановлено у відповідності до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не встановлено.

У відповідності до частини 1 статті 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Щодо доводу апеляційної скарги про те, що суд повинен був застосувати трирічний строк позовної давності, оскільки сторінка кредитного договору, на якій викладений пункт 4.5 про застосування п'ятирічного строку позовної давності не підписана відповідачем, апеляційний суд виходить з наступного.

20 грудня 2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DO1FA092510190, викладений на декількох сторінках, остання сторінка якого підписана сторонами.

Пунктом 4.5 кредитного договору передбачений п'ятирічний строк позовної давності.

Зазначення відповідачем в апеляційній скарзі про те, що умови кредитного договору, викладені в пункті 4.5 не є складовою частиною кредитного договору є неспроможними, оскільки цей пункт викладено в тексті кредитного договору в редакції на момент підписання цього договору відповідачем, і в подальшому умови цього кредитного договору не змінювались, а тому сторінка, на якій викладено пункт 4.5 кредитного договору, як складова кредитного договору не потребує окремого підписання від основного тексту кредитного договору.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на правову позицію Верховного Суду №6-16 цс15 від 11 березня 2015, відповідно до якої відсутність підпису позичальника під Умовами не можна вважати складовою договору є неспроможним, оскільки вказана правова позиція Верховного Суду України стосується кредитного договору, який складається із заяви позичальника, Тарифів та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт).

Доводи апеляційної скарги, що судом не задоволено клопотання відповідача про витребування оригіналу кредитного договору спростовано наявною в матеріалах справи ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2017 року, якою позивача зобов'язано надати суду оригінал кредитного договору, однак цей документ не був наданий через знаходження його у Донецькому архіві ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», тобто на території, яка тимчасового не контролюється органами державної влади.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 2 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: Судді: