Справа № 378/1063/16-ц Головуючий у І інстанції Бойко М. Г.
Провадження № 22-ц/780/2398/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 46 22.05.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Лівінського С.В., Матвієнко Ю.О.

за участю секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області на рішення Таращанського районного суду Київської області від 24 лютого 2017 року у справі за позовом заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави до ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання недійсними та скасування наказів Головного управління Держземагенства у Київській області та договорів оренди земельних ділянок, -

встановила:

У листопаді 2016 року заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області звернувся до суду із зазначеним позовом та просив визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держземагенства у Київській області від 20.10.2014 року № 10-7847/15-14-сг та від 12.11.2014 року № 10-11872/15-14-сг про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 8,00 га та 13,00 га, розташованих відповідно на території Іванівської сільської ради та Ставищенської селищної ради; № 10-11008/15-14-сг від 25.11.2014 року та № 10-1865/15-15-сг від 27.02.2015 року про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства ОСОБА_2 на території Іванівської сільської ради та Ставищенської селищної ради Ставищенського району щодо земельних ділянок площею 8,1825 га кадастровий номер :05:001:0066, вартість якої складає 174536 грн. 65 коп. та площею 13,00 га кадастровий номер :01:026:0036, вартість якої складає 346343 грн. 27 коп.

Також просив визнати недійсним договір оренди землі від 02 грудня 2014 року, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Київській області та ОСОБА_2, про надання в оренду земельної ділянки площею 8,1825 га з кадастровим номером :05:001:0066 та договір оренди землі від 03 березня 2015 року, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Київській області та ОСОБА_2, про надання в оренду земельної ділянки площею 13,00 га з кадастровим номером :01:026:0036.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 24 лютого 2017 року позов заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави до ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання недійсними та скасування наказів Головного управління Держземагенства у Київській області та догорів оренди земельних ділянок задоволено частково та ухвалено:

договір оренди землі від 02 грудня 2014 року, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Київській області таМіщенком ОСОБА_3, про надання в оренду земельної ділянки площею 8,1825 га з кадастровим номером :05:001:0066 визнати недійсним;

договір оренди землі від 03 березня 2015 року, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Київській області таМіщенком ОСОБА_3, про надання в оренду земельної ділянки площею 13,00 га з кадастровим номером :01:026:0036 визнати недійсним.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь прокуратури Київської області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 гривень.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання недійсними та скасування наказів Головного управління Держземагенства у Київській області від 20.10.2014 року № 10-7847/15-14-сг та від 12.11.2014 року № 10-11872/15-14-сг про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 8,00 га та 13,00 га, розташованих відповідно на території Іванівської сільської ради та Ставищенської селищної ради; № 10-11008/15-14-сг від 25.11.2014 року та № 10-1865/15-15-сг від 27.02.2015 року про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства ОСОБА_2 на території Іванівської сільської ради та Ставищенської селищної ради Ставищенського району щодо земельних ділянок площею 8,1825 га кадастровий номер :05:001:0066, вартість якої складає 174536 грн. 65 коп. та площею 13,00 га кадастровий номер :01:026:0036, вартість якої складає 346343 грн. 27 коп., апелянт просив скасувати рішення суду в цій частині та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Аналіз тексту рішення суду свідчить про те, що воно не відповідає вимогам вищезазначених норм ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання недійсними та скасуванні спірних наказів Головного управління Держземагенства у Київській області, у судовому рішенні зазначено, що позивачем не надано доказів про те, що прийняття спірних наказів відбулося із порушенням вимог діючого законодавства.

Проте,колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст.13 Конституції України, земля є обєктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок надання (передачі) земельних ділянок для фермерського господарства передбачений спеціальним Законом України №973-ІУ «Про фермерське господарство». Відповідно до ст.7 зазначеного закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації тощо.

Отже, спеціальний Закон України «Про фермерське господарство» визначає обовязкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

Відповідно до ч.2 ст.123 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на день виникнення спірних правовідносин), особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не врахував, що при вирішенні позовних вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягають правила надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства згідно із статтею 7 закону України «Про фермерське господарство» як спеціального по відношенню до статті 123 ЗК України.

Сукупний аналіз норм, що регулюють порядок надання земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства, у тому числі за змістом статей 1, 7, 8 ЗУ «Про фермерське господарство» заява громадянина повинна містити сукупність передбачених частиною першою ст..7 цього закону відомостей і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування повинен дати оцінку обставинам і відомостям, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки, з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, у тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитись в дійсності волевиявлення заявника тощо.

Судом першої інстанції по за увагою залишилася та обставина, що за даними органів місцевого самоврядування, ОСОБА_2 до сільських рад із заявою про надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства упродовж зазначеного в рішенні періоду не звертався.

Таким чином, оскільки при постановленні оспорюваних наказів Головним управлінням Держземагентства у Київській області допущено порушення порядку, визначеного Законом України «Про фермерське господарство», який визначає порядок надання земельних ділянок громадянам для ведення фермерського господарства, колегія суддів вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про визнання цих наказів недійсними та їх скасування.

Враховуючи зазначене вище, те, що висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача не відповідають обставинам справи, такі висновки зроблені без належної оцінки доказів, наданим позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задовольнити.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 24 лютого 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Київській області від 20.10.2014 року №10-7847/15-14-сг про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області площею 8,0000 га.

Визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Київській області від 12.11.2014 року №10-11872/15-14-сг про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області, орієнтовною площею 13,00 га.

Визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Київській області від 25.11.2014 року №10/11008/15-14-сг про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства ОСОБА_2, розташованої на території Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області площею 8,1825 га., кадастровий номер

Визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Київській області від 12.11.2014 року №10-11872/15-14-сг про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області, орієнтовною площею 13,00 га.

Визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Київській області від 25.11.2014 року №10/11008/15-14-сг про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства ОСОБА_2, розташованої на території Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області площею 8,1825 га., кадастровий номер :05:001:0066.

Визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Київській області від 27.02.2015 року №10-1865/15-15-сг про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства ОСОБА_2, розташованої на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області площею 13,00 га., кадастровий номер

:01:026:0036.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ни законної сили.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Лівінський С.В.

ОСОБА_4