Номер провадження 22-ц/788/934/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Бойка В. Б. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 квітня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування за законом,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення її позову.

При цьому зазначає, що суд безпідставно не врахував показань свідків з боку позивача, які особисто спілкувались з померлою, та надав перевагу показанням свідків відповідача. Крім того, відповідач не надав доказів того, що надавав допомогу спадкоємиці.

Позивач ОСОБА_3 повідомлена про час і місце розгляду справи в установленому законом порядку, але в судове засідання не зявилась.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_4 та його представника адвоката ОСОБА_6, які заперечували проти скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7, яка проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 (раніше Пархоменко), 23 у м. Суми є матірю сторін у справі (а.с. 5, 8-9, 23).

З листа КУ «ОСОБА_5 клінічна лікарня № 1» № 1-22/11/5059 від 16 грудня 2016 року та медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_7 вбачається, що остання наглядалась в поліклінічному відділенні № 1 з 1988 року, перебувала під диспансерним наглядом з приводу церебрального атеросклерозу, дисциркулярної енцефалопатії змішаного ґенезу ІІ ст., вторинної артеріальної гіпертензії. В період з 2006 до 30 жовтня 2008 року за медичною допомогою до поліклініки не зверталася. 30 жовтня 2008 року під час огляду вдома лікарем-терапевтом, у ОСОБА_7 зафіксовано погіршення стану здоровя з 27 жовтня 2008 року. 10 листопада 2008 року повторно оглянута терапевтом, призначено стаціонар вдома та консультація хірурга вдома. 12 листопада 2008 року вона була оглянута вдома лікарем - хірургом, її стан здоровя середньої тяжкості, самостійно не пересувалася. Встановлено діагноз гінекологічного захворювання. З 2009 року до 12 листопада 2013 року ОСОБА_7 за медичною допомогою не зверталася. 12 листопада та 04 грудня 2013 року була оглянута вдома лікарем-терапевтом. Стан здоровя важкий, на питання не відповідала (а.с. 38).

05 грудня 2013 року у віці 83 років ОСОБА_7 померла (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Давида Бурлюка, 23 у м. Суми, яку прийняли в рівних частинах як спадкоємці першої черги дочка ОСОБА_3, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та син ОСОБА_4, який подав заяву про прийняття спадщини (а.с. 21-33).

Звертаючись до суду з позовом про усунення відповідача від права на спадкування, ОСОБА_3 посилалась на те, що він, маючи можливість надавати допомогу спадкодавцеві ОСОБА_7, яка її потребувала, ухилявся від вчинення таких дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно з розясненнями пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2007 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», факт ухилення особи від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обовязку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обовязку.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Допитані у суді першої інстанції свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 , ОСОБА_24, ОСОБА_25 пояснили, зокрема, що з 2006 - 2008 років і до моменту смерті ОСОБА_4, яка самостійно не могла пересуватися і потребувала сторонньої допомоги, доглядала її дочка ОСОБА_3

Свідки ж ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 також вказували, що відповідач взагалі не надавав допомоги ОСОБА_7

Утім, зазначені пояснення суперечать показанням свідків ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_24 та ОСОБА_25, які зазначали, що ОСОБА_4 доглядав за своєю матірю, а саме: постійно відвідував, надавав кошти та носив їжу.

За таких умов, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що показання зазначених вище свідків, ураховуючи їх суперечливість з показаннями інших свідків, не доводять ухилення відповідача від надання допомоги своїй матері.

Інших доказів на підтвердження факту ухилення відповідача, про яке йде мова у ч. 5 ст. 1224 ЦК України, і яке є підставою для усунення від права на спадкування, позивач, всупереч ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надала.

Крім того, вона не довела, що за наявності постійного її догляду за ОСОБА_7, спадкодавиця потребувала допомоги з боку відповідача.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Таким чином, суд першої інстанції повно і всебічно зясувавши обставини справи, перевіривши доводи і заперечення сторін, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, навівши з цього приводу, як того вимагає п. 3 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, відповідні мотиви.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді -