Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/832/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року смт. Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Діброви О.В.,

з секретарем Жавнер І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Народицької державної нотаріальної контори Житомирської області про скасування постанови державного нотаріуса, зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду і просить скасувати постанову державного нотаріуса Народицької державної нотаріальної контори Житомирської області ОСОБА_2 №294/02-31 від 09 червня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а також зобовязати державного нотаріуса Народицької державної нотаріальної контори Житомирської області ОСОБА_2 видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3. Позовні вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 10 квітня 2013 року, але при зверненні до зазначеної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено на тій підставі, що не надано документального підтвердження останнього місяця реєстрації спадкодавця, а отже неможливо встановити місце відкриття спадщини.

Сторони в судове засідання не зявились, надали заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, представник відповідача позовні вимоги визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_3, який помер 10 квітня 2013 року, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-ТП №192568 від 21 червня 2013 року (а.с.11), про смерть серії І-ТП №213895 від 15 квітня 2013 року (а.с.6)

Діти спадкодавця згідно статті 1261 ЦК України мають право на спадкування у першу чергу.

Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 4 цієї статті визначено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Отже, позивач, будучи неповнолітнім на час смерті батька, вважається таким, що прийняв спадщину після останнього, тобто набув статусу спадкоємця.

09 червня 2017 року позивач звернувся до Народицької державної нотаріальної контори Житомирської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 1,94 гектари, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Стародорогинської сільської ради Народицького району Житомирської області, але у видачі свідоцтва йому було відмовлено у звязку з відсутністю документального підтвердження останнього місяця реєстрації спадкодавця, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №294/02-31 від 09 червня 2017 року (а.с.10).

За правилами статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Згідно підпункту 1.2 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотарільних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року (надалі-Порядок) при зверненні спадкоємця у звязку з відкриттям спадщини нотаріус зясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України, за правилами якої місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна. Якщо обєктів нерухомого майна декілька і їх місцезнаходження різне, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження одного із обєктів цього майна на вибір спадкоємця(ів).

Місце відкриття спадщини згідно Підпункту 1.13 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку підтверджується: довідкою житлово-експлуатаційної організації, довідкою правління житлово-будівельного кооперативу про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця; записом у будинковій книзі про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця, довідкою адресного бюро, довідкою райвійськкомату про те, що спадкодавець до призову на військову службу проживав за відповідною адресою.

Зі змісту оскаржуваної постанови державного нотаріуса вбачається, що позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 1,94 гектари, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Стародорогинської сільської ради Народицького району Житомирської області, й до заяви додав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №223061 від 22 серпня 2005 року (а.с.8).

Також позивачем було надано довідку відділу адресно-довідкової роботи Управління Державної міграційної служби в Житомирській області №001688 (а.с. 7) про реєстрацію місця проживання/перебування особи, з якої вбачається, що ОСОБА_3 проживав без реєстрації у с.Латаші Народицького району Житомирської області з 31 травня 2013 року.

Таким чином, суд вважає, що надані держаному нотаріусу документи відповідають вимогам Порядку й підтверджують, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 є територія Народицького району Житомирської області.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконання, що ухвалюючи постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус діяв неправомірно, а тому зазначену постанову слід скасувати й позов в цій частині задовольнити.

Оскільки суд не може зобов'язувати нотаріуса вчиняти конкретні нотаріальні дії із зазначенням конкретного рішення, що повинно бути ухвалено, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги про зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 60, 88, 196, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову державного нотаріуса Народицької державної нотаріальної контори Житомирської області ОСОБА_2 №294/02-31 від 09 червня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Житомирської області через Народицький районний суд Житомирської області.

Суддя: ОСОБА_4