Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/334/16-ц
Провадження по справі 2/281/10/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2017 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Денисюк І.І.,

секретаря судового засідання Островської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до вироку Лугинського районного суду Житомирської області від 02.06.2016, суд визнав відповідача винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначив йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн. Вироком суду встановлено, що ОСОБА_2 19.04.2016 умисно завдав позивачу легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасного розладу здоровя або незначну втрату працездатності. Для відновлення стану здоров`я позивач витратила кошти на лікування, тому просить суд стягнути з відповідача 10000,00 грн. - моральної шкоди, 2233,42 грн. матеріальної шкоди (витрати на придбання ліків), 551,20 грн. - витрат повязаних на сплату судового збору та 1900,00 витрати на правову допомогу.

В ході судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача лише моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., 551,20 грн. - витрат повязаних на сплату судового збору та 1900,00 витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задоволити.

Відповідач, позов повністю не визнав. Пояснив, що ОСОБА_1 в кінці квітня 2016 року напала на його дружину з палицею і побила її. Він лише їх розбороняв та відтягнув у строни. Фізичної розправи по відношенню до позивача не застосовував.

В ході судового розгляду за клопотанням відповідача були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що проживає на одній вулиці з сторонами у справі. Весною 2016 року він і ОСОБА_5 перебували на подвірї домоволодіння ОСОБА_6 В цей час по вулиці йшла ОСОБА_1, ОСОБА_5 зробила її зауваження, а та у відповідь три рази вдарила її палицею по голові, після чого ОСОБА_5 упала на землю. Потім підбіг ОСОБА_2 та розчепив їх.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона являється сусідкою позивача та відповідача. У травні 2016 року вона разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сиділи на лавці в її дворі. Вулицею йшла ОСОБА_1, ОСОБА_5 вийшла до неї, щоб поговорити, але ОСОБА_1 у відповідь почала бити її палицею і повалила на землю. У ОСОБА_5 було подерте обличчя, позивач була без фізичних пошкоджень. Відповідач ОСОБА_2 не наносив ударів ОСОБА_1

За клопотанням представника позивача свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він працює лікарем у Лугинській ЦРЛ. В кінці квітня 2016 року ОСОБА_1 потрапила до лікарні з діагнозом струс головного мозку та проходила курс лікування до 04.05.2016. Після чого, 06.05.2016 вона звернулася за медичною допомогою та скаржилася на болі в руці, які не мали причинного звязку зі струсом головного мозку.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Вироком Лугинського районного суду Житомирської області від 02.06.2016 було визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510, 00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вироком суду від 02.06.2016 встановлено, що 19.04.2016 ОСОБА_2 умисно наніс ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасного розладу здоровя або незначну втрату працездатності. Позивач, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що для відновлення стану здоров`я вона витрати кошти на лікування, крім того, умисними діями відповідача завдано їй постійні душевні страждання, після яких постійно перебуває у напрузі.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Відповідно до наданих позивачем квитанцій на придбання ліків, за період лікування, остання понесла витрати на суму 632,17 грн.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що в результаті заподіяних тілесних ушкоджень, втратою працездатності та пошуком грошей на лікування позивач перенесла фізичний біль, фізичні страждання, приниження, а душевні потрясіння призвели до нервових зривів, погіршення здоров`я, а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 2000,00 грн.

Таким чином, розглянувши цивільну справу, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення даного позову.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими частково обгрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частково задовольняючи позов суд керувався вимогами ЦК України, принципами справедливості, добросовісності та розумності відповідно до вимог ст. 3 ЦК України з урахуванням балансу інтересів сторін.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч. 1, ч. 2 ст. 84 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та адвокатом ОСОБА_3 12.07.2016 було укладено договір про надання правової допомоги. Згідно квитанції за надання юридичних послуг, адвокатом надано правову допомогу на загальну суму 1900,00 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вирішив пропорційно задоволити позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, однак позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією.

Даючи юридичну оцінку доказам, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2000,00 грн. - моральної шкоди, 380,00 грн. - витрати на правову допомогу та 110,24 грн. - сплаченого позивачем судового збору.

Судові витрати покласти на відповідача пропорційно задоволених вимог у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10-11, 60, 70, 88, 131, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 380 (триста вісімдесят) гривень 00 копійок - витрати на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 110 (сто десять) гривень 24 копійки - сплаченого позивачем судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.І. Денисюк