Справа № 126/428/17 Провадження № 22-ц/772/1344/2017Головуючий в суді першої інстанції Гуцол В. І.
Категорія 48Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої : Копаничук С.Г.

Суддів: Сала Т.Б., Нікушина В.П.

при секретарі: Агєєвій Г.В.

за участю ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розподіл спільно нажитого майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Бершадського районного суду від 22.03.2017 року ,-

В с т а н о в и л а :

В провадження Бершадського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розподіл спільно нажитого майна подружжя.

ОСОБА_4 подала заяву про забезпечення цього позову, мотивуючи її тим, що підлягає поділу є трикімнатна квартира, автомобільний причіп та автомобіль Фольксваген Поло д/н НОМЕР_1. Ухвалою Бершадського районного суду від 16.02.2017 року на вказане майно накладено арешт. Згідно інформації ВДВС Бершадського РУЮ вказана ухвала суду не виконана, автомобіль не розшукано та не затримано. Їй стало відомо, що 14.02.2017 року відповідач, достовірно знаючи про накладення арешту на майно, здійснює незаконні операції з їх спільним автомобілем Фольксваген Поло д/н НОМЕР_1. Так, 14.02.2017 року вказаний автомобіль був поставлений на облік на ім'я ОСОБА_6, який являється батьком відповідача, цього ж дня автомобіль знову знято з обліку і 05.03.2017 року він був поставлений на облік на ім'я відповідача ОСОБА_2 На даний час державний реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_1 на НОМЕР_3. Вказані дії відповідач вчиняє з метою виведення вказаного майна із спільної сумісної власності та переведення майна у свою приватну власність. Просила накласти арешт на спільно нажите майно подружжя, а саме автомобіль Фольксваген Поло, 2008 року, д/н НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, шляхом заборони вчиняти будь-які дії з вказаним автомобілем; розшукати та затримати вказаний автомобіль, помістивши його на штраф-майданчик.

Ухвалою Бершадського районного суду від 22.03.2017 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на спільно нажите майно подружжя, а саме автомобіль Фольксваген Поло, 2008 року, д/н НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, шляхом заборони вчиняти будь-які дії з вказаним автомобілем. Також зазначено , що вказаний автомобіль підлягає розшуку, затриманню, та поміщенню його на штраф-майданчик. Копію ухвали направлено для виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначену ухвалу скасувати через порушення судом норм процесуального права, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову. Зазначив ,що суд при постановленні ухвали не взяв до уваги, що станом 22.03.2017 року спірний автомобіль Фольксваген Поло був зареєстрований за ОСОБА_6., суд не послався на відповідні докази щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову. Крім того, заяву про забезпечення позову суд розглядав у судовому засіданні без повідомлення та за відсутності третьої особи - ОСОБА_6

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції правомірно посилався на абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" відповідно до якого, суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний автомобіль, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виник спір з приводу розподілу спільно нажитого майна подружжя та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з урахуванням предмету спору, ціни позову а також обґрунтованості заяви про забезпечення позову і співмірність способу забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

З копії довідки, сформованої 22.03.2017 року, про результати аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України вбачається, що 14.02.2017 року автомобіль Фольксваген Поло д/н НОМЕР_1 був поставлений на облік на ім'я ОСОБА_6 як нового власника по договору. Та, цього ж дня, 14.02.2017 року, за відповідачем вторинно зареєстровано вказаний автомобіль у зв'язку з непродажем.

Вказані дії відповідача щодо перереєстрації автомобіля дають підстави вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що власником спірного автомобіля є ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 14.02.2017 року спростовуються вищенаведеним.

Зазначене дає підстави для накладання арешту на спільно нажите майно подружжя, а саме автомобіль Фольксваген Поло, 2008 року, д/н НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, шляхом заборони вчиняти будь-які дії з вказаним автомобілем та розшуку і затримання вказаний автомобіль.

Крім того, доводи відповідача про те, що заяву про забезпечення позову суд розглядав у судовому засіданні без повідомлення та за відсутності третьої особи - ОСОБА_6 не приймаються до уваги, оскільки згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення скаржником норм права.

Разом з тим, забезпечуючи позов шляхом розшуку та затриманню спірного автомобіля, помістивши його на штраф-майданчик, суд не переконався, чи існує причинний зв'язок між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду, а також співмірність між заявленим видом забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Колегія суддів вважає, що автомобіль є рухомим майном, а отже, може бути відчужений як транспортний засіб, придатний для експлуатації за належністю, вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль є цілком достатнім видом забезпечення позову та гарантує збереження автомобіля, та, як наслідок, забезпечення виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, оскільки судом першої інстанції при правильному вирішенні заяви в цілому було помилково сформульовано суть процесуальної дії та підстави її застосування, ухвала суду підлягає скасуванню із постановленням нової, якою заяву про забезпечення позову задовольнити частково, накласти арешт на спірний автомобіль шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо користування та розпорядження вказаним автомобілем.

Керуючись ст.ст.307, 312, 215 ЦПК України ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Бершадського районного суду від 22.03.2017 року скасувати, постановивши нову, якою заяву позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль Фольксваген Поло, 2008 року, д/н НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо користування та розпорядження вказаним автомобілем.

Копію ухвали для виконання направити Бершадському ВП ГУНП у Вінницькій області, Регіональному сервісному центру МВС у Вінницькій області

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча: С.Г. Копаничук

Судді: Т.Б. Сало

/підпис/

В.П. Нікушин

Згідно з оригіналом: