Справа № 524/188/17
Провадження №2/524/897/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2017 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі судового засідання Денисенко Н.В.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький колісний завод» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ПАТ «Кременчуцький колісний завод» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 31.01.2007 до 13.12.2016 працювала на посадах комірника, старшого комірника (з 01.11.2013) у виробництві коліс, причепів та іншої продукції цех фарбування.

13.12.2016 її звільнено на підставі п.2 ст.41 КЗпП України у зв'язку з втратою довіри до працівника, який обслуговує матеріальні цінності. Вважає звільнення незаконним та безпідставним, оскільки вона не вчиняла жодних винних чи необережних дій, які б давали підстави відповідачу зробити висновок про втрату довіря. За роки роботи на ПАТ "Кременчуцький колісний завод" на посаді комірника, старшого комірника вона сумлінно та професійно виконувала покладені на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку обов'язки.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд визнати незаконним звільнення та поновити її на роботі в ПАТ "Кременчуцький колісний завод" на посаді старшого комірника у виробництві коліс, причепів та іншої продукції цех фарбування; стягнути з ПАТ "Кременчуцький колісний завод" на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що позивач є матеріально відповідальною особою. Вона не забезпечила схоронність на складі готової продукції, що підтверджується наданими суду доказами, в тому числі актом контрольної перевірки інвентаризації цінностей від 25.11.2016, у якому зафіксовано відсутність на складі коліс у кількості 120 шт., а також оборотною відомістю ЦСГП за 25.11.2016-26.11.2016, у якій відображається надходження готової продукції і її залишок на конкретну дату. Неспроможність ОСОБА_3 забезпечити збереження продукції підприємства сприяло спробі розкрадання, яка була зупинена охороною підприємства. Вказане призвело до втрати довіря з боку роботодавця до позивача. Її звільнення відбулось без порушення вимог законодавства.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 згідно наказу від 20.01.2007 № 52 прийнято на роботу в ПАТ "Кременчуцький колісний завод" комірником у цех №5, а з 01.11.2013 згідно з наказом № 153 переведено старшим комірником у виробництво коліс, причепів та іншої продукції - цех фарбування, що підтверджується копією трудової книжки серії БТ-І №4412348.

13.12.2016 ОСОБА_3 звільнено на підставі наказу №195 у зв'язку з втратою довіря.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 Кодексу законів про працю України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіря до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Розірвання трудового договору за п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довіря до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Вказана норма не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обовязкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довіря може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіря (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

В 2 п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розяснено, що звільнення з підстав втрати довіря суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і та ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіря.

Так, аналізуючи наявність в даному випадку передбачених п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України, підстав для звільнення працівника з роботи у зв'язку із втратою довір'я, суд відзначає наступне.

Першою умовою для звільнення працівника за п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України є виконання працівником трудових обов'язків пов'язаних з безпосереднім обслуговуванням грошових, товарних або культурних цінностей.

Особи, які безпосередньо обслуговують грошові і товарні цінності - це переважно особи, які займаються прийманням, збереженням, транспортуванням і розподілом матеріальних цінностей, наприклад, продавці, касири, завідувачі базами тощо, а також особи, які застосовують в процесі виробництва передані ним цінності.

Під термінами «зберігання», «обслуговування» і «розподіл цінностей» слід розуміти широке коло операцій по експедиції чи по відпусканню цінностей, у тому числі не пов'язаних з безпосереднім їх обслуговуванням. За загальними правилом такі працівники у разі нестачі матеріальних цінностей несуть повну матеріальну відповідальність на підставі письмових договорів чи спеціальних законів.

Згідно посадової інструкції старший комірник центрального складу готової продукції (ЦСГП) дільниці фарбування, виробництва коліс, причепів та іншої продукції повинен вести приймання, видачу, відвантаження та облік продукції на складі у відведеному для цієї мети місці та у встановлений час, своєчасно та обережно оформлювати завдання на завантаження з одночасним внесенням даних в оперативний журнал(п.13.2), своєчасно приймати на зберігання якісну продукцію з оформленням прибуткових документів з підписом представника ОТК(п.13.7), обережно зберігати продукцію, проводити систематичний огляд, перекладання, сортування та інші заходи з попередження псування та втрати продукції (п. 13.10), не допускати на склад сторонніх осіб без відповідного на це дозволу та осіб не маючих ділових відносин зі складом (п. 13.13), щоденно проводити контроль залишків продукції на складі, вести картотеку руху і обліку виробів по складу (п. 13.28).

Відповідно до ч.1 ст.135-2 КЗпП України при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв'язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність.

04.05.2016 між ПАТ "Кременчуцький колісний завод" та членами колективу(бригади) ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність.

Положення посадової інструкції старшого комірника та договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність у їх системному зв'язку, дають підстави вважати, що старший комірник центрального складу готової продукції (ЦСГП) дільниці фарбування, виробництва коліс, причепів та іншої продукції є особою, яка безпосередньо обслуговує товарні цінності.

Другою умовою для звільнення особи за п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України є вчинення працівником умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіря.

25.11.2016 на ПАТ "Кременчуцький колісний завод" було виявлено спробу викрадення продукції на загальну суму 90154,81 грн.. По даному факту була проведена перевірка. Згідно оборотної відомості, 25.11.2016 на ЦСГП надійшло 120 коліс 6.00F-16(код 887А-3101012). Актом контрольної перевірки інвентаризації цінностей на ЦСГП було зафіксовано відсутність продукції - код 887А-3101012 в кількості 120 шт. на загальну суму 67782 грн. За результатами проведеної перевірки, комісія дійшла до висновку, що однією з причин спроби розкрадання слугувало невиконання старшим комірником ОСОБА_3 посадової інструкції в частині не забезпечення схоронності на складі і допуску сторонніх осіб на склад без своєї присутності.

Так, в порушення вимог п. 13.2, 13.7, 13.10, 13.13, 13.28 посадової інструкції старшого комірника, ОСОБА_3 в своїх письмових поясненнях наданих начальнику дільниці фарбування не змогла пояснити факти обліку та вивезення зі складу готової продукції - коліс (код 887А-3101012) в кількості 120 шт.

Такі дії ОСОБА_3, яка є матеріально відповідальною особою складу готової продукції, призвели до спроби викрадення продукції зі складу, що в свою чергу потягло втрату до неї довіря з боку роботодавця.

Згідно наказу Голови правління - генерального директора ПАТ "Кременчуцький колісний завод" ОСОБА_9 №399 від 08.12.2016 було прийнято рішення про звільнення старшого комірника ЦСГП ОСОБА_3 та комірника ЦСГП ОСОБА_8 з роботи у зв'язку з втратою довіри згідно з п.2 ст.41 КЗпП України.

В подальшому наказом №194 від 13.12.2016 ОСОБА_3 звільнено з роботи зв'язку з втратою довіри (на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України).

Згідно ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст.40 і п.2 і 3 ст.41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Як повідомив представник відповідача, 12.12.2016 на засіданні профспілкового комітету Первинної профспілкової організації ПАТ "Кременчуцький колісний завод" було надано згоду на звільнення ОСОБА_3 згідно п.2 ст.41 КЗпП України, однак протокол засідання № 64 не долучено до матеріалів справи і така згода надана без участі у засіданні позивача.

Тому, на виконання вимог ухвали суду 29.08.2017 профспілковий комітет Первинної профспілкової організації ПАТ "Кременчуцький колісний завод" провів повторне засідання, як зазначено у витягу з протоколу № 23/48-2017 у присутності ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_1, за результатами якого було надано згоду на звільнення ОСОБА_3 згідно п.2 ст.41 КЗпП України.

Отже, судом встановлена сукупність підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України, для звільнення працівника у зв'язку з втратою довіря, а також встановлено, що звільнення ОСОБА_3 відбулось з дотриманням вимог законодавства, зокрема з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для поновлення ОСОБА_3 на роботі.

З огляду на те, що вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від вимоги про поновлення на роботі, суд також відмовляє у її задоволенні.

Відтак, позов ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 14, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка