АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4724/17 Справа № 208/5980/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Івченко Т. П. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.

при секретарі - Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Кам'янської міської ради, 3-іх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», Управління містобудування та архітектури міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 квітня 2017 року, -

У Х В А Л И В:

26 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Кам'янської міської ради і просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на гараж НОМЕР_1, розташований за адресою: АДРЕСА_1, після смерті батька ОСОБА_4, який помер 25 травня 1999 року (а.с.а.с.3-4,47-50).

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Кам'янської міської ради, 3-іх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», Управління містобудування та архітектури міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування - відмовлено (а.с. 73-74).

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі (а.с.76-79).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що гараж НОМЕР_1 розташований в АДРЕСА_1

ОСОБА_4, який є батьком позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 17).

Відповідно до укладеного договору оренди від 15.06.1965 року, померлий ОСОБА_4 за життя користувався вищевказаним гаражем. Із вказаного договору не вбачається умов переходу права власності до орендатора - ОСОБА_2, та з якого вбачається що особою яка надає прав на оренду гаражем є Дніпродзержинський цементний завод Придніпровського СНХ (а.с. 21).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя не набув право власності на спірний гараж у встановлений законом порядок, а відтак він не входить до складу спадщини і визнання на нього права власності за позивачем ОСОБА_2 в порядку спадкування не можливе.

Вказані висновки суду відповідають нормам матеріального та процесуального права й ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи, що спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року і до цієї дати сплив шестимісячний строк для прийняття спадщини, то до спірних правовідносин слід застосовувати Розділом VII "Спадкове право" ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час смерті ОСОБА_4, згідно вимог якого до складу спадщини входять лише ті права та обов'язки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах.

З матеріалів справи вбачається та судом установлено, що спірний гараж знаходився у лише користуванні померлого, у встановленому законом порядку право власності на нього він не набув.

Враховуючи, що користування спірним гаражем на підставі договору оренди від 15.06.1965 року укладеного між померлим та Дніпродзержинський цементний завод Придніпровського СНХ, не створило права власності у спадкодавця, а тому й не дає підстав для виникнення його у спадкоємців останнього.

Отже, до складу спадщини спірний гараж не увійшов і право на нього у позивача як у спадкоємця не виникло, відтак він звернувся до суду за захистом неіснуючого права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності на гараж в порядку спадкування.

Доводи апеляційної скарги щодо набуття померлим батьком права власності на гараж, а отже і наявність підстав для спадкування, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Посилання апелянта на те, що батько придбав спірний гараж, сплативши за нього на користь ВАТ «Дніпроцемент» грошові кошти у сумі 231,80 руб. є безпідставними та не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволенні позову. Так, наявна в матеріалах справи квитанція (а.с. 22) не може підміняти собою належних доказів вчинення правочину, та не підтверджує, належність спірного гаражу на праві власності організації, зазначеній у квитанції, як отримувач коштів, та факт сплати коштів померлим саме за купівлю спірного гаражу. Отже зазначена квитанція не може бути прийнята як належний доказ виникнення права власності у померлого на спірний гараж.

Інші доводи апелянта, приведені в апеляційній скарзі є безпідставними та фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: