У х в а л а

іменем україни

15 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення заборгованості, за касаційною скаргоюПриватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, яка складається з 28 516,34 грн - пені, 2 343,81грн - 3 % річних та 4 797,50 грн - інфляційних втрат.

В обґрунтування позову зазначив, що 20 березня 2012 року між ним та відповідачем був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів.

23 березня 2012 року стався страховий випадок, а саме: він керуючи своїм автомобілем зіткнувся з іншим автомобілем. Його, позивача, було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

26 березня 2012 року він звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку, однак листом від 12 липня 2012 року йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, що спонукало його звернутись до суду.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 13 лютого 2014 року на його користь з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було стягнуто 38 380, 00 грн страхового відшкодування.

Однак, відповідач прострочив виплачу страхового відшкодування, а тому враховуючи умови договору та норми законодавства України, просив стягнути з відповідача 28 516,34 грн пені, 2 343,81грн - 3 % річних та 4 797,50 грн - інфляційних втрат.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 21 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 4 079,02 грн - пені, за прострочення грошового зобов'язання; - 77,25 грн - 0,1 % річних; 4 647,69 грн - інфляційних збитків. Вирішено питання судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати судові рішення та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що зобов'язання страховика ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» щодо невиплати ОСОБА_4 страхового відшкодування, є грошовим зобов'язанням, за невиконання якого застосовуються наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.

П.7.2 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №К-047/000/12 0000862 від 20 березня 2012 року передбачено, що у випадку несвоєчасної виплати страхового відшкодування з вини страховика, він виплачує страхувальнику пеню в розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який виплачується пеня та 0,1% річних.

В зв'язку з тим, що розмір пені, передбачений вищезазначеним пунктом 7.2 договору страхування, у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення, є більшим, ніж розмір подвійної облікової ставки НБУ, суд першої інстанції застосував подвійну ставку НБУ.

Крім цього, враховуючи те, що договором страхування передбачено стягнення 0,1% річних, замість встановлених законодавством 3% річних, суд задовольнив вимоги про стягнення відповідно до договору 0,1% річних, які становлять 77,25 грн за період з 12 липня 2012 року по 24 липня 2014 року.

Також, згідно ч.2 ст. 625 ЦК Українистягненню підлягають інфляційні втрати, які становлять 4647,69 грн та стягуються за той самий період.

При ухвалені рішення, судом було також враховано вимоги ст. ст. 258, 267 ЦК України.

Висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Зі змісту рішення судів і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.В. Маляренко
Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік