Справа № 303/33/16-ц
Провадження № 2/303/36/17
Ряд стат. звіту 26
РІШЕННЯ

іменем України

29 травня 2017 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді О.М.Куропятник .

при секретарі судового засідання О.В.Годьмаш

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника ФОП ОСОБА_3 ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачеві цивільну справу за зміненою позовною заявою ОСОБА_1, фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», третя особа - Реєстраційна служба Мукачівського міськрайонного управління юстиції про визнання нікчемними договорів іпотеки та заборон відчуження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, фізична особа підприємець ОСОБА_3 звернулися до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», третя особа Реєстраційна служба Мукачівського міськрайонного управління юстиції про визнання недійсними іпотечних договорів.

19 травня 2017 року позивачі змінили предмет позову та просили визнати нікчемним іпотечний договір, укладений 26 грудня 2007 року до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26 грудня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі під № 829, а також накладені та зареєстровані в реєстрі за № 830 та № 831 заборони відчуження; визнати нікчемним іпотечний договір, укладений 11 лютого 2008 року до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26 грудня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі під № 57, а також накладені та зареєстровані в реєстрі за № 58 та № 59 заборони відчуження.

На обґрунтування зміненого позову позивачі зазначили, що як зазначалося в позовній заяві 26 грудня 2007 року до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №2391 від 26.12.2007 року підписантом за довіреністю ОСОБА_1 від імені ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі під №829 і накладена та зареєстрована в реєстрі за №830 та №831 заборона відчуження на домоволодіння та земельні ділянки під №32, №34, №36, які розташовані за адресою: м. Мукачево, вул. Об'їздна, що належать ОСОБА_3. 11 лютого 2008 року до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №2391 від 26.12.2007 року ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі під №57 і накладена та зареєстрована в реєстрі за №58 та №59 заборона відчуження на предмет іпотеки за адресою:Мукачівський район, смт. Чинадієво, вул. Перемоги - 1, що належать ОСОБА_1. Предметом розгляду даної справи є визнання недійсними іпотечних договорів. На даний час Київським апеляційним господарським судом постановою від 22 червня 2016 року у справі №910/17687/15 визнано нікчемними Кредитний договір про відкриття кредитної лінії №2391 від 26.12.2007 року, Договір про внесення змін №1 до кредитного договору №2391 від 26.12.2007 року від 01.09.2008 року, Договір про внесення змін № 2 до кредитного договору №2391 від 26.12.2007 року від 01.12.2008 року, Договір банківського рахунку від 13.12.2007 року за № 883. Вищим господарським судом України постановою від 04 жовтня 2016 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" у справі №910/17687/15 відхилено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 22 червня 2016 року залишено без змін.

У судовому засіданні представники позивачів змінену позовну заяву та її мотиви підтримали повністю, просили змінений позов задовольнити та пояснили, що Кредитний договір про відкриття кредитної лінії №2391 від 26.12.2007 року, Договір про внесення змін №1 до кредитного договору №2391 від 26.12.2007 року від 01.09.2008 року, Договір про внесення змін № 2 до кредитного договору №2391 від 26.12.2007 року від 01.12.2008 року, Договір банківського рахунку від 13.12.2007 року за № 883 визнані нікчемними тільки 22 червня 2016 року, а тому строк позовної давності не сплив.

У судовому засіданні представник відповідача змінену позовну заяву та її мотиви не визнав, просив відмовити в задоволенні зміненого позову посилаючись на безпідставність вимог у відповідності до вимог ч.4 ст. 267 ЦК України посилаючись на сплив строку позовної давності. Крім того, представником відповідача заявлено клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. 1057-1 ЦК України, яке виступало забезпеченням за кредитними зобовязаннями.

У судове засідання представник третьої особи не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд констатує таке.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 26 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) (надалі Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (надалі - Іпотекодавець), що виступає майновим поручителем по зобовязаннях субєкта підприємницької діяльності, фізичної особи підприємця ОСОБА_3, укладено іпотечний договір. Цей договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26.12.2007 року, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем (боржником) приватним підприємцем ОСОБА_3, за умовами якого останній зобовязаний повернути Іпотекодержателю до 13.11.2012 року кредит у розмірі 3100000,00 доларів США, проценти за користування ним в розмірі 10 % річних, сплатити неустойку (пеню, штрафи), а також відшкодувати збитки, понесені ним внаслідок невиконання Іпотекодавцем умов Кредитного договору у розмірі і у порядку, передбачених Кредитним договором. Предметом іпотеки є комплекс, загальною площею 4553,9 кв.м., який знаходиться за адресою смт. Чинадієво, вул. Перемоги, 1 Мукачівського району, а також земельна ділянка під № 1, що знаходиться за адресою смт. Чинадієво, вул. Перемоги, 1, загальною площею 9,3064 га для комерційного використання (обслуговування майнового комплексу), які належать ОСОБА_1 на праві приватної власності (а.с.4 - 5).

11 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_1, який діє від імені фізичної особи ОСОБА_3 укладено іпотечний договір. Цей договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26.12.2007 року, укладеного між Іпотекодержателем та іпотекодавцем (боржником) приватним підприємцем ОСОБА_3 за умовами якого останній зобовязаний повернути Іпотекодержателю до 13.11.2012 року кредит у розмірі 3100000,00 доларів США, проценти за користування ним в розмірі 10 % річних, сплатити неустойку (пеню, штрафи), а також відшкодувати збитки, понесені ним внаслідок невиконання Іпотекодавцем умов Кредитного договору у розмірі і у порядку, передбачених Кредитним договором. Предметом іпотеки є нерухоме майно: домоволодіння, що знаходиться в м. Мукачево, вул. Обїздна, 32 Закарпатської області; земельна ділянка, яка знаходиться в м. Мукачево, вул. Обїздна, 32 Закарпатської області, загальною площею 0,06 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку; домоволодіння незавершене будівництвом готовністю 90 % за адресою м. Мукачево, вул. Обїздна, 34; земельна ділянка, яка знаходиться в м. Мукачево, вул. Обїздна, 34 Закарпатської області, загальною площею 0,06 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку; земельна ділянка, яка знаходиться в м. Мукачево, вул. Обїздна, 36 Закарпатської області, загальною площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, і які належать ОСОБА_3 на праві приватної власності (а.с.6-8).

Постановою Київського апеляційного господарського суду м. Києва від 22.06.2016 № 910/17687/15, яка набрала законної сили і залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2016 року, позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк" про визнання договорів нікчемними - задоволено у повному обсязі. Постановлено: визнати нікчемними договір банківського рахунку №883 від 13.12.2007 року, кредитний договір про відкриття кредитної лінії №2391 від 26.12.2007 року, договір про внесення змін №1 до кредитного договору №2391 від 26.12.2007 року та договір про внесення змін №2 до кредитного договору №2391 від 26.12.2007 року, укладені між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк" з моменту укладення.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, апеляційним господарським судом у справі № 910/17687/15 було встановлено, що договір банківського рахунку №883 від 13.12.2007 року, кредитний договір про відкриття кредитної лінії №2391 від 26.12.2007 року, договір про внесення змін №1 до кредитного договору №2391 від 26.12.2007 року та договір про внесення змін №2 до кредитного договору №2391 від 26.12.2007 року є нікчемними в силу статті 1055 Цивільного кодексу України та статті 207 Господарського кодексу України, оскільки не підписувались ОСОБА_3, який є стороною договорів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02 березня 2017 року у справі № 910/23094/14 за позовом ФОП ОСОБА_3 до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів припинено провадження у справі №910/23094/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів в зв'язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частина 2 ст. 548 ЦК України передбачає, що недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Таким чином, з врахуванням вимог ч. 2 ст. 548 ЦК України, визнання нікчемним кредитного договору про відкриття кредитної лінії №2391 від 26.12.2007, має наслідком визнання нікчемним іпотечного договору, укладеного 26 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26 грудня 2007 року, а також визнання нікчемним іпотечного договору, укладеного 11 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1, який діє від імені фізичної особи ОСОБА_3, до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26 грудня 2007 року.

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст. 1 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки передбачені ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Однією з таких підстав є визнання іпотечного договору недійсним.

Заборона відчуження не є правочином в розумінні статей 202-203 ЦК України, а тому не може буди визнана недійсною на підставі ст. 215 ЦК України.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», накладання заборони відчуження майна в даному випадку є нотаріальною дією. Підстави та порядок її накладення та зняття регламентовані Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказ Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595. Даними нормативно-правовими актами не передбачено можливості визнання їх нікчемними. Таким чином вимоги позивачів про визнання заборон відчуження нікчемними задоволенню не підлягають.

Вирішуючи клопотання ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про накладення арешту на майно в порядку ст. 1057-1 ЦК України, яке виступало забезпеченням за кредитними зобовязаннями, суд виходить з наступного.

Згідно вимог ст. 1057-1 ЦК України, у разі визнання недійсним кредитного договору суд за заявою сторони в обов'язковому порядку застосовує наслідки недійсності правочину, передбачені частиною першою статті 216 цього Кодексу, та визначає грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю. Визнаючи недійсним кредитний договір, у якому виконання зобов'язання позичальника забезпечено заставою майна позичальника або поручителя, суд за заявою кредитодавця накладає на таке майно арешт. Визнаючи недійсним договір застави, який забезпечував виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором, суд за заявою кредитодавця накладає арешт на майно, яке було предметом застави.

Як вбачається із змісту мотивувальної частини Постанови Київського апеляційного господарського суду м. Києва від 22.06.2016 року у справі № 910/17687/15, яка набрала законної сили і залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2016 року, якими визнано недійсним кредитний договір, сторони не заявляли про застосування наслідків недійсності правочину, передбачені частиною першою статті 216 Цивільного Кодексу, відповідач не клопотав про накладення арешту на майно у відповідності до вимог ст. 1057-1 ЦК України. Визнаючи недійсним кредитний договір, у якому виконання зобов'язання позичальника забезпечено заставою майна позичальника або поручителя, суд за заявою кредитодавця не накладав на таке майно арешт. Даним судовим рішенням у відповідності до ч.1 ст. 1057-1 ЦК України не визначено грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю.

Згідно вимог ч.5 ст. 1057-1 ЦК України, арешт, накладений у відповідності до ст. 1057-1 ЦК України підлягає зняттю після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти в розмірі, визначеному судом відповідно до частини першої цієї статті.

Оскільки Постановою Київського апеляційного господарського суду м. Києва від 22.06.2016 у справі № 910/17687/15 не зобов'язано ОСОБА_3 повернути кредитодавцю кошти в розмірі, визначеному судом відповідно до ч.1 ст. 1057-1 ЦК України, зняти такий арешт у подальшому буде неможливо внаслідок невиконання ОСОБА_3 зобов'язання повернути кредитодавцю кошти в розмірі, визначеному судом відповідно до частини першої ст. 1057-1 ЦК України, чим буде порушено право ОСОБА_3 на користування та розпорядження таким майном у відповідності до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України. Таким чином клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи те, що договір банківського рахунку №883 від 13.12.2007, кредитний договір про відкриття кредитної лінії №2391 від 26.12.2007, договір про внесення змін №1 до кредитного договору №2391 від 26.12.2007 та договір про внесення змін №2 до кредитного договору №2391 від 26.12.2007 визнано нікчемними відповідно до Постанови Київського апеляційного господарського суду м. Києва від 22.06.2016 р., яка набрала законної сили і залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2016 р., суд не вважає, що позивачами пропущено строк позовної давності, а тому не приймає до уваги заяву представника відповідача про застосування спливу позовної давності як підстави для відмови у позові.

З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст.203, 215, 216, 267, 548, 1057-1 ЦК України, ст.ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку», п.9 ч.1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», Главою 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказ Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, суд -

В И Р І Ш И В:

Змінену позовну заяву задовольнити частково.

Визнати нікчемним іпотечний договір, укладений 26 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26 грудня 2007 року.

Визнати нікчемним іпотечний договір, укладений 11 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1, який діє від імені фізичної особи ОСОБА_3, до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26 грудня 2007 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відмовити в задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про накладення арешту в порядку ст. 1057-1 ЦК України.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на користь ОСОБА_3 6090 грн. 00 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий О.М.Куропятник