Справа № 279/4209/16-ц
Провадження № 2/279/228/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді Моголівець І.А.

з секретарем Аллахвердієвою Ю.С.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

прокурора Клименка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Коростенської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення його батьківських прав щодо сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 посилаючись на те, що вона з відповідачем у шлюбі не перебувала, але відповідач, будучи батьком їхнього сина не виявив бажання спілкуватися з їх сином, не бачив та не виховує його, не цікавиться його життям та не надає матеріальної допомоги на утримання сина і з червня 2015 року має заборгованість по сплаті аліментів. Вважає, що відповідач нехтує своїми батьківськими обов'язками, що принижує гідність дитини по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила його задовольнити. Пояснила, що відповідач тривалий час не надавав ніякої матеріальної допомоги на утримання сина, аліменти не сплачує. За всі ці роки він жодного разу не перевідав сина і не цікавиться його життям, здоров'ям, розвитком і навіть не знає як він виглядає. В даний час вона дійсно не бажає, щоб відповідач спілкувався з сином. Дитину хочуть усиновити, і вона не хоче, щоб дитина називала батьком відповідача. Вважає, що тест ДНК відповідач міг зробити зразу після народження дитини, а не через 3 роки.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав і пояснив, що позивач на протязі року після народження дитини приходила з дитиною до нього додому. Він дізнався про існування аліментів більше ніж через рік після судового рішення, що підтверджено апеляційним судом, сплачує аліменти на утримання сина і надає матеріальну допомогу, але відвідувати сина не має можливості, оскільки позивачка по справі, перешкоджає у побаченнях з сином. Саме напружені стосунки з позивачем, її "тяжкий характер" на дають їм можливості проживати спільно. Спочатку в нього були сумніви в тому чи він є батьком дитини, але після проведеної експертизи ДНК, сумніви відпали.

Представник органу опіки і піклування покладалась на розсуд суду. Оскільки ОСОБА_3 не займався доглядом та вихованням сина, не спілкувався з ним, не піклується про його майбутнє, не допомагав матеріально, ухилявся від сплати аліментів було прийнято рішення про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав. Однак в суді поведінка позивача повністю змінилась, він значно покращив своє ставлення до дитини в кращу сторону.

Прокурор вважає позов необґрунтованим, вважає, що спір і непорозуміння між батьками дитини вилились в дану справу, рішення позивача є поспішним, підстав для позбавлення батьківських прав не має.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що він є батьком позивача, яка перед народженням дитини проживала разом з відповідачем, однак через тяжкі пологи та відсутність уваги і допомоги відповідача переїхала жити до батьків, тобто них. Під час вагітності і після народження дитини він регулярно допомагає позивачу матеріально, відповідач такої допомоги не надавав і не надає. Часто вживав алкоголь.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заперечив факт зловживання алкоголем, пояснив, що працює водієм і вживає алкоголь рідко.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що він є хрещеним батьком дитини. Відповідач проживає окремо з позивачем, не спілкується з нею, дитиною не піклується та уваги не проявляє.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що він був сусідом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за місцем проживання ОСОБА_3. Сторони проживали разом, купували речі, відповідач постійно працював. Після народження дитини біля пологового будинку позивач сказала, що їде до своїх батьків і ніхто не зрозумів чому.

Вислухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування, прокурора, вивчивши матеріали справи у їх сукупності і давши їм оцінку, суд приходить до висновку про безпідставність даного позову.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що сторони спільно мешкали, і в цей час, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у них народився син ОСОБА_6.

Після народження дитини сторони спільно не проживають, між ними існують напружені стосунки.

Дитина має вік у 3 роки і постійно проживає з матір'ю, тобто позивачем по справі.

Статтею 164 СК України визначений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Фактично, позивач просила позбавити батьківських прав відповідача через ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

З висновку органу опіки і піклування слідує, що ОСОБА_3 вихованням дитини не займається, не піклується про фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, тобто ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми обов'язками. ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

В судовому засіданні ОСОБА_3 Категорично заперечував про те, що він колись надавав згоду на позбавлення його батьківських прав. Пояснив, що при відвідування ним органу опіки та піклування йому пропонували відмовитись від батьківських прав.

Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав"- позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Судом встановлено, що дійсно ОСОБА_3 після народження дитини з позивачем разом сім'єю не проживав. Вихованням сина не займався, матеріальної допомоги на його утримання не надавав і за рішенням суду від 30.09.2015 року з нього стягнуто аліменти на утримання дитини в сумі 1200 гривень щомісяця до досягнення нею повноліття.

22.11.2016 року ухвалою апеляційного суду Житомирської області в рамках розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 зменшено до 700 гривень на місяць.

На час розгляду справи в суді заборгованість по аліментах погашена у повному обсязі.

В березні 2017 року відповідач звертався із заявою до органів місцевого самоврядування із заявою про надання йому можливості побачення з дитиною через перешкоди матері дитини.

З пояснень відповідача слідує, що він в даний час бажає приймати участь у вихованні сина, але через істотні суперечності з матір'ю дитини - позивачем по справі, протягом останнього часу був позбавлений цієї можливості через розгляд судом вказаного позову.

Пояснення позивача про зловживання відповідача алкоголем не знайшли свого підтвердження в суді, не доведені належними та допустимими доказами (медичними документами, документами правоохоронних органів).

При вирішенні справи суд враховує складні особисті стосунки сторін, та малолітній вік дитини.

Вказаний висновок органу опіки та піклування суд визнає недостатньо обґрунтованим та з огляду на вік дитини і суперечливим, а тому не погоджується з ним.

Таким чином, оцінюючи всю сукупність наданих сторонами доказів, суд визнає, що підстави для позбавлення батьківських прав вказані позивачем в судовому засіданні в повному обсязі не доведені, застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав - є передчасним, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 209, 213 -215, 218 ЦПК України, ст.ст.150, 164 Сімейного кодексу України, суд

В и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Житомирської області через Коростенський міськрайонний протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Коростенського міськрайонного суду І.А.Моголівець