Справа № 456/3680/16-ц
Провадження № 2/456/617/2017
РІШЕННЯ

іменем України

30 березня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

позивачка, уточнивши позовні вимоги просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку та господарських будівель розташованих по вул. І.Франка, 91, с. Воля Задеревацька, Стрийського району, Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог позивачка, покликається на те, що вона з 10.02.1968 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4. Її чоловік являвся головою колгоспного двору, який складався з житлового будинку та господарських будівель розташованих по вул. І. Франка, 91 в с. Воля Задеревацька Стрийського району Львівської області. Окрім неї та чоловіка членами даного двору були їх діти: син ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_5. Враховуючи вимоги законодавства, кожному з них належало по ? вказаного колгоспного двору. Так 22.08.2015 року ОСОБА_6 помер, та на належну йому ? частку відкрилась спадщина , яку вона з дітьми успадкувала, оскільки протягом встановленого законодавством терміну не відмовилась від неї та вступили в управління цією спадщиною. У звязку тим, що вона до смерті чоловіка не оформляла права власності на належну їй частку, та частку у спадщині після смерті чоловіка, тому вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Представник позивачів ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити з мотивів, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечив проти визнання права власності на частку житлового будинку та господарських будівель розташованих по вул. І.Франка 91, с. Воля Задеревацька, Стрийського району, Львівської області, на яку має право позивачка. Зазначив що від своєї частини у даному майні не відмовляється та в подальшому буде звертатись з аналогічним позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позову, просить розгляд справи проводити без її участі.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 25.03.1987 року, вбачається, що ОСОБА_4 був головою колгоспного двору, якому належав жилий будинок по вул. І.Франка,91 с. Воля Задеревацька, Стрийського району, Львівської області.

Відповідно до довідок, які містять відомості з погосподарської книги с. Воля Задеревацька №777 від 08.09.2016 року та №716 від 01.09.2016 року виданих виконкомом ОСОБА_8 - ОСОБА_8 сільської ради Стрийського району Львівської області, будинковолодіння №91 по вул. І.Франка в с.Воля Задеревацька Стрийського району Львівської області рахувалось за ОСОБА_6 голова домогосподарства, який помер 22.08.2015 року, ОСОБА_1 дружина, ОСОБА_5 донька, ОСОБА_2 син.

Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Захист прав у порядку цивільного судочинства це передбачені законом способи охорони цивільних, житлових, земельних, сімейних чи трудових прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин), розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок в с. Воля Задеревацька по вул. І.Франка 91 Стрийського району Львівської області належав суспільній групі господарств колгоспний двір, членами якого були: ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2. Частка кожного члена двору становила 1/4.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 помер 22 серпня 2015 року у віці 70 років, про що 25 серпня 2015 року зроблено відповідний актовий запис №14 та ОСОБА_8 сільською радоюСтрийського району Львівської області від 25 серпня 2015 року, видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №394674.

Згідно із ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії ІГ-АГ №011311 від 10 лютого 1968 року, вбачається що позивачка ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_6, який помер 22 серпня 2015 року.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дітьми позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_6, який помер 22 серпня 2015 року.

Згідно із ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч.ч.1,3 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як розяснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 « Про судову практику у справах про спадкування», спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що належна ? житлового будинку та господарських будівель розташованих по вул. І.Франка, 91, в с. Воля Задеревацька, Стрийського району, Львівської області, яка належала ОСОБА_6, який помер 22 серпня 2015 року, як голові двору, в рівних частинах розділилась між позивачкою та відповідачами. Таким чином часткакожного стала становити 1/3.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до довідки №1309 від 21.12.2015 року виданої ОСОБА_8 сільською радою, встановлено, що позивач ОСОБА_1 користується будинком, який є предметом спору. Окрім неї в даному будинку з нею проживають дочка та син.

Інвентаризаційна вартість даного обєкту нерухомого майна, відповідно до технічного паспорта, станом на 09 вересня 2016 року становить 261943,00 грн.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємецею за законом першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_6, який помер 22 серпня 2015 року; прийняла спадщину після смерті останнього, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявили про відмову від неї; оформити право власності на 1/3 спірного будинку, який є спадковим майном, в нотаріальному порядку можливості не має; враховуючи належну їй частку, як члена в суспільній групі господарств «колгоспний двір» - сукупна частка в спірному майні з урахуванням 1/3 в спадку після смерті чоловіка становить 1/3 житлового будинку та господарських будівель розташованих по вул. І.Франка, 91, в с. Воля Задеревацька, Стрийського району, Львівської області, тому суд вважає, що є всі підстави визнати за позивачами право власності на 1/3 спірного майна.

Керуючись:ст.ст. 10,11,209,212,214-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 328, 392 ЦК України

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку та господарських будівель розташованих по вул. І.Франка, 91, в с. Воля Задеревацька, Стрийського району, Львівської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий-суддя ОСОБА_9