Справа № 724/325/16-ц
Провадження № 2/724/16/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2017 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Руснака А.І.

секретаря: Татарчук Л.А.

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування, -

В С Т А Н О В И В:

01.03.2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Хотинсьуого районного суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування. В обґрунтування позову посилається на той факт, що він постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. У липні 2000 року ОСОБА_4 звернулась до нього із пропозицією передачі їй в оренду земельної ділянки (паю). Вказана земельна ділянка належала йому на праві власності. Вказує, що він погодився на пропозицію оренди своєї земельної ділянки, та в знак досягнення згоди йому було запропоновано вжити спиртні напої на що він дав свою згоду і після вживання спиртних напоїв вони поїхали до ОСОБА_5 державної нотаріальної контори, де він як йому пояснили, підписав договір про оренду вказаної земельної ділянки. За вказану оренду відповідач виплачував йому орендну плату в розмірі 500 грн. в рік. В 2016 році він повідомив відповідача про намір використовувати належну йому земельну ділянку у власних потребах, на що відповідач повідомила йому про те, що вказана земельна ділянка належить їй і що він нібито їй подарував дану земельну ділянку. 20 лютого 2016 року він звернувся до ОСОБА_5 державної нотаріальної контори, та на своє звернення отримав лист - довідку № 168/01-16 від 20 лютого 2016 року, згідно якого вбачається, що він станом на 12 липня 2000 року уклав договір дарування права на земельну частку (пай), серії ЧВ № 0028054 на імя ОСОБА_4.

Однак, він вказує, що про існування договору дарування він взагалі не знав, та копії договору дарування земельної ділянки він також не має.

Зазначає, що відповідач обманним шляхом змусив його підписати договір дарування, при цьому повідомивши його, що необхідно оформити саме договір оренди земельної ділянки, а про договір дарування мова не йшла взагалі, оскільки відповідач не є його родичем чи близькою йому людиною.

Вказує, що в силу свого похилого віку та безпорадного стану (розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю синдром активної залежності до алкоголю) він не розумів, який насправді документ підписав. Також зазначає, що він помилився щодо правової природи правочину, так як насправді він хотів укласти договір оренди земельної ділянки.

Тому, просить задовольнити позовні вимоги, адже договір дарування є вкрай невигідним правочином для нього, так, як він постійно потребує сторонньої допомоги та підтримки. До того ж відповідач не є близькою особою для нього, що додатково підтверджує той факт, що відповідач ввів його в оману щодо правової природи договору дарування. Інакше навіщо йому було б дарувати земельну ділянку відповідачу в той час коли він має інших родичів, які б могли доглядати та доглядають мене та мають на меті отримати мою земельну ділянку у спадок. Також просить суд врахувати те, що договір дарування був укладений під впливом тяжкої обставини, а саме розладу психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю синдром активної залежності до алкоголю. А тому укладення договору дарування є вкрай невигідним для нього. А сам договір дарування не відповідає його внутрішній волі та життєвим обставинам, що склалися.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Також надала суду клопотання, в якому просила суд залучити у якості письмових доказів по справі рішення Хотинського районного суду Чернівецької області в справі № 724/217/17-ц від 13.03.2017 року, яке вступило в законну силу 19.04.2017 року та яке має суттєве преюдиційне значення для вирішення даної справи, оскільки вищевказаним рішенням суду свідоцтво про право на спадщину № АБМ 429165 від 12.07.2000 року визнано недійсним, а воно є безпосередньо повязане з предметом по даній справі, а саме з договором дарування права власності на земельну частку (пай), який укладався на основі свідоцтва про право на спадщину, яке видане ОСОБА_5 нотаріальною конторою від 12.07.2000 року № АВМ 429165.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Також підтримав свою заяву про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 липня 2000 року було укладено договір дарування права на земельну ділянку (пай), який посвідчений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та посвідчено за р.№ 1896 (а.с.41).

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Згідно із частиною третьою статті 203 ЦК України при укладенні правочину волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Так, судом встановлено, що позивач не погоджується з тим, що 12 липня 2000 року між ним та відповідачем в справі було укладено договір дарування права на земельну ділянку (пай), посилаючись на те, що у липні місяці 2000 року ОСОБА_4 звернулась до позивача із пропозицією передачі їй в оренду земельну ділянку (пай). Вказана земельна ділянка належала позивачу на праві власності.

Як зазначає, позивач, він погодився лише на пропозицію оренди своєї земельної ділянки, та в знак досягнення згоди йому було запропоновано вжити спиртні напої на що він дав свою згоду і після вживання спиртних напоїв вони поїхали до ОСОБА_5 державної нотаріальної контори, де він як йому пояснили, підписав договір про оренду вказаної земельної ділянки. За вказану оренду відповідач виплачував йому орендну плату в розмірі 500 грн. в рік.

Однак, 20 лютого 2016 року при зверненні до ОСОБА_5 державної нотаріальної контори, позивач отримав лист - довідку № 168/01-16 від 20 лютого 2016 року, згідно якого вбачається, що останній 12 липня 2000 року уклав договір дарування права на земельну частку (пай), серії ЧВ № 0028054 на імя ОСОБА_4, а не як він вважав договір оренди земельної ділянки (а.с.6).

Так, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення, такими обставинами в даній справі є стан здоров'я позивача та розлади психіки.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки № 81 ОСОБА_5 центральної районної лікарні громадянин ОСОБА_6 перебуває з 1997 року на обліку в наркологічному кабінеті ОСОБА_5 ЦРЛ з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром активної залежності від алкоголю (а.с.7).

Також, з матеріалів справи, а саме згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 16.11.2016 року вбачається, що у позивача ОСОБА_3 у період укладення оспорюваного договору дарування підтверджується наявність розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, що зазвичай проявляється втратою кількісного та ситуаційного контролю за вживанням алкоголю, характерними явищами алкогольних амнезій та формальність критики.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в судовому засіданні, знайшли своє підтвердження, посилання позивача на той факт, що відповідач обманним шляхом змусила його підписати оспорюваний договір дарування, при цьому повідомивши останнього, що необхідно оформити саме договір оренди земельної ділянки, на що позивач в силу свого похилого віку та безпорадного стану (розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю синдром активної залежності до алкоголю) не розумів, який насправді документ підписав.

Крім того, як встановлено судом, згідно рішення Хотинського районного суду Чернівецької області в справі № 724/217/17-ц від 13.03.2017 року, яке вступило в законну силу 19.04.2017 року свідоцтво про право на спадщину № АБМ 429165 від 12.07.2000 року визнано недійсним, дане свідоцтво є безпосередньо повязане з предметом по даній справі, а саме з укладенням договору дарування права власності на земельну частку (пай), який укладався на основі цього свідоцтва про право на спадщину, яке видане ОСОБА_5 нотаріальною конторою від 12.07.2000 року № АВМ 429165.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Щодо застосування до позовних вимог заявлених представником відповідача строків позовної давності, суд вважає, що вони позивачем не пропущені.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ОСОБА_3 є обґрунтованим та доведеним в судовому засіданні, а тому його слід задовольнити в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 слід стягнути судові витрати в справі в розмірі 551,20 гривень.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 203, 229, 717 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування задовольнити.

Договір дарування права на земельну частку (пай), серії ЧВ 0028054, укладений ОСОБА_5 державною нотаріально конторою на імя ОСОБА_4 від 12.07.2000 року за № 18906- визнати недійсним.

Стягнути з ОСОБА_4, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд терміном десять днів з дня його оголошення, а особами, які не були в судовому засіданні в цей же термін і в цьому ж порядку з дня отримання ними копії рішення суду.

Суддя: А.І. Руснак