Справа № 310/1800/17
РІШЕННЯ

Іменем України

25 травня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Бердянського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю, отриманої незаконним шляхом,

встановив:

29 березня 2017 року Бердянський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 отриманого шляхом обману матеріального забезпечення на період безробіття у розмірі 9625,89 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що відповідач 28 листопада 2012 року, 12 вересня 2013 року, 01 грудня 2014 року зверталася до центру зайнятості с заявами про надання статусу безробітного. 28 листопада 2012 року, 12 вересня 2013 року та 01 грудня 2014 року їй було присвоєно статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». При взятті на облік до центру зайнятості відповідач була ознайомлена з правами і обовязками безробітних, попереджалася про відповідальність за подання неправдивих відомостей. В періоди з 28 листопада 2012 року по 06 червня 2013 року, з 12 вересня 2013 року по 11 березня 2014 року та з 01 грудня 2014 року по 04 вересня 2015 року відповідач знаходилася на обліку в центрі зайнятості як безробітна, отримувала при цьому матеріальне забезпечення та соціальні послуги на період безробіття. Але в результаті проведеної перевірки обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до вказаного Закону та на підставі Акту розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 27 жовтня 2016 року № 168 було виявлено, що ОСОБА_1 в періоди перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітна з 03 квітня 2012 року отримувала пенсію по інвалідності, а з 14 травня 2013 року переведена на пенсію за віком (як мати дитини-інваліда, зі зменшенням пенсійного віку). Тобто, відповідач приховала факт отримання пенсії, який мав значення для виплати забезпечення на період безробіття та шляхом обману отримала допомогу по безробіттю за вищевказані періоди в розмірі 11825,89 грн.

На підставі Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 27 жовтня 2016 року було видано наказ № 451-0 від 02 листопада 2016 року та ОСОБА_1 була направлена повідомлення-претензія про необхідність повернення незаконно виплачених коштів. Рекомендованим листом відповідача було повідомлено про необхідність протягом 15 днів з дня його отримання повернути незаконно виплачені кошти, які відповідач отримала.

Відповідач ОСОБА_1 суму боргу сплатила частково в розмірі 500 грн. Залишилось невідшкодованими 9325,89 грн. незаконно отриманої допомоги по безробіттю, в звязку з чим позивач надав уточнену позовну заяву

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просила звільнити її від сплати судового збору, врахувавши, що вона опікується недієздатним сином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

28 листопада 2012 року, 12 вересня 2013 року, 01 грудня 2014 року ОСОБА_1 зверталася до Бердянського міського центру зайнятості з заявами про надання їй статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, їй було присвоєно статус безробітного і призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до Закону України «Про загальнодержавне соціальне страхування на випадок безробіття».

При взятті на облік до центру зайнятості відповідач була ознайомлена з правами і обовязками безробітних, попереджалася про відповідальність за подання неправдивих відомостей. В період періоди з 28 листопада 2012 року по 06 червня 2013 року, з 12 вересня 2013 року по 11 березня 2014 року та з 01 грудня 2014 року по 04 вересня 2015 року відповідач знаходилася на обліку в центрі зайнятості як безробітна та, згідно довідки № 2482 від 03 листопада 2016 року (а.с. 29) відповідач за період з 14 травня 2013 року по 06 червня 2013 року отримала матеріальне забезпечення на період безробіття в сумі 1053,09 грн.; згідно довідки № 2483 від 31 жовтня 2016 року (а.с. 30) відповідач за період з 12 вересня 2013 року по 11 березня 2014 року отримала матеріальне забезпечення на період безробіття в сумі 5945,24 грн.; згідно довідки № 2484 від 31 жовтня 2016 року (а.с. 31) відповідач за період з 01 грудня 2014 року по 04 вересня 2015 року отримала матеріальне забезпечення на період безробіття в сумі 4827,56 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи;

Згідно з ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Судом з'ясовано, що відповідач була ознайомлена з правами та обов'язками безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», попереджалася про відповідальність за подання неправдивих відомостей та про зобовязання своєчасно повідомляти про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг, про що свідчить особистий підпис відповідача у вищезазначеній заяві та у додатку № 1 до персональної картки.

Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року №60/62, позивачем було отримано інформацію про те, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітна, ОСОБА_1 з 03 квітня 2012 року отримувала пенсію по інвалідності, а з 14 травня 2013 року переведена на пенсію за віком (як мати дитини-інваліда, зі зменшенням пенсійного віку), що підтверджується Актом розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 27 жовтня 2016 року № 168 (а. с. 34-35).

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не повідомила Бердянський міський центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення по безробіттю та надання соціальних послуг, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача допомоги по безробіттю, отриманої незаконним шляхом, у розмірі 9325,89 грн., є законними, обґрунтованими, підтверджуються наявними в справі доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

З матеріалів справи суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 з 14 травня 2013 року отримує пенсію за віком, як мати дитини-інваліда (лист Бердянського обєднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області № 14240/03 від 26 жовтня 2016 року, довідка вуличного комітету м. Бердянська № 32 від 25 травня 2017 року, пенсійне посвідчення серії АГ № 622516, довідка МСЕ № 098253).

За таких обставин суд вважає необхідним звільнити відповідача ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Керуючись ст. 3, 10, 11, 57-60, 62, 64, 88, 212, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 1,4 Закону України «Про зайнятість населення», ст. 36, 39 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд

вирішив:

Позов Бердянського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення допомоги по безробіттю, отриманої незаконним шляхом задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Бердянського міського центру зайнятості () суму отриманого матеріального забезпечення на період безробіття в розмірі 9325 (девять тисяч триста двадцять пять) грн. 89 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_3