У х в а л а

іменем україни

04 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Висоцької В.С. Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Дарницький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про зміну розміру та способу стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду

м. Києва від 19 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2010 року стягнуто з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини від всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, приховує свої доходи, тоді як їй необхідні кошти для належного утримання дитини, просила змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, а саме - стягувати з ОСОБА_5 на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2 000 грн щомісячно з індексуванням вказаної суми, починаючи з дати подання позову.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року,у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасуватиоскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив із того, що позивачем не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та інших підстав, передбачених для збільшення аліментів ст. 192 СК України, відтак, позивачем не доведена наявність обставин для збільшення розміру аліментів, що виникли після ухвалення рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2010 року.

При цьому судами попередніх інстанцій правильно зазначено, що наявність заборгованості зі сплати аліментів є підставою для стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, а не зміну розміру їх стягнення.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня

2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С. Висоцька

О.С. Ткачук