Справа № 297/689/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення частини житлового будинку, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом (в подальшому уточненим) до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом зобов'язання ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 належним йому на праві власності житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом часткової перебудови житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, знесення існуючої несучої стіни та зведення нової несучої стіни з сторони житлового будинку позивача, на відстані не менше одного метра до межі сусідньої земельної ділянки.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у серпні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області з приводу порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, власником якого на даний час є ОСОБА_2.

10 вересня 2012 року інспекцією ДАБК у Закарпатській області було складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, яким встановлено, що відповідач ОСОБА_2 побудувала свій будинок з порушенням вимог Державних будівельних норм ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 17 квітня 1992 року № 44, а саме - не дотримано встановленої законом відстані між житловими будинками. За що приписом № 42-п від 27 вересня 2012 року відповідачку було зобов'язано зупинити будівельні роботи, а її саму притягнуто до адміністративної відповідальності.

Втім, відповідачка проігнорувала винесений щодо неї припис.

У зв'язку з цим у листопаді 2012 року позивач повторно звернувся до Державної архітектурно-будівельної інспекції України з проханням здійснити контрольно-інспекційні заходи у зв'язку з не усуненням відповідачкою допущених порушень закону.

14 грудня 2012 року інспекцією ДАБК у Закарпатській області здійснено позапланову перевірку відповідачки, за результатами якої останній видано припис № 58-П від 14 грудня 2012 року з вимогою усунення порушення вимог будівельних норм ДБН 360-92** шляхом перебудови або знесення частини спірного будинку в строк до 01 лютого 2013 року.

Проте відповідачка знову не виконала винесений щодо неї припис. Мало того, остання замість того, що перебудувати зовнішню стіну свого будинку відповідно до вимог державних будівельних норм і надалі продовжує виконувати будівельні роботи.

На даний час розрив між житловими будинками сторін становить менше одного метра, що є порушенням пунктів 3.13., 3.25*,3.25а*, 3.37.ДБН 360-92**.

Позивач та його представник ОСОБА_3 в судове засідання 14.09.2017 року не з'явились, представником позивача подано суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити із підстав наведений у позові.

Відповідач та її представник в судове засідання 14.09.2017 року не з'явились, до суду подано заяву про відкладення розгляду справи.

Беручи до уваги те, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності (ч. 2 статті 158 ЦПК України), клопотання про відкладення розгляду справи надходить від сторони відповідача не вперше, враховуючи те, що обставини викладені в клопотанні (участь представника в іншому судовому процесі) не підтверджені жодними доказами, а також строк розгляду даної справи і те, що сторони висловили як письмово, так і усно (в попередніх судових засіданнях) свої обґрунтування позовних вимог і заперечень на позов, суд, вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився про причину своїй неявки суд не повідомив.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами.

Власником сусіднього будинку та користувачем суміжної земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_2

10 вересня 2012 року інспекцією ДАБК у Закарпатській області було складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, з якого вбачається, що спірний будинок побудований з порушенням вимог Державних будівельних норм ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 17 квітня 1992 року № 44, яким встановлено не дотримання відповідачем ОСОБА_2 встановленої законом відстані між житловими будинками. За висновками даного акту, 27 вересня 2012 року відповідачу ОСОБА_2 видано припис про зупинення будівельних робіт, а її саму притягнуто до адміністративної відповідальності.

Ігнорування відповідачем вимог винесеного щодо неї припису, потягло за собою здійснення позапланову перевірку, за результатами якої видано повторний припис № 58-П від 14 грудня 2012 року з вимогою усунення порушення вимог будівельних норм ДБН 360-92** шляхом перебудови або знесення частини спірного будинку в строк до 01 лютого 2013 року.

Проте відповідачка не тільки не виконала винесений щодо неї припис, а надалі продовжує виконувати будівельні роботи.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно із вимогами ч.1 статті 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

За нормами ч. 2 статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 3 статті 375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно п. 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» затверджених наказом Держмістобудування №44 від 17.04.1992р., для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

За таких обставин, суд, оцінивши зібрані по справі докази, та те, що самочинно збудована частина житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 на земельній ділянці ОСОБА_2 і яка впритул межує із земельною ділянкою ОСОБА_1, порушує права позивача та норми ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» п.3.25, а саме недотримання норми по відступу від будівлі ОСОБА_1 до межі сусідньої ділянки в 1 м. створює перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною йому земельною ділянкою, зокрема, дана конструкція в притул прилягає до межі земельної ділянки ОСОБА_1, чим створює йому незручності в користуванні.

Судом відхиляються посилання відповідача на те, що питання законності будівництва нею житлового будинку вже було предметом судового розгляду, оскільки згідно рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року № 807/95/14 у позові Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області про зобов'язання виконати вимоги припису було відмовлено з тих підстав, що знесення частини житлового будинку є недоречною, та такою що в цілому зашкодить конструкції житлового будинку, що своїм наслідком може мати руйнування будівлі в цілому. В той же час суд чітко зазначив, що після часткової перебудови будинку, перешкоди в користуванні майном позивача ОСОБА_1 будуть відсутні.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 привести у відповідність до вимог норм ДБН України 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» самочинне будівництво житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, шляхом знесення існуючої несучої стіни та зведення нової несучої стіни з сторони житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на відстані не менше одного метра до межі сусідньої земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні.

Суд вважає за необхідне визначити порядок виконання рішення зазначивши в резолютивній частині рішення про те, що знесення частини самочинно збудованого житлового будинку, повинно відбутись таким чином, щоб відстань до межі земельної ділянки ОСОБА_1 від найбільш виступної конструкції стіни будинку відповідача ОСОБА_2 була не менше 1,0 м.

Такий порядок виконання забезпечить відновлення порушеного права позивача, а розміщення житлового будинку по відношенню до суміжної земельної ділянки стане відповідати вимогам ДБН.

Згідно із вимогами статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмір 243грн. 60 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 375 Цивільного кодексу України, ст.ст. 78, 103, 152 Земельного кодексу України, п. 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» затверджених наказом Держмістобудування №44 від 17.04.1992р., суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення частини житлового будинку задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 належним йому на праві власності житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом часткової перебудови житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, - знесення існуючої несучої стіни та зведення нової несучої стіни з сторони житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на відстані не менше одного метра до межі сусідньої земельної ділянки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 гривень

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ільтьо І. І.