Провадження № 2/522/2662/17

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2017 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В.І,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства оборони України «Південьвійськбуд», треті особи- ПАТ «ПІК», виконавчий комітет Одеської міської ради, ГУ ПФУ в Одеській області про встановлення факту
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся 29.09.2016р. до суду з позовною заявою до Державного підприємства оборони України «Південьвійськбуд», де в ході розгляду справи було залучено третіх осіб Виконавчий комітет ОМР, Публічне акціонерне товариство «ПІК» ГУ ПФУ в Одеській області, про встановлення факту що саме 22 управління начальника робіт умовне найменування в/ч НОМЕР_1 отримало дозвіл відповідно до рішення № 733 від 23.12.2004 року Одеської міської ради на будівництво 6-10 поверхового будинку з вбудованими офісами за адресою: АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні представник позивача -Продченко В.Г., діючий за довіреністю від 19.08.2015р., заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. При цьому пояснив суду, що цей позов пов`язаний з порушенням прав позивача у сфері пенсійного забезпечення.
Представник відповідача Державного підприємства оборони України «Південьвійськбуд» Сокол А.О. діюча по довіреності, в судовому засіданні 18.05.2017р. проти задоволення позову не заперечувала, пояснила, що дійсно державне підприємство оборони України «Південьвійськбуд» було реорганізовано та інформацію про правонаступництво можливо надати позивачу поза межами судового розгляду. Окрім того 12.10.2016р. було подано заяву про визнання позову (арк. спр.19
Представник третьої особи Виконавчого комітету ОМР до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялось належним чином, причини не явки суду не повідомив. В судовому засіданні 16.02.2017р. представник виконкому зазначив, що виконавчим комітетом ОМР 23.12.2004р. за рішенням №733 дозвіл на будівництво видавалось не 22 Управлінню начальника робіт , а - в/ч НОМЕР_2 .
Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «ПІК»- Зудова В.В. заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на недоведеність позовних вимог та у зв`язку з відсутністю спору між сторонами.
Представник ГУ ПФУ в Одеській області в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялось належним чином, причини не явки суду не повідомив.
Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 733 від 23.12.2004 року Одеська міська рада надала дозвіл в/ч НОМЕР_1 на будівництво 6-10 поверхового будинку з вбудованими офісами за адресою: АДРЕСА_1 та затверджено договір оренди земельної ділянки.
Згідно витребуваної судом архівної довідки Міністерства оборони України галузевий держархів від 05.04.2017р. суду надано фотокопію наказу Міністра оборони України від 07.08.2006р. за №483 «Про реорганізацію 22 управління начальника робіт
Центрального спеціалізованого управління»( код 07788244) .(а.с.92-94), де визначено ДП МОУ «Південьвійськбуд». Його правонаступником.
Згідно відповіді ОСОБА_1 без дати, архівної довідки МОУ вбачається, що згідно ліквідаційного акту, затвердженого 24.05.2007р. у відповідності з вимогами наказу Міністра оборони України від 07.08.2006р. №483, 22 управління начальника робіт підлягає реорганізації шляхом приєднання до ДП МО України «Південьвійськбуд». Необхідні документи в/ч НОМЕР_1 (22УНР) знаходяться на зберіганні в Одеському територіальному архівному відділі ГДА МОУ. (а.с.7).
Згідно відповіді ГУОП Генерального штабу ЗСУ від 26.06.2007р. СП «ІНЕКОМ-СЕРВІС» зазначено що відповідно до вимог Директиви Міністерства оборони України №115/011 станом на 28.02.2003р. умовне найменування в/ч НОМЕР_1 , яке належало 22 управління начальника робіт-анульовано.(а.с.75).
Згідно архівного витягу Одеського територіального архівного відділу ГДА МОУ від 13.01.2016р. №768 ОСОБА_1 вбачається, що наказом начальника 22 управління начальника робіт №192 від 30.11.2006р. з 30.11.2006р. 22 управління начальника робіт Центрального спеціалізованого будівельного управління МОУ (код ЄДРПОУ 0778824) свою діяльність припинило в повному обсязі.(а.с.8).
З ксерокопії довідки ГУ статистики в Одеській області від 20.04.2005р. та 14.03.2007р. що керівником 22 управління начальника робіт був
ОСОБА_1 заяви ОСОБА_1 від 29.10.2016р. до УПФ у Приморському районі м.Одеси вбачається, що 22.04.2006р. йому було призначено пенсію і він звертається щодо перерахунку нарахованої пенсії та включенням до стажу роботи періоду з 23.12.2004р. по 01.02.2006р. як керівника 22 управління начальника робіт(а.с.39).
УПФ у Приморському районі м.Одеси надало ОСОБА_1 відповідь 26.12.2016р. №751/с-11 про те, що пересилає його заяву за належністю до ГУ ПФУ в Одеській області.
23.01.2017р. ГУ ПФУ в Одеській області надало відповідь позивачу , якою повідомила що розрахунок вислуги років та визначення розміру грошового забезпечення чи окремих йог складових для обчислення пенсії не входить до їх компетенції, тому із зазначеним у його звернені питанні необхідно звертатись до Одеського обласного військового комісаріату.(а.с.64). Крім того повідомили що йому вислуга років обчислена Департаментом фінансів МОУ за період військової служби з 05.08.1976р. по 22.04.2006р., та оскільки йому встановлено інвалідність 2-ї групи то йому призначена пенсія по інвалідності у розмірі 80 %.
Таким чином позивачу була врахована грошове забезпечення за період 05.08.1976р. по 22.04.2006р. включно.
12.11.2016р. Смазнов звернувся з заявою до ДП «Південьвійськбуд» в якій зазначає що такі відомості унеможливлюють йому надати докази що юридична установа в/ч НОМЕР_2 під час його керівництва як командира начальника проводила господарчі заходи по будівництву будинку АДРЕСА_1 , як йому потрібні для надання до міністерства, Пенсійного фонду щодо підтвердження його доводів.(а.с.31).
Також з ухвали господарського суду Одеської області від 18.02.2008р. (справа №28-22/82-07-1860) вбачається, про затвердження мирової угоди від 18.02.2008р. укладену між Державного підприємства Міністерства борони України «Південьвійськбуд», ЗАТ «ПІК» та СУЧП «ІНЕКОМ-СЕРВІС».
Згідно відповіді Центрального об`єднаного управління ПФУ в м.Одесі від 27.04.2017р. вбачається, що ОСОБА_1 не стоїть у них на обліку.(а.с.113).
Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви про визнання позову, виходячи зі змісту ч. 4, ст. 174 ЦПК України, оскільки таке порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України).
У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Так позивачем заявлено вимогу про встановлення факту що саме 22 управління начальника робіт умовне найменування в/ч НОМЕР_1 отримало дозвіл відповідно до рішення № 733 від 23.12.2004 року Одеської міської ради на будівництво 6-10 поверхового будинку з вбудованими офісами за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому судом не встановлено факту невизнання, оспорення відповідачем по справі отримання в/ч НОМЕР_2 дозволу у виконавчого комітету на будівництво будинку згідно рішення №733 від 23.12.2004р.
Крім того на момент подачі позивачем позову відсутні відмова відповідача надати таке підтвердження, та в подальшому представник відповідача підтвердила що у них з цього приводу не має спору, також докази з приводу не підтвердження стажу роботи позивача за цей час, навпаки є відповідь що за цей час стаж роботи врахований.
Так згідно ч.2, ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Згідно ч. 1, ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Окрім того згідно ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1, ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Обставин спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, в даному випадку не встановлено, оскільки позивачем не доведено порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод чи інтересів відповідачем. Доказів незаконності дій відповідача, а так само доказів неправомірності, протиправності прийнятого рішення № 733 від 23.12.2004 року виконавчого комітету Одеської міської ради, суду надано не було, а відповідно позивачем не доведено наявності факту встановлення незаконності дій відповідача. Таким чином позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як у даній справі відсутній спір про право.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України.
Оскільки між позивачем та відповідачем спір відсутній, то відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України немає підстав для захисту цивільних прав та інтересів (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 р. у справі N 6-160цс16).
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову повністю.
Керуючись ст.ст.. 1, 3, 4, 10, 11, 15, 56, 57, 60, 61, 64, 84,88, ст.169, 208, 209, 212-215, 218, ч.6 ст.235, 256 ЦПК України; ст.ст.. 1, 2, 11, 15, 16, ЦК України, суд-
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства оборони України «Південьвійськбуд», треті особи- ПАТ «ПІК», виконавчий комітет Одеської міської ради, ГУ ПФУ в Одеській області- відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України
Суддя: Домусчі Л.В.