Справа № 308/2282/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

31 травня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.,

суддів Куштана Б.П., Кожух О.А.

при секретарі Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса ОСОБА_2 про визнання реєстрації договору купівлі-продажу квартири недійсною та всіх нотаріальних дій по даній нерухомості, зобовязання вчинити певні дії, визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 12.10.2015 року позивачкою було отримано Виписку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 45675617, в якій надано інформацію про те, що 14.07.2015 року по заяві реєстраційний номер 12322403 був сформований витяг права власності на квартиру за адресою: м. Ужгород, вул. Тлехаса, 88/24, індексний номер 40581243 на ОСОБА_3 Після отримання цієї виписки позивачка звернулася з поясненнями до державної реєстраційної служби м. Ужгород, де її повідомлено, що цей запис зроблено нотаріусом ОСОБА_2 14.07.2015 року в 12.29.03, після цього 14.07.2015 року через кілька годин було внесено запис про помилковість реєстрації права власності. Однак, в Державному реєстрі немайнових прав по вказаній квартирі нотаріусом ОСОБА_2 відмітки про відкликання заяви із зазначенням реквізитів прийнятого рішення про залишення заяви без розгляду з її відкликанням зроблено не було. Станом на 12.10.2015 року у виписці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 45675617, такої відмітки не зроблено. Міністерством юстиції України при перевірці діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_2 було встановлено, що у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 2015 рік наявний закреслений запис від 14.07.2015 року про Договір купівлі продажу, посвідчений реєстратором №909. Зазначене не узгоджується із п.7.17 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом МЮ України від 22.12.2010 року №3253/5, оскільки до зазначеного реєстру внесено запис про нотаріальну дію, яка не вчинялася. Таким чином, приватним нотаріусом ОСОБА_2 було порушено п.9 «Порядку введення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 року №1141. Такими діями з боку відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в душевних хвилюваннях, наслідком чого стало погіршення стану здоровя, безсонні, постійному стресі. Уточнивши позовні вимоги позивач ОСОБА_1 просила суд визнати реєстрацію договору продажу квартири по адресі м. Ужгород, вул. Тлехаса, 88/24 від 14.07.2015 року недійсною, з послідуючим визнанням недійсними всіх нотаріальних дій по даній нерухомості, зобовязати приватного нотаріуса ОСОБА_2 надати можливість ознайомлення і надати ксерокопії документів сформованої нею реєстраційної справи про незаконну перереєстрацію нерухомості на ОСОБА_3, визнати дію відповідача 14.07.2015 року по реєстрації права власності на вищезазначену квартиру протиправною, як порушуючу право приватної власності сімї, а також стягнути з приватного нотаріуса ОСОБА_2 на користь позивачки та її сімї 240300грн. в якості компенсації за завдану моральну шкоду. Уточнені позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем як державним реєстратором 14.07.2015 року по заяві №12322403 було перереєстровано право власності на сімейну квартиру позивача №24 по вул. Тлехаса, 88 в м. Ужгород на ОСОБА_3 При цьому, ні позивач, ні її донька, з якою позивач разом проживала у цій квартирі, будь яких документів про передачу права власності на квартиру на ОСОБА_3 не підписували. Відтак, вважає, що приватний нотаріус ОСОБА_2 незаконно провела продаж вказаної квартири на ОСОБА_3, а потім зареєструвала його право власності на цю квартиру. На підставі викладеного стверджує, що квартира незаконно належала ОСОБА_3 З метою нівелювання незаконних дій відповідача, позивачка вимушена була 29.07.2015 року оформити своє право власності на квартиру шляхом реєстрації договору дарування. Тому, внаслідок таких дій відповідача позивач не змогла продати квартиру і купити іншу, за яку вже було внесено завдаток та вимушені були понести матеріальни збитки по оформленню договору дарування.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17 березня 2017 року в задоволенні уточненого позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права .

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 14 липня 2015 року приватним нотаріусом Ужгородського міськрайонного округу ОСОБА_2 внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_2 пояснила, що, вказана дія була вчинена нею під час посвідчення договору купівлі продажу квартири за адресою: м. Ужгород, вул. Тлехаса, 88/24 між ОСОБА_4 (тодішній власник квартири) та ОСОБА_3 Оскільки було надано необхідний в такому випадку звіт про оцінку та сплатою ОСОБА_3 всіх платежів, повязаних із посвідченням договору, в тому числі і податки, відповідачкою було розпочато виготовлення проекту відповідного договору та зважаючи на те, що сторони на той час не мали жодних заперечень щодо його умов, нею розпочалося внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, оскільки договір купівлі продажу вказаної квартири зрештою юридично укладено не було через непорозумінь відносно ціни предмету такого договору, цього ж дня нею внесено запис про помилковість реєстрації такого права власності.

Проект Договору купівлі продажу від 14.07.2015 року представником відповідача надано в суді першої інстанції і міститься в матеріалах справи.

При цьому, доказ того, що між позивачем укладено правочин про відчуження згаданої вище квартири третім особам в матеріалах справи не має.

Таким чином, право власності позивача на таку квартиру не переходило до інших сторонніх осіб, оскільки наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно помилкових даних про перехід такого права без укладеного правочину не свідчить про фактичний перехід цього права.

Тому, внесення відповідачем помилкових даних на нетривалий час не створило жодних негативних правових наслідків для позивача.

Крім того, на момент вчинення такої дії відповідачем, власником квартири за адресою: м. Ужгород, вул. Тлехаса, 88/24 була ОСОБА_4, а не позивач ОСОБА_1П

У відповідності до п.6 Постанови Пленуму ВССУ № 2 від 07.02.2014 року «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших субєктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір. Саме таке процесуальне правило визначення субєктного складу осіб наведене у ст. 50 Закону № 3425-XII.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про визнання реєстрації договору недійсною та про визнання дій відповідача протиправними не відповідають способам захисту цивільних прав і жодним чином не порушують прав позивача.

Щодо вимоги про зобовязання нотаріуса надати можливість ознайомлення і надати ксерокопії документів сформованої реєстраційної справи, колегія суддів констатує наступне.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України (ст.ст.10,60 ЦПК України).

Будь-які докази на підтвердження того, ОСОБА_1 зверталася до відповідача з проханням надання їй для ознайомлення певних матеріалів, а відповідач відмовив у здійсненні таких дій в матеріалах справи відсутні.

Суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про недоведеність факту заподіяння позивачу відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру і відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди, та обґрунтовано відмовив у даних вимогах. Обґрунтовуючи дану вимогу ОСОБА_1 вказує на те, що не могла продати належну їй квартиру і купити іншу квартиру, за яку вона сплатила завдаток. На підтвердження вказаної обставини до суду першої інстанції нею подано копію розписки від 08.07.2015 року, згідно якої ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_4 завдаток у сумі 100 доларів США за те, що до 28 липня 2015 року підготує документи і продасть їй квартиру. Дана розписка не підтверджує наявність підстав для стягнення моральної шкоди, оскільки особи, що зазначені в ній не є сторонами по даній справі і жодним чином не підтверджує факт заподіяння відповідачем моральної шкоди. Крім того, надані до заяви про уточнення позовних вимог медичні документи про перебування апелянта на лікуванні стосуються стану здоровя ОСОБА_1, починаючи з серпня 2016 року, при цьому позов поданий ще в березні 2016 року.

Таким чином, суд вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. Доводи апеляції висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про відхилення апеляційної скарги і залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Виходячи з наведеного та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів :

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції .

Головуючий :

Судді :