Провадження №22-ц/784/1348/17
Справа номер 468/83/17-ц
Провадження номер 22-ц/784/1348/17 Головуючий суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Лептугою С.С.,

без участі сторін, належно повідомлених про час і місце слухання справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області

від 25 квітня 2017 року,

ухвалене за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк або ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року Банк пред'явив до суду зазначений позов, який обґрунтував наступним.

22 серпня 2011 року між ним та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 20,40% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (30 квітня 2015 року).

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує, Банк просив стягнути з відповідача станом на 31 грудня 2016 року заборгованість в сумі 24 904 грн.56 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 885 грн.09 коп., заборгованості по процентах в сумі 18 522 грн.35 коп., штрафів в сумі 500 грн. (фіксована частина), 1162 грн.12 коп. (процентна складова) та пені в сумі 3 835 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_3 вказував, що його заборгованість за кредитним договором становить 2 339 грн.21 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 885 грн.09 коп., заборгованості по процентах в сумі 866 грн.54 коп. та штрафів на загальну суму 587 грн.58 коп.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 25 квітня 2017 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. З ОСОБА_3 на користь Банку стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 20 607 грн.44 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 885 грн.09 коп., заборгованості за процентами у сумі 18 522 грн.35 коп. та пені у сумі 1200 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду в частині розміру стягнутих відсотків, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення змінити в частині визначення розміру заборгованості за відсотками, вважаючи, що вказана заборгованість становить 1293 грн.69 коп.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

З матеріалів справи вбачається, що 22 серпня 2011 року між Банком та ОСОБА_4 укладено договір про надання банківських послуг, який складався з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг і тарифів.

Згідно з умовами даного договору відповідач отримав платіжну картку з встановленим на ній кредитним лімітом у сумі 500 грн. з оплатою 20,40% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки 30 квітня 2015 року (а.с.4-27, 30-32, 92).

Відповідно до умов договору Банк наділений правом встановлювати та змінювати кредитний ліміт без узгодження з позичальником.

Хоча позичальник і бажав встановлення кредитного ліміту у сумі 1000 грн., однак Банк його встановив у сумі 500 грн.

29 лютого 2012 року кредитний ліміт було зменшено до 460 грн.

01 вересня 2014 року Банком підвищено процентну ставку до 34,80 % річних, а 01 квітня 2015 року до 43,20 % річних, про що відповідача було сповіщено смс-повідомленнями (а.с.74, 91).

Згідно з розрахунком заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» відповідач не виконує умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 30 грудня 2016 року в сумі 24 904 грн.56 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 885 грн.09 коп., заборгованості по процентам в сумі 18 522 грн.35 коп., заборгованості з пені в сумі 3835 грн. та штрафів в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1162 грн. 12 коп. (процентна складова) (а.с.28-29).

З моменту укладання договору позичальник неодноразово користувався кредитними коштами, однак тільки пять разів здійснював погашення заборгованості на загальну суму 474 грн.23 коп. (а.с.75-82). Останній платіж було здійснено 13 червня 2014 року на суму 165 грн.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення позову Банку про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі, зазначеним позивачем, є правильним.

Банк належними та допустимими доказами довів факт порушення відповідачем умов кредитного договору щодо погашення кредитної заборгованості. Сума нарахованих відсотків, зазначена у розрахунку заборгованості, відповідає умовам кредитного договору.

Твердження відповідача про меншу суму заборгованості за відсотками не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Зроблений ним розрахунок заборгованості не відповідає умовам укладеного кредитного договору та не враховує всієї заборгованості з початку укладання договору.

Належними та допустимими доказами відповідач не довів іншої суми заборгованості за відсотками, ніж зазначена Банком.

За такого, колегія суддів вважає, що рішення районного суду в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення відсотків зміні або скасуванню не підлягає, оскільки є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: