РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Погрібної О.М., присяжних: ОСОБА_1, ОСОБА_2, при секретарі Корольковій К.М., за участі: прокурора Дяченка М.М., лікаря-психіатра представника психіатричного закладу ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Токмак цивільну справу за заявою заступника головного лікаря КУ «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_5 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_6,

встановив:

Заступник головного лікаря КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ОСОБА_5 звернулася до Токмацького районного суду Запорізької області із заявою, в якій просить госпіталізувати громадянина ОСОБА_6 до КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР Запорізької обласної ради.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_6 16.10.1956 р.н, який мешкає за адресою: Запорізька обл., Мелітопольський район, с. Орлово, вул. Вишнева, 321, підопічний Орловського психоневрологічного інтернату. Є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню пожиттєво. Визнаний недієздатним згідно рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 20.07.2005 р. Згідно рішення Світлодолинської сільської ради №1 від березня 2006р, опікуном недієздатного ОСОБА_6 призначено директора Орловського психоневрологічногго інтернату

15.08.2017 р. ОСОБА_6 госпіталізований у змішане чоловіче психіатричне відділення КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР згідно направлення психіатра Мелітопольської ЦРЛ ОСОБА_7О та заяви в.о. директора інтернату ОСОБА_8В у зв'язку з погіршенням психічного стану на протязі тижня: відмови від їжі та води, з мотивів того, що «їжа заражена», збирався «сьогодні померти», виявляв агресію до оточуючих підопічних та співробітників інтернату. Із анамнезу вбачається, що: «Психічно хворий з 1986р., коли почав відчувати страх та дію апаратури з космосу, говорив, що «оточуючі читають його думки, керують ним ». У зв'язку з цим, був вперше госпіталізований у Запорізьку обласну психлікарню. Після виписки підтримуюче лікування не приймав, районного психіатра не відвідував. В Молочанській психіатричній лікарні (МПЛ далі) вперше лікувався з 22.05.1991р. по 17.07.1991р. з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервне-прогредієнтний тип перебігу, галюцинаторно-маячний синдром». Після цього багато разів знаходився на лікуванні в МПЛ у зв'язку з погіршенням психічного стану. За роки хвороби почали наростати симптоми дефекту психіки: знижений енергетичний потенціал та соціальна активність, паралогії мислення, емоційне зниження. На фоні зростання дефекту до оформлення в психоневрологічний інтернат мешкав у будинку непридатному для життя: без струму і опалення. У зв'язку з чим Молочанською психіатричною лікарнею оформлений в ПНІ, підопічний Орловського ПНІ з 29.11.2005р. Остання (друга) госпіталізація до МПЛ з 17.09.2015 р. по 05.11.2015р. з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, маячний синдром, дефект змішаної структури».

15.08.2017 року ОСОБА_6, був оглянутий комісією лікарів - психіатрів КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР, та враховуючи наявність у хворого психічних розладів, був наданий висновок: «Теперішній стан можна кваліфікувати, як тяжкий психічний розлад у вигляді: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, аффективно-маячний синдром, помірно виражений змішаний дефект». За своїми маячними переживаннями становить соціальну небезпеку для себе, так як довгострокова відмова від їжі та води може привести до незворотних змін в організмі та смерті, а прояви агресії є соціальною небезпекою для оточуючих. Таким чином лікування можливе тільки в умовах психіатричного відділення.»

В судовому засіданні представник лікарні ОСОБА_9 на задоволенні заяви наполягала у повному обсязі, пояснила, що ОСОБА_6 хворіє з 1986 року неодноразово проходив лікування в психіатричних лікарнях, є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню пожиттєво, згідно рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 20.07.2005 року визнаний недієздатним. На даний час мешкає за адресою: Запорізька обл., Мелітопольський район, с. Орлово, вул. Вишнева, 321, є підопічним Орловського психоневрологічного інтернату.

Згода на госпіталізацію ОСОБА_6 відсутня звязку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу. Вважає, що ОСОБА_6, який має тяжкий психічний розлад, становить соціальну небезпеку для себе та оточуючих, тому просить винести рішення про госпіталізацію його до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Прокурор Дяченко М.М. вважає необхідним задовольнити заяву, оскільки ОСОБА_6 внаслідок тяжкого психічного розладу, потребує лікування, яке за висновком комісії лікарів можливе тільки в умовах стаціонару.

Адвокат ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення даної заяви. Вважає, що враховуючи висновок комісії лікарів, не довіряти якому підстав не має, необхідно проведення лікування ОСОБА_6, яке можливо лише в умовах стаціонару КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР та яке піде лише на його користь.

Законний представник особи, щодо якої розглядаються питання в судове засідання не зявилась, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України,

Згідно довідки заяви КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР за № 1406/2 від 16.08.2017 року, характер психічного захворювання ОСОБА_6 перешкоджає зявитися йому в судове засідання.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 280 ЦПК України, у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. У випадках, коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 282 ЦПК України, залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

З висновку комісії лікарів-психіатрів КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР,від 15.08.2017 року вбачається, що теперішній стан хворого ОСОБА_6М . можна кваліфікувати, як тяжкий психічний розлад у вигляді: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, аффективно-маячний синдром, помірно виражений змішаний дефект». За своїми маячними переживаннями становить соціальну небезпеку для себе, так як довгострокова відмова від їжі та води може привести до незворотних змін в організмі та смерті, а прояви агресії є соціальною небезпекою для оточуючих. Таким чином лікування можливе тільки в умовах психіатричного відділення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6М є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню пожиттєво, страждає на важкий психічний розлад що робить неможливим корекцію його стану в умовах КУ «Орловський психоневрологічний інтернат» ЗОР та потребує госпіталізації ОСОБА_6 до психіатричного стаціонару.

Відтак існують підстави визначені ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», тому хворий потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку, лікування можливе тільки в умовах психіатричного відділення.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу», перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації.

Керуючись ст. 212-215, 279-282 ЦПК України, ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", суд,

вирішив:

Заяву заступника головного лікаря КУ «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_5 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, Комунальна установа «Орловський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради,- задовольнити.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, госпіталізувати до комунальної установи «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради у примусовому порядку.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу в апеляційний суд Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя:

Присяжні