Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Боймиструка С.В., Бондаренко Н.В.,

секретар судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 03 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" про відшкодування матеріальних збитків,

В С Т А Н О В И Л А :

15 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в Рівненський районний суд з позовною заявою, в якій зазначав, що 09 березня 2016 року його автомобіль НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась із вини ОСОБА_2 під час керування нею автомобілем НОМЕР_2.

Так як ПрАТ „СК „Провідна», в якій ОСОБА_2 застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, то він отримав страхове відшкодування в розмірі 18372 грн. 10 коп., яке було обраховано із врахуванням зносу автомобіля, але оскільки на фактичний ремонт автомобіля ним було витрачено 59844 грн. 11 коп., тому ОСОБА_1 просив суд стягнути із відповідача на його користь 42672 грн. 01 коп., в рахунок відшкодування різниці майнової шкоди, яка залишилась невідшкодованою, а також судові витрати по справі.

Заочним рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 03 лютого 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/643/2017 Головуючий у 1 інстанції : Кушнір Н.В.

Доповідач : Григоренко М.П.

Вважаючи вказане заочне рішення незаконним, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про безпідставність його позовних вимог.

Отримання ним, як потерпілим, страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди, і особа, яка завдала шкоди (відповідач) залишається зобов'язаною.

Вважає, що його право на відшкодування шкоди за рахунок відповідача є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого він не був, хоча цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Оскільки він звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, якого не достатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання відповідачем свого обов'язку згідно із ст. 1194 ЦК України (відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка ним одержана від страховика).

Вважає, що суд неналежним чином оцінив докази, якими він (позивач) підтвердив вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, що є порушенням ст. 212 ЦПК України.

Відповідач не спростувала свою незгоду із розміром матеріального збитку, взагалі не з'явившись на розгляд справи.

Отримання ним страхового відшкодування шляхом отримання грошового переказу на суму 18372,10 грн. від ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" не є безумовним доказом того, що він погодився із сумою збитків і відмовився від стягнення різниці. Підтвердженням цього є поданий ним 15.07.2016 року позову до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позов.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що останній отримав повне відшкодування завданої йому майнової шкоди, яка йому була завдана із вини ОСОБА_2 під час керування нею автомобілем НОМЕР_2, за рахунок ПрАТ "Страхова компанія "Провідна", в якій відповідач застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, у зв'язку із невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням у справі нового рішення.

По справі встановлено, що 23 березня 2015 року між ПрАТ СК «Провідна» /третя особа/ та ОСОБА_2 /відповідач/ укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_5.

09 березня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів сторін: відповідно «Chevrolet Tacuma UF75Z д.н.з. НОМЕР_3 та «Subaru forester» д.н.з. НОМЕР_4, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Дані обставини підтверджуються довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №87032350 /а.с.8/.

10 березня 2016 року позивач звернувся до третьої особи із заявою про настання страхового випадку, яка прийнята до розгляду страховиком та проведено дії по встановленню всіх обставин випадку, які б давали можливість прийняти рішення про виплату страхового відшкодування.

З метою визначення розміру страхового відшкодування, ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" було замовлено ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» було замовлено автотоварознавче дослідження, згідно висновків якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача становить 50644 грн. 88 коп., а розмір страхового відшкодування, яке визначено із урахуванням зносу автомобіля та без ПДВ, у відповідності до положень статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - 18372 грн. 10 коп.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся із своїми вимогами до ОСОБА_2, які зводились до відшкодування останньою позивачу витрат, які той фактично вже поніс на відновлюваний ремонт свого автомобіля, про що свідчить в тому числі і квитанція про придбання останнім запчастин до свого автомобіля, на суму 48165 грн. (а.с. 26).

Аналізуючи отриманні автомобілем позивача механічні пошкодження 09 березня 2016 року, які зафіксовані в протоколі огляду транспортного засобу (а.с. 11), можна дійти висновку, що придбані 15 квітня 2016 ОСОБА_1 запчастини були використані ним на ремонт свого автомобіля, після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась із вини відповідача.

В ході апеляційного розгляду позивач пояснив, що відновлюваним ремонтом його автомобіля займалась приватна особа, яка йому не видала будь-яких документів, на підставі яких він міг би підтвердити свої витрати по оплаті вартості ремонтних робіт.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вже не має право вимоги до ОСОБА_2 з приводу відшкодування різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, оскільки отримав відповідне страхове відшкодування від ПрАТ "Страхова компанія "Провідна", на розсуд колегії суддів, є хибним.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, вона відшкодовується її володільцем.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, позивач має право вимагати від винуватця ДТП відшкодування різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні.

До також ж висновку дійшов Верховний Суд України у постанови від 02 грудня 2015 року за результатом розгляду справи № 6-691 цс 15.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні також навів мотиви з даного приводу в цьому ж напрямку, вказавши про те, що деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди і що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, проте фактично вирішив цю справу всупереч вищенаведеному.

З огляду на викладене позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, на суму 29792 грн. 90 коп., що становить різницю між фактично понесеними і підтвердженими належним чином позивачем витратами на ремонт свого автомобіля та отриманим страховим відшкодуванням.

В задоволенні решти позовних вимоги ОСОБА_1 має бути відмовлено, за недоведеністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 03 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна", про відшкодування матеріальних збитків задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди 29792 грн. 90 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1157 грн. 32 коп., в рахунок відшкодування судових витрат, понесених останнім по оплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : С.В. Боймиструк

Н.В. Бондаренко