Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2017 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Морозова В.В.,

при секретарі Швидкій І.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 третя особа приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, мотивуючи його тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.04.2016 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 стягнуто заборгованість за договором позики у сумі 1700000,00 та 6890,00 грн. судових витрат. Судове рішення втсупило у законну силу 18.04.2016 року. Під час виконання рішення Центральним ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області позивачу стало відомо про те, що 30.12.2015 року ОСОБА_6, не маючи наміру віддавати борг, відчужила ОСОБА_7 будинок № 4 по вул. Садовій у с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого цього ж дня приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі № 2897. Позивач вважає, що оспорюваний договір є недійсним в силу його фіктивності у звязку із тим, що за інформацією служби обліку природного газу та контролю за його використанням ПАТ ЧЕРКАСИГАЗ переукладення наявного договору на імя ОСОБА_6 з новим власником протягом 2015-2016 років не було, згідно відомостей ГУ ДФС у Черкаській області за земельну ділянку за адресою вул. Садова 4 у с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області земельний податок по теперішній час сплачувала ОСОБА_6, державний реєстр речових прав на нерухоме майно не містить відомостей про зміну власника земельної ділянки. За інформацією Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області у домоволодінні по вул. Садова 4 у с. Червона Слобода з 22.08.2006 р. по нинішній час зареєстровані: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2, власником домоволодіння є ОСОБА_6 Згідно відомостей ПАТ Черкасиобленерго між товариством в особі Черкаського РЕМ та ОСОБА_6 діє договір про користування електричною енергією від 09.08.2006 року та протягом 2015-2016 років договір не переукладався. Виходом державного виконавця за вище вказаною адресою при спілкуванні з сусідами встановлено, що в будинку проживають батьки ОСОБА_6 Позивач вважає, що вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як на момент вчинення правочину, так і на даний час не мали та не мають наміру створити будь-які юридичні наслідки, не вчиняли жодних дій на виконання умов договору купівлі-продажу жилого будинку. Воля сторін не відповідала та не відповідає зовнішньому її прояву, тобто останні укладаючи договір знали заздалегідь, що його не буде виконано. Після укладення договору у будинку продовжують проживати батьки ОСОБА_6, обслуговувати його, споживати комунальні послуги зі сплатою останньою комунальних платежів. ОСОБА_7 як новий власник будинку жодної дії з часу укладення договору купівлі-продажу не здійснює. Позивач вважає, що договір купівлі-продажу будинку укладено з метою навмисного приховання (виведення) від звернення стягнення на нього за зобовязаннями ОСОБА_6 для задоволення вимог ОСОБА_5 як стягувача та погіршення власного фінансового стану боржника. Просить визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку № 4 по вул. Садовій у с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, укладений 30.12.2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений приватний нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований у реєстрі № 2897 зі скасуванням у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису № 12863699 про право власності ОСОБА_7 на будинок № 4 по вул. Садовій у с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області.

Перед початком розгляду справи по суті позивачем змінено підставу позовних вимог водночас підтримуючи і попередні підстави позову, а саме позивач вважає приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 порушено інструкцію щодо вчинення нотаріальних дій, оскільки посвідчила договір купівлі-продажу будиноковолодіння без земельної ділянки.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити посилаючись на обставини наведені у позові та заяві про зміну підстави позовних вимог.

Представники відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заперечували проти позовних вимог, вважаючи їх безпідставними, просили відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у запереченнях.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що продавець будинку не була його забудовником, право продавця є зареєстрованим та закон не визначає обовязку при укладенні договору купівлі-продажу вирішувати питання і щодо земельної ділянки. Нею сторонам було розяснено, що питання про земельну ділянку також необхідно вирішувати, тому сторони уклали попередній договір про наміри продажу і земельної ділянки, на якій знаходиться будинок, який нею посвідчений. Нотаріальні дії нею вчинялись в межах закону та її повноважень.

Дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 2897 ОСОБА_6 продала ОСОБА_7 житловий будинок по вул. Садовій 4 у с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.12.2015 року за № 51305094 право власності на вищезгаданий житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_7

Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.04.2016 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 стягнено заборгованість за договором позики від 07.12.2015 року у сумі 1700000,00 грн. та судові витрати у сумі 6890,00 грн.

Згідно заяви представника ОСОБА_6В ОСОБА_10, яку посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 241, станом на 25.01.2017 року ОСОБА_6 отримала повний розрахунок за проданий житловий будинок і не має матеріальних претензій та фінансових вимог до покупця ОСОБА_7

Відповідно до довідки сектору ТОВ ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ від 28.11.2016 року ОСОБА_7 о/р НОМЕР_1 уклала договір про приєднання до умов договору розподілу природного газу 28.11.2016 року.

Судом досліджено попередній договір купівлі-продажу земельних ділянок від 30.12.2015 року, який надано стороною відповідача та відповідно до якого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зобовязуються укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок по вул. Садова 4 у с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24 вересня 2014 року у справі N 6-116цс14, згідно зі ст. 234 ЦК України фіктивний правочин - це правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином. Якщо сторонами вчинено правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, він є не фіктивним, а удаваним (ст. 235 ЦК України).

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Таким чином, визнання договору недійсним у зв'язку з його фіктивністю має свої особливості, а саме: у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача.

При цьому саме позивач має довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину.

Таким чином, аналізуючи всі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки право вимоги у позивача виникло після спливу дати у розписці та після винесення судового рішення, яким з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача стягнено борг, а саме після набрання рішенням законної сили 18.04.2016 року. На момент вчинення спірного правочину заборон у відповідача на здійснення свого права власності не було, адже вимоги позивача стосувалися виключно грошових коштів. На момент укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позивач не був стороною договору і не довів які його права на момент укладення були порушені.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, судом не встановлено, що укладенням спірного правочину були порушені права позивача.

Суд оцінює критично доводи позивача про те, що відповідач ОСОБА_11 не переуклала договори про надання комунальних послуг з ПАТ Черкасиобленерго в особі Черкаського РЕМ, про проживання батьків відповідача ОСОБА_6 у будинку ОСОБА_11 по сьогоднішній час, про сплату земельного податку за земельну ділянку, на якій знаходиться будинок, що є предметом оспорюваного договору як на підстави фіктивності правочину, що свідчать про відсутність намірів настання правових наслідків, оскільки відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.12.2015 року за № 51305094 право власності на вищезгаданий житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_7, та відповідно до заяви представника ОСОБА_6В ОСОБА_10, яку посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 241, станом на 25.01.2017 року ОСОБА_6 отримала повний розрахунок за проданий житловий будинок і не має матеріальних претензій та фінансових вимог до покупця ОСОБА_7 та вище згадані факти не свідчать про те, що договір не укладено.

На підставі викладеного та керуючись 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції, а особою, яка не була присутня під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 29.05.2017 року.

Суддя: ОСОБА_12