Провадження № 2-о/537/58/2017
Справа № 537/1939/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2017 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Степури А.А.

присяжних ОСОБА_1

ОСОБА_2

за участю секретаря Грицькової Я.С.

прокурора Бендерова Є.С.

лікаря-психіатра Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3

представника Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_4

опікуна ОСОБА_5,

розглянувши у виїзному судовому засіданні в приміщенні Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру заяву лікаря-психіатра Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3 про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_6,

В С Т А Н О В И В :

Лікар-психіатр Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_6

На обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_6 з 22.04.2005 року перебуває на диспансерному обліку в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері з діагнозом маячний розлад органічного походження (шизофреноподібний), внаслідок перенесеної нейроінфекції (менінгоенцефаліт 1999 року). Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.09.2015 року ОСОБА_6 визнана недієздатною, її опікуном призначена мати ОСОБА_5 Вказав , що останнє стаціонарне лікування ОСОБА_6 проходила в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері з 11.10.2016 року по 18.11.2016 року. 12 травня 2017 року ОСОБА_6 доставлена в стаціонарне відділення Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру по лінії екстреної медичної допомоги за викликом опікуна ОСОБА_5 В своїй заяві опікун вказала, що її донька ОСОБА_6 останнім часом різко змінилася в поведінці, не спить, безпричинно йде з дому, не приймає ліки, не виконує особистої гігієни, проявляє агресивність, без явних попереджень і причин вдарила матір по голові та погрожувала розправитися з усіма. Тому, опікун в своїй заяві прохає госпіталізувати ОСОБА_6 для проведення лікування . Зазначив, що під час огляду хворої в стаціонарі Кременчуцького обласного психоневрологічного вона відповідає на питання вибірково, контакт крайнє формальний, емоційно сплощена, мислення торпедне, висловлює маячні ідеї відносно матері - отруїти , знищити її, забрати дітей та здати в інтернат. Вказав на те, що із-за дефекту особистості хвора не розуміє суті запитань , на запитання щодо її агресивної поведінки замикається, на запитання не відповідає. Враховуючи наявний у ОСОБА_6 тяжкий психічний розлад, внаслідок якого вона не може критично оцінювати свій стан та забезпечити свою життєдіяльність на необхідному рівні , що завдасть шкоди її здоров»ю , прохає суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_6 до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Лікар-психіатр Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву підтримав з підстав та мотивів викладених у тексті заяви.

Представник Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заяву лікаря-психіатра ОСОБА_3 щодо госпіталізації ОСОБА_6 до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Опікун ОСОБА_6 ОСОБА_5 підтримала заяву лікаря-психіатра ОСОБА_3 щодо госпіталізації її доньки до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Згідно з повідомленням лікаря-психіатра , в зв»язку з загостренням психічного захворювання ,ОСОБА_6 ізольована в окремому приміщенні лікарні і в судове засідання не доставлялася.

Суд,вислухавши лікаря-психіатра Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3, представника Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру , опікуна ОСОБА_6 ОСОБА_5 , думку прокурора, який вважає за необхідне госпіталізувати ОСОБА_6 до психіатричного закладу в примусовому порядку , приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Неповнолітній віком до 15 років госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою його батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнлітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

У той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни "Про психіатричну допомогу" у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 з 22.04.2005 року перебуває на обліку в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері з діагнозом маячний розлад органічного походження (шизофреноподібний) внаслідок перенесеної нейроінфекції (менінгоенцефаліт 1999 року).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.09.2015 року ОСОБА_6 визнана недієздатною, її опікуном призначена ОСОБА_5 .

12.05.2017 року ОСОБА_6 була доставлена бригадою екстреної швидкої медичної допомоги до Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру у зв»язку з неадекватною поведінкою, згідно супровідного листа Комунальної установи «Полтавський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» № 6300.

12.05.2017 року до головного лікаря КОПНД ОСОБА_7 звернулася ОСОБА_5, яка є опікуном ОСОБА_6 , з заявою, згідно якої просить госпіталізувати в стаціонарне відділення КОПНД її доньку ОСОБА_6 у зв»язку з погіршенням її психічного стану здоров»я .

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 12.05.2017 року , ОСОБА_6 під час огляду в стаціонарі Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру на питання відповідала вибірково . Контакт крайнє формальний, емоційно сплощена, мислення торпедне, маячні ідеї відносно матері та дітей, критика відсутня. Із-за дефекту особистості хвора не розуміє суті запитань, на запитання щодо її агресивної поведінки замикається, на запитання не відповідає. За висновком лікарів , враховуючи психічний стан ОСОБА_6, який погіршився внаслідок загострення хвороби та відмови від підтримуючого лікування, що становить небезпеку для її здоров»я та життя , визнано доцільною госпіталізація ОСОБА_6 в примусовому порядку .

ОСОБА_6 в добровільному порядку відмовляється від госпіталізації, а в разі ненадання хворій медичної психіатричної допомоги психічний стан її погіршиться, що може завдати шкоди оточуючим та їй особисто.

Враховуючи вищевикладене , беручи до увагу поведінку хворої, наявність ризику суспільно-небезпечних діянь ОСОБА_6, як до себе , так і до оточуючих , суд приходить до висновку , що вона потребує стаціонарного лікування в психіатричному закладі, у зв»язку з чим заява лікаря-психіатра Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11,60,212,213,215,279,280,281,282 ЦПК України, Законом України «Про психіатричну допомогу», суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву лікаря-психіатра Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3 про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_6 задовольнити.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, госпіталізувати до психіатричного закладу в примусовому порядку .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: Степура А.А.

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2