Справа №474/712/15-ц 10.05.2017 10.05.2017 10.05.2017
Провадження №22-ц/784/200/17
Справа №474/712/15ц
Провадження № 22ц/784/200/17 Головуючий у 1-ї інстанції Тихоненко М.І.
Категорія 23 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

10 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Тищенком Л.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2015 року

за позовом

Приватного підприємства (ПП) «Веселий Роздол»

до ОСОБА_3,

Приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро»

(далі - ПП «ВКП «Каро»),

третя особа - Відділ Держземагенства у Врадіївському районі Миколаївської області

(далі - Держземагенство),

про визнання договору недійсним та зобов'язання повернути земельну ділянку,

та за зустрічним позовом

ОСОБА_3

до ПП «Веселий Роздол»,

треті особи - ПП «ВКП «Каро», Держземагенство,

про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ПП «Веселий Роздол» звернулося до суду з позовом, який доповнило, та пред'явило вимоги до ОСОБА_3, ПП «ВКП «Каро», третьої особи - Держземагенство, про визнання недійсним договору оренди, укладеного 7 вересня 2011 року між відповідачами, та зобов'язанням ПП «ВКП «Каро» повернути орендовану земельну ділянку, що належить ОСОБА_3, її титульному володільцю - позивачу.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 9 вересня 2008 року між ним та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено договір оренди двох земельних ділянок загальною площею 5,72га, що належать ОСОБА_3, строком на 10 років. Земельні ділянки передано за актом прийму-передачі, що додано до договору, який зареєстровано 16 січня 2009 року.

В січні 2013 року ПП «Веселий Роздол» довідалось, що 7 вересня 2011 року відповідачка уклала з ПП ВКП «Каро» договір оренди спірних земельних ділянок, які знаходяться в користуванні позивача на підставі договору від 9 вересня 2008 року.

Просило визнати вказаний договір недійсним, оскільки відповідачка ОСОБА_3 вже використала своє право розпорядитись земельною ділянкою, що знаходиться у її власності, та передала земельну ділянку в оренду позивачу, а також у зв'язку з невідповідністю оспореного ним договору вимогам статті 15 Закону України «Про оренду землі».

7 серпня 2015 року відповідачка ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПП «Веселий Роздол» про визнання недійсним договору оренди, що був укладений 9 вересня 2008 року від її імені з ПП «Веселий Роздол», посилалась на ті обставини, що вона зазначений договір не підписувала, вважала, що договірні відносини з приводу оренди земельної ділянки не є офіційними.

Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2015 року позов ПП «Веселий Роздол» задоволено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 - відмовлено. Ухвалено про визнання договору оренди, укладеного 7 вересня 2011 року між ПП «ВКП «Каро» і ОСОБА_3, недійсним та зобов'язано ПП «ВКП «Каро» повернути спірну земельну ділянку, що складається з двох ділянок, які належать на праві власності ОСОБА_3, її титульному володільцю ПП «Веселий Роздол». Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_3, посилаючись на неповноту та неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильне їх дослідження, безпідставну відмову у проведенні почеркознавчої експертизи, просила скасувати рішення суду, та ухвалити нове, яким в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов, пред'явлений нею - задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ПП «Веселий Роздол» суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір, укладений між відповідачами за первісним позовом, було укладено та зареєстровано з порушенням чинного законодавства.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, суд першої інстанції керувався тим, що позивачкою не доведено факт підробки договору оренди від 9 вересня 2008 року шляхом його підписання від її імені іншою особою.

З такими висновками суду першої інстанції слід погодитися, так як вони відповідають нормам матеріального права та обставинам справи.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Згідно з положеннями статей 13, 15 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Змістом цього договору є права та обов'язки сторін договору, щодо використання земельної ділянки, визначення розміру орендної плати, порядок і умови її сплати, припинення договору та відшкодування збитків.

Згідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належні формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачці ОСОБА_3 на підставі державного акту МК №003662 належить земельна ділянка із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,72 га, яка складається з ділянки 1, площею 4,12 га, ділянки 2, площею 1,6 га, що розташовані в межах території Краснопільської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області (т.1 а.с.14).

9 вересня 2008 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки строком на 10 років, яка того ж дня передана позивачеві за актом приймання передачі. Зазначений договір було зареєстровано у Врадіївському МРФ ДП Центр ДЗК 16 січня 2009 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №03 (т.1 а.с.9-12).

7 вересня 2011 року між відповідачами ОСОБА_3 та ПП «ВКП «Каро» було укладено договір оренди тієї ж земельної ділянки стоком на 10 років та того ж дня вона передана ПП «ВКП «Каро» за актом приймання передачі. Зазначений договір було зареєстровано у Врадіївському МРФ ДП Центр ДЗК 4 квітня 2012 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №00105 (т.1 а.с.16-18).

Обґрунтовуючи укладення вищезазначеного договору оренди з ПП «ВКП «Каро», ОСОБА_3 посилалася на недійсність раніш укладеного від її імені договору з ПП «Веселий Роздол».

Згідно до частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмові формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Отже, належним доказом щодо відсутності підпису сторони у письмовому примірнику оригіналу договору оренди, що може підтвердити наявність чи відсутність її волевиявлення на укладення договору на визначених у ньому умовах, є, у розумінні положень статей 58,59, 66 ЦПК України, - судова почеркознавча експертиза.

Але, такий доказ відповідачкою у суді першої інстанції не надано, та від його надання у суді апеляційної інстанції, після призначення судової експертизи, ОСОБА_3 ухилилася, що є, у відповідності до частини 1 статті 146 ЦПК України, підставою для відмови у встановленні таких обставин.

При вирішенні справи судом першої інстанції додатково встановлено, що поведінка відповідачки ОСОБА_3 на протязі 2008-2014р.р. свідчила про її усвідомленість обставин укладання нею договору у 2008 році, визнання нею прав та обов'язків сторін за цим договором, строк його дії, та отримання нею за цим договором орендної плати, в тому числі і у період укладення відповідачкою нового договору оренди з ПП «ВКП «Каро» (т.1 а.с.47-83, 122-132).

Тому доводи відповідачки ОСОБА_3 стосовно того, що вона вважала, що орендні відносини з позивачем не є офіційно оформленими та попереджала про її бажання передати її в оренду іншій особі, а також просила припинити її обробляти, судом вірно не взято до уваги, так як вони суперечать наданим та дослідженим ним у судових засіданнях доказам.

За такого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно дослідив зазначені обставини справи, дав належну юридичну оцінку наданим доказам та дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для визнання договору оренди від 9 вересня 2008 року недійсним, і як наслідок необґрунтованості зустрічного позову.

Оскільки такий висновок відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, то не вбачається підстав для скасування чи зміни судового рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3.

Одночасно, вирішуючи справу, судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи щодо укладення договору оренди між відповідачами та відповідні ним правовідносини, за якими ним обґрунтовано визначено, що такий договір суперечить вимогам законодавства, так як строк попереднього договору, укладеного між ОСОБА_3 та ПП «Веселий Роздол» не закінчився, і позивач має право на належне володіння та користування землею.

Так, за частиною 3 статті 409, пунктом 2 частини 1 статті 412 ЦК України передбачено, що право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб припиняється у разі спливу строку, на якій було надано право користування, та на протязі якого власник зобов'язується не перешкоджати землекористувачу в здійсненні його прав.

За змістом статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Тому, доводи позивача щодо наявності підстав для визнання договору оренди від 2011 року недійсним, у зв'язку з передачею в оренду земельної ділянки, яка вже передана йому в оренду за договором і він є її титульним володільцем, та ще за відсутністю усіх вищезазначених умов, є обґрунтованими, так як вони відповідають нормам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також змісту дослідженого договору, що ним оспорюється.

Щодо застосування до позовних вимог первісного позову позовної давності, то місцевим судом у відповідності до положень, що містяться у частині 1 статті 261 ЦК України, вірно визначено час, з якого позивач дізнався про порушення свого права, а тому, виходячи з цих обставин, зроблено обґрунтований висновок про наявність підстав для захисту порушеного права позивача та відсутність підстав для відмови у задоволенні первісного позову за спливом позовної давності.

Враховуючи викладене та виходячи з меж апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення в цій частині також не має.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду відносно наявності підстав для визнання цього договору оренди недійсним та зобов'язання повернути земельну ділянку у володіння та користування титульного володільця, яким є ПП «Веселий Роздол».

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити, а рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді