Справа № 304/950/17
Провадження № 2/304/350/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

при секретарі - Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вищезазначеним позовом, який мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер їх чоловік та батько відповідно - ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з будинку № 9 з належними до нього господарськими будовами та спорудами по АДРЕСА_1. Оскільки фактом спільного проживання вони прийняли спадщину за останнім, однак нотаріусом у оформленні такої їм було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок, тому просять позов задовольнити.

У судове засідання позивачі не з'явилися, однак подали заяви, в яких просили розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили не стягувати з відповідача на їх користь понесені ними судові витрати.

Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 6, 9, 12, 13).

Також встановлено, що згідно довідок Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області ОСОБА_3 був головою дворогосподарства АДРЕСА_1, де на момент смерті останнього (ІНФОРМАЦІЯ_3) та до 02 березня 2012 року були зареєстровані та проживали ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 7, 8).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49020265 від 08 вересня 2017 року та повідомлення Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 01-10/119 від 11 вересня 2017 року спадкова справа стосовно спадкодавця ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, відсутня (а. с. 31, 32, 33).

Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 93/01-16 від 17 серпня 2017 року позивачам було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем ОСОБА_3, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (а. с. 5).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилися від неї, а інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3, немає (а. с. 8, 9, 31, 32, 33), відтак позивачі прийняли таку по 1/2 частині кожна. Оскільки у них існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № від 23 серпня 2017 року позивачем ОСОБА_1 сплачено 724,67 грн. судового збору (а. с. 1).

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з поданої позивачем ОСОБА_1 заяви, остання, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому судовий збір у розмірі 724,67 грн. стягненню з відповідача не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 41, 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 331, 1216-1218, 1261, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 174 ч. 4, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за законом за спадкодавцем ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 кожній.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Ганько І. І.