Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2017 Справа №607/10762/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Буцик О.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користування квартирою шляхом вселення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 у якому просить усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом їх та зобов'язання відповідача не чинити перешкоди в користуванні спірною квартирою.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказує на те, що із 01.02.2000 р. по 05.04.2016 р. вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3, у якому народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Із 30 серпня 2002 року вона та їх неповнолітніх син зареєстровані у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та вона проживає як член сім»ї відповідача. Зазначила, що відповідач ОСОБА_3 повідомив її та їх неповнолітньому синові про необхідність покинути зазначену квартиру, яка належить йому на праві особистої власності, забрав у них ключі від вхідних дверей та не впускає у зазначене житло. Тому, вона та її син змушені проживати в орендованому житлі по АДРЕСА_2 Відповідач чинить їй з сином перешкоди у користуванні спірним житлом, які полягають у недопущення їх до квартири у якій знаходяться її особисті речі та речі їхнього сина.

Позивач ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити, з мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, проти їх задоволення заперечили та суду пояснили, що позивачка із сином ОСОБА_5 з власної волі покинули квартиру АДРЕСА_1 та понад рік у ній не проживають, не з'являється у квартиру, не надає коштів на утримання квартири. Також зазначив, що позивачем не доведено в судовому засіданні чинення перешкод відповідачем у користуванні їй та їх неповнолітньому синові спірною квартирою, а тому просить відмовити у позові за його недоведеністю.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.04.2016 році.

У даному шлюбі народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно Договору дарування квартири від 12.12.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, реєстровий номер - 7363, ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_3 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 96,8 кв.м., житловою - 48,2 кв.м.

Згідно реєстраційного посвідчення, виданого 13 грудня 2001 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3, реєстровий номер - 1174.

Згідно довідки №8 від 06.09.2016 р., виданої ПП «Благоустрій», ОСОБА_1 та ОСОБА_5, з 2002 року проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та перебувають на реєстраційному обліку, як члени сім»ї відповідача.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05 квітня 2016 року, яке набрало законної сили, шлюб між вовком П.М. та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно акту обстеження по факту проживання мешканців від 06.09.2016 р., складеного комісією ПП «Благоустрій», за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у квартирі за адресою: Тернопіль вул. Київська, 11А/71 не проживають.

Як вбачається із акту складеного в.о.майстра дільниці ПП «Благоустрій» від 20 березня 2017 року, 20 березня 2017 року о 15 год. мешканці квартири в АДРЕСА_1 дверей не відкрили в присутності очевидців ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Будучи допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, які є сусідами відповідача зазначили ,що тривалий час не бачать позивача та їх неповнолітнього сина у квартирі АДРЕСА_1. Причина їх відсутності їм не відома.

Будучи допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 підтвердили те, що 29 грудня 2016 року позивач намагалась зайти в квартиру АДРЕСА_1 у вечірній час, проте, їй дверей ніхто не відчинив. Зазначили, що у спірній квартирі був хтось присутній, оскільки у вікнах горіло світло.

Відповідно до ч.3 ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

В силу вимог ч.3 ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

В силу вимог ч.2 ст.64 ЖК України, до членів сім»ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім»ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Судом встановлено, що позивач вселилась у спірне приміщення як член сім»ї відповідача, якому належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1, з яким уклала шлюб у 2000 році та проживала постійно. В подальшому, із відповідачем, ОСОБА_1 припинила сімейні відносини, шлюб розірвала згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05 квітня 2016 року, угоди найму жилого приміщення та визначення порядку користування ним із відповідачем після розірвання шлюбу не укладала. Також, судом з»ясовано, що рішення про виселення відповідача із квартири АДРЕСА_1, а також їх неповнолітнього сина ОСОБА_5, визнання зазначених осіб, такими, що втратили право її користуванням, судом не виносилось, а тому зазначені особи мають право на подальше користування зазначеним житлом. Крім цього, суд зазначає, що відповідач не допускає позивача та їх неповнолітньої сина до спірної квартири, шляхом позбавлення права користування нею, не наданням ключів останнім від вхідних дверей, що підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, а також актом складеним представником житлової організації від 20 березня 2017 року. Також суд зазначає, що відповідачем у своїх запереченнях та поясненнях суду, визнано той факт, що позивач та їх неповнолітній син тривалий час відсутні у спірній квартирі безпричинно, у судовому засіданні зазначив, що ключів від вхідних дверей у них не має. Позивач та неповнолітній син сторін у справі не мають у власності іншого житла, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 на даний час змушені проживати у квартирі рідної сестри позивача, оскільки відповідач чинить їм перешкоди у користуванні зазначеною квартирою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 поданий в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом вселення є підставним та підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 84, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, ЖК України, Законом України «Про охорону дитинства», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користування квартирою шляхом вселення - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 та її неповнолітньому сину ОСОБА_5 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_5 у зазначену квартиру.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан