233 № 233/5592/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участі секретарів Кюсєвої Т.О., Войтюк О.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи -

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Костянтинівка цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та скасування державної реєстрації права оренди земельних ділянок, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області, про: - визнання недійсним договору оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,43 га, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від 11 серпня 2016 року, право оренди за яким зареєстроване 10 серпня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області за № 15858843 та скасування запису про державну реєстрацію права оренди, яке виникло на підставі договору оренди землі від 10 серпня 2016 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, щодо земельної ділянки загальною площею 0,43 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 15858843, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Костянтинівської районної державної реєстрації Донецької області;

- визнання визнання недійсним договору оренди земельної ділянки кадастровий номер № НОМЕР_2 площею 4,69 га, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від 10 серпня 2016 року, право оренди за яким зареєстроване 10 серпня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області за № 15857329 та скасування запису про державну реєстрацію права оренди, яке виникло на підставі договору оренди землі від 10 серпня 2016 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, щодо земельної ділянки загальною площею 4,69 га, кадастровий номер № НОМЕР_2, що внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 15857239, на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Костянтинівської районної державної реєстрації Донецької області.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 25 травня 2012 року було укладено договір оренди земельної ділянки між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_4, зареєстрований у відділі Держкомзему у Костянтинівському районі Донецької області за № 01476 від 25 травня 2012 року, відповідно до п. 2 якого в оренду передаються земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові №№ НОМЕР_2 (площа 4,69 га), НОМЕР_1 (площа 0,43 га) загальною площею 5,12 га, що розташовані на території Олександро-Калинівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області.

Даний договір згідно п. 8 укладено строком на 10 років, тобто строк дії договору у теперішній час не сплинув.

09 вересня 2016 року на адресу позивача надійшов лист, в якому відповідач ОСОБА_4 повідомила про передачу в оренду земельних ділянок, що об*єктом договору, іншому орендарю, а саме відповідачу ОСОБА_2 та просила виділити межі земельних ділянок в натурі на місцевості. До листа відповідачем ОСОБА_4 було додано копії договорів оренди землі від 11 серпня 2016 року укладених з ОСОБА_2 та копії інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 65608022, № 65615269 від 11 серпня 2016 року, при цьому, при цьому, з договорів оренди вбачається, що вони укладені 11 серпня 2016 року, тоді як реєстрація прав оренди цих договорів проведена 10 серпня 2016 року, що є незрозумілим.

Таким чином, на даний момент щодо земельних ділянок кадастрові №№ НОМЕР_2, НОМЕР_1, існує два договори оренди землі, та як на час укладення договорів оренди з ОСОБА_2, так і на даний час є діючим договір оренди землі укладений між позивачем та ОСОБА_4 25 травня 2012 року строком на 10 років, який був зареєстрований відповідно до норм законодавства, що діяли на момент його реєстрації, і відповідно є чинним, не припиненим, не розірваним, не визнаний недійсним.

З огляду на це, позивач вважає свої права на даний час порушеними, що потребують захисту шляхом визнання оспорюваних договорів оренди недійсними з одночасним скасуванням державної реєстрації прав оренди, як похідної вимоги, оскільки обидві позовні вимоги пов*язані між собою підставою виникнення.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, та пояснила, що договір, укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_4, є діючим, він був зареєстрований у відповідного до чинного на час його укладення законодавства, яке не вимагало обов*язкової реєстрації у державному реєстрі договорів оренди, укладених до 2013 року, з огляду на це позивач за вчиненням такої реєстрації не звертався. Позивач впродовж кількох років користується земельними ділянками, сплачує орендну плату, яку відповідач приймала, не висловлюючи претензій. Договір оренди був укладений 25 травня 2012 року при зустрічі сторін за місцем проживання орендодавця, у подальшому був зареєстрований у відділі Держкомзему із записом до книги реєстрації, можливо назва книги вказана не так як передбачав закон, однак у договорі мається відповідний реєстраційний номер та печатка органу реєстрації. У той час позивачем було укладено багато подібних договорів оренди, до яких був складений один загальний акт прийому-передачі земельних ділянок. Примірник зареєстрованого договору був отриманий ОСОБА_4, позивач справно платив оренду плату, докази цього наявні, однак частково знаходяться в архіві у м. Донецьку, тобто, на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, тому надати їх суду позивач позбавлений можливості. Зважаючи на те, що позивач будучи законослухняним суб*єктом господарювання, подав документ на державну реєстрацію та отримав його з відповідною позначкою про її проведення, приступив до використання земельних ділянок та виконання встановлених договором обов*язків, на нього не можуть бути покладені ризики настання несприятливих умов у зв*язку із неналежним виконанням своїх обов*язків державними органами в сфері земельних правовідносин, тому просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, не заперечує проти розгляду справи у її відсутності, про що пояснив її представник ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідач ОСОБА_4 не вважала, що договорі оренди земельних ділянок від 25 травня 2012 року було укладено належним чином, свого примірнику договору вона не отримувала, тому була позбавлена можливості вчинити дій до його належної реєстрації. ОСОБА_4 зверталася в усній формі до позивача з питання реєстрації договору оренди, однак результату не було. Чи обробляються належні їй земельні ділянки відповідачці ОСОБА_4 не було відомо, орендну плату вона особисто не отримувала. При укладенні спірних договорів оренди земельних ділянок з ОСОБА_2 державний реєстратор перевірив відомості державного реєстру, витребував необхідні дані та оскільки перешкод до реєстрації встановлено не було, договори оренди були зареєстровані згідно вимог закону. Вважає, що прав позивача відповідачка не порушувала. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що до нього звернулася ОСОБА_4 з приводу укладення договору оренди земельних ділянок, пояснила, що вона як і всі мешканці села, свого примірнику договору оренди з позивачем не отримувала, вважала, що він не зареєстрований належним чином. Вони з ОСОБА_4 розпочали оформлення документів та дізналися, що право власності за відповідачкою не було зареєстроване за даними держреєстрів, у видачі витягу їм відмовили, так як були відсутні обмінні файли, їм довелося проводити виділення земельних ділянок в натурі, взагалі, будь-яких відомостей за цими земельними ділянками у базі не було. Спочатку було зареєстровано право власності ОСОБА_4 на земельні ділянки, а після цього - договори оренди, при цьому вони дотрималися всіх вимог діючого законодавства. Дати договорів оренди землі до проведення державної реєстрації вони з ОСОБА_4 не проставляли за взаємною згодою, на їх запитання в органі реєстрації їм повідомили що це не обов*язково, у договорі ними узгоджено, що вони набирають чинності з моменту державної реєстрації. Зважаючи на те, що він не має відношення до того, яким чином позивач зареєстрував укладений ним договір оренди, вважав позовні вимоги необґрунтованими та просив у задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що займає посаду державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Костянтинівської райдержадміністрації, здійснював державну реєстрацію у державному реєстрі права власності на земельні ділянки за ОСОБА_4, а також договорів оренди укладених між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Йому було надано пакет документів, які він перевірив та первісно ним було зареєстровано право власності ОСОБА_4, оскільки за даними запровадженого з 2013 року державного реєстру та згідно витягу ДЗК відомості про права власності відомості щодо спірних земельних ділянок за ОСОБА_4 не значилися. Пояснив, що якби договір оренди земельних ділянок у 2012 році був належним чином зареєстрованим, це було б відображено за даними ДЗК. Зазначив, що оскільки підстав для відмови у проведенні реєстрації спірних договорів оренди в нього не було, право власності відповідача та інше речове право за договорами оренди землі були ним зареєстровані.

У судовому засіданні за участі представників сторін, відповідача ОСОБА_2 та допитаного повторно за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, свідка ОСОБА_6 судом було досліджено оригінали реєстраційних справ №24, № 24 щодо земельних ділянок за кадастровими №№ НОМЕР_2, НОМЕР_1, відповідно (т.2 а.с. 27-86).

Щодо розбіжності у даті державної реєстрації спірного договору оренди земельної ділянки (т.2 а.с. 58 зворот, 59-60) допитаний повторно за клопотанням сторін свідок ОСОБА_6 пояснив, що згідно Закону України «Про оренду землі» визначені істотні умови договору до яких дата укладення не відноситься. Якщо сторони подають на реєстрацію договір без проставленої дати та договір оренди містить умови про те, що він набирає чинності з моменту його державної реєстрації, як це було в даному випадку, в нього відсутні підстави для відмови у проведенні реєстрації. 10 серпня 2016 року є датою реєстрації у державному реєстрі заяви про реєстрацію права оренди, 11 серпня 2016 року є датою прийняття рішення про реєстрацію іншого речового права. Свідок пояснив, що навіть у випадку якщо при проведенні державної реєстрації договору були допущені якісь помилки, передбачена можливість їх виправлення, внесення змін за заявою сторін. В даному випадку сторони договору оренди земельної ділянки з цього питання до державного реєстратора не зверталися.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що у теперішній час працює у Міськрайонному управлінні Держгеокадастру у м. Костянтинівці та м. Торецьку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, у 2012 році працював у відділі Держземагенства у Костянтинівському районі, до його повноважень входило проведення державної реєстрації договорів оренди землі. Пояснив, що процедура реєстрації проходила у взаємодії із ДЗК, так, при надходженні договору оренди земельної ділянки робилася його сканокопія, яка направлялася до центру ДЗК, звідки у відповідний термін находила інформація стосовно такого договору, реєстраційна картка, все це займало приблизно 14 робочих днів. Якщо перешкод за результатами розгляду інформації не було виявлено, здійснювалася реєстрація договору шляхом проставлення реєстраційних номерів у договорі, на реєстраційних картках, у Поземельній книзі та видача його сторонам. Зазначив, що у зв*язку із необхідністю здійснення вищевказаних дій зареєструвати договір оренди день у день фізично було б неможливо. Крім того, на час реєстрації договору оренди земельної ділянки у 2012 році книги реєстрації були закриті, а такий орган як Держкомзем був реорганізований у зв*язку із змінами у законодавстві. Пояснив, що внесення даних про зареєстровані договори оренди земельних ділянок віднесено до компетенції Центру ДЗК.

Свідкові судом було надано для ознайомлення наявну у матеріалах справу копію договору оренди земельних ділянок від 25 травня 2012 року (т.1 а.с. 8-11), на що свідок ОСОБА_7 пояснив, що реєстрацію даного договору він не проводив та підпис, який міститься на цьому договорі поряд із його прізвищем, йому не належить. Крім нього у відділі Держкомзему на той час працювали і інші реєстратори, однак хто міг за нього поставити підпис йому не відомо.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що займає посаду головного спеціаліста відділу правового забезпечення юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, надавала відповідь на запит суду про відсутність книги реєстрації, реєстраційної справи, яка повинна містити всі документи що стосуються договору оренди земельної ділянки, щодо договору оренди, укладеного між позивачем у справі та ОСОБА_4, таку відповідь було надано керуючись інформацією про відсутність будь-яких документів в архіві, що надійшла від Міськрайонного управління Держгеокадастру у м. Костянтинівці та м. Торецьку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. Зазначила, що якщо договір оренди був би зареєстрований укладений належним чином відомості про це містилися б в архіві. На запит суду також передано витребувані поземельні книги на земельні ділянки, належні ОСОБА_4, створені за допомогою даних ДЗК, однак підписати ці документи виявилося неможливим, так як звільнилася відповідальна посадова особа.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2, з*ясувавши позицію представника третьої особи, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши докази по справі, прийшов до наступного.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно із частиною п'ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Разом з тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-643 цс 16 від 13 червня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Судом встановлено, що 25 травня 2012 року ОСОБА_4 та ПрАТ «АПК-Інвест» уклали договір оренди земельних ділянок загальною площею 5,12 га, у тому числі: 1. земельна ділянка площею 4,69 га ріллі кадастровий номер НОМЕР_2; 2. земельна ділянка площею 0,43 га багаторічні насадження кадастровий номер НОМЕР_3, строком на десять років (т.1 а.с. 8-11). Згідно з пунктом 41 цього договору він набирає чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації.

Невід*ємними частинами договору є: - копія державного акту на право власності на земельну ділянку; - акт приймання-передачі земельної ділянки (т.1 а.с. 12); - план-схема земельної ділянки.

Згідно позначки у договорі (т.1 а.с. 11), його зареєстровано у відділі Держкомзему у Костянтинівському районі Донецької області, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 25 травня 2012 року № 001476 за підписом ОСОБА_7, скріплено печаткою відділу Держкомзему у Костянтинівському районі Донецької області.

За п.п. 9, 11 цього договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі готівки з каси орендаря чи шляхом перерахування відповідних сум на розрахунковий рахунок зазначений орендодавцем у розмірі 3294, 12 грн., два рази на рік - червень, грудень поточного року.

На підтвердження виконання своїх зобов*язань щодо сплати орендної плати на користь ОСОБА_4 позивачем суду надано розрахунок за 2016 року, у якому зазначено про сплати на користь ОСОБА_4 10 серпня 2016 року 1987,26 грн., та 25 жовтня 2016 року 993,63 грн. на р/р 1023 у АТ «УкрСиббанк» (т.1 а.с. 71), копії платіжних доручень № 6611 від 27 серпня 2015 року на суму 1717,74 грн. (т.1 а.с. 108), № 8620 від 27 грудня 2015 року на суму 1717,74 грн. (т.1 а.с. 109), № 3790 від 12 березня 2015 року на суму 1400 грн. (т.1 а.с. 110), на яких відсутній підпис вповноваженої особи банку та штамп банку, а також примірники платіжних доручень № 2878 від 17 січня 2017 року на суму 993,63 грн. (т.1 а.с. 111), № 45280 від 25 жовтня 2016 року на суму 993,63 грн. (т.1 а.с. 112), № 31235 від 10 серпня 2016 року на суму 1987,26 грн. (т.1 а.с. 113).

Представник позивача пояснила в судовому засіданні, що платіжні доручення за 2015 рік сформовані підприємством самостійно за допомогою бухгалтерських програм, оскільки банківська установа припинила свою діяльність, при цьому платіжні документи за 2016-2017 р.р. оформлені належним чином, містять відмітку банку про проведення операції. Банківські реквізити, за якими перераховувалися кошти, були повідомлені орендодавцем при укладенні договору оренди та внесені до бухгалтерських програм підприємства. Просила урахувати, що орендна плата за період 2012-2014 р.р. отримувалась відповідачкою ОСОБА_4 нарочно під підпис, однак надати такі докази позивач позбавлений можливості через те, що вони знаходяться на тимчасово окупованій території у м. Донецьку.

Проаналізувавши наведені доводи, суд вважає, що належних доказів у підтвердження сплати орендної платні та отримання її відповідачкою ОСОБА_4 у визначеному сторонами розмірі і порядку за весь період користування земельними ділянками стороною позивача суду не надано, враховуючи, що відповідачкою факт одержання такої платні в ході судового розгляду не визнано.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 вересня 2016 року відповідачка ОСОБА_4 звернулася до позивача з письмовою заявою (т.1 а.с. 14-15), у якій повідомила, що не має примірника договору оренди земельних ділянок, укладеного з ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» , інформація щодо нього відсутня у реєстрах, які ведуться відповідними органами земельних ресурсів та органами Мінюсту. Повідомила, що нею офіційно укладений договір оренди землі на земельну ділянку площею 5,12 га кадастровий номер НОМЕР_2, земельну ділянку площею 0,43 га кадастровий номер НОМЕР_4 з ОСОБА_2, який зареєстрований 10 серпня 2016 року відповідним органом реєстрації. Орендар планує почати користування земельними ділянками з осені поточного року. Просила направити представника підприємства для виділення в натурі меж земельної ділянки та вирішення інших технічних питань.

До вказаного звернення відповідачка ОСОБА_4 додала копію договору оренди землі від 11 серпня 2016 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4 надала, а ОСОБА_2 прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться: Костянтинівський район Олександро-Калинівська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,4300 га, у тому числі багаторічних насаджень (садів) 0,4300 га, строком на 20 років; також сторони узгодили розмір та порядок сплати орендної плати; згідно п. 40 договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. (т.1 а.с. 16-17).

Невід*ємною частиною даного договору оренди землі від 11 серпня 2016 року є акт приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 за підписами сторін ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (т.1 а.с. 18).

Згідно копії договору оренди землі від 11 серпня 2016 року (т.1 а.с. 19-20) ОСОБА_4 надала, а ОСОБА_2 прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться: Костянтинівський район Олександро-Калинівська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 4,6900 га, у тому числі ріллі 4,6900 га, строком на 20 років; також сторони узгодили розмір та порядок сплати орендної плати; згідно п. 40 договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Невід*ємною частиною даного договору оренди землі від 11 серпня 2016 року є акт приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 за підписами сторін ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (т.1 а.с. 21).

Відомості про реєстрацію права власності за відповідачкою ОСОБА_4 на земельні ділянки кадастрові номери №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, що мало місце 02 серпня 2016 року, державну реєстрацію іншого речового права - право оренди земельної ділянки, проведеної 11 серпня 2016 року та 10 серпня 2016 року, відповідно, відображені в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна (т.1 а.с. 22-23), Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки (т.1 а.с. 24-27).

Відповідно до частини п'ятої статті 126 Кодексу (у редакції до 01 січня 2013 року) право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону, або договором оренди землі та договором відчуження права оренди землі, зареєстрованими відповідно до закону.

Відповідно до Порядку ведення Поземельної книги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021 (втратив чинність з 01 січня 2013 року), Поземельна книга - документ, який є складовою частиною державного реєстру земель, містить відомості про земельну ділянку, обмеження на використання земельної ділянки, суб*єктів прав на земельну ділянку та правовстановлюючі документи, а також дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, її цільове призначення, склад земельних угідь. Поземельна книга є власністю держави.

Як визначено Порядком, територіальний орган Держземагенства забезпечує зберігання поземельних книг з метою запобігання їх викраденню, втраті, знищенню або пошкодженню. Відповідальність за організацію зберігання поземельних книг несе керівник територіального органу Держземагенства згідно із законодавством. Поземельні книги зберігаються довічно

Інструкція з внесення відомостей до Поземельної книги затверджується Держземагенством.

Порядком передбачено відкриття та ведення на кожну земельну ділянку поземельної книги у паперовому та електронному вигляді.

Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється шляхом відкриття Поземельної книги.

Відповідно до пункту 13-6 Порядку під час державної реєстрації земельної ділянки здійснюється державна реєстрація державного акта або договору оренди земельної ділянки державної та комунальної власності у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі.

Крім того, згідно Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021 (втратив чинність з 01 січня 2013 року), Книга записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі - документ, який є власністю держави і складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок.

Як визначено Порядком, територіальний орган Держземагенства забезпечує зберігання книг записів з метою запобігання їх викраденню, втраті, знищенню або пошкодженню. Відповідальність за організацію зберігання книг записів несе керівник територіального органу Держземагенства згідно із законодавством. Книги записів зберігаються довічно, знищення або вилучення частини Книги записів забороняється.

Інструкція з внесення записів до розділів Книги записів затверджується Держземагенством.

Порядком передбачено відкриття та ведення Книги записів у паперовому та електронному вигляді.

Згідно п. 16-1 Порядку державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди земельної ділянки із земель державної та комунальної власності здійснюється одночасно із державною реєстрацією земельної ділянки.

Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється після державної реєстрації земельної ділянки.

Державна реєстрація здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Книги записів.

У відповідності із п. 16-4 Порядку державна реєстрація договору оренди земельної ділянки, договору суборенди земельної ділянки (її частини) здійснюється протягом 14 календарних днів з дня подання документів.

Судом вживалися заходи щодо сприяння учасникам процесу у витребуванні доказів, так, на запит суду Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області повідомлено, що за інформацією Міськрайонного управління у Костянтинівському районі та м. Торецьку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, в управлінні відсутня реєстраційна справа договору оренди від 25 травня 2012 року № 01286, укладеного між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_9 (т.1 а.с. 123).

Також, про відсутність документів (реєстраційних справ), по яким проводилась державна реєстрація в період до січня 2013 року, повідомлено суд Костянтинівською райдержадміністрацією Донецької області (т.1 а.с. 121-122, 138).

Судом досліджено сформовані Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області поземельні книги на земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_2, НОМЕР_1 (т.1 а.с. 176-192, 193-236), з яких вбачається відсутність відомостей щодо державної реєстрації права оренди земельних ділянок станом на 25 травня 2012 року.

Пунктом 41 договору оренди землі, укладеним між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_4 від 25 травня 2012 року передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації.

Під час судового розгляду позивач наголошував на тому, що договір оренди земельних ділянок від 25 травня 2012 року був укладений сторонами у письмовій формі, пройшов державну реєстрацію у відповідності до чинного на час укладення договору законодавства, про що свідчить запис у договорі від 25 травня 2012 року за №01476, відповідна печатка відділу Держкомзему у Костянтинівському районі Донецької області та підпис уповноваженої особи ОСОБА_7, тому сама по собі відсутність з невідомих причин запису про реєстрацію договору оренди у Книгах реєстрації договорів оренди, відсутність таких Книг, не може свідчити про те, що такої реєстрації не відбулося, а отже даний договір є діючим, таким, що виконується сторонами та відповідачі не мали підстав для укладення інших договорів оренди земельних ділянок, які підлягають визнанню недійсними із скасуванням запису про їх державну реєстрацію.

При цьому, попереджений про кримінальну відповідальність та приведений судом до присяги свідок ОСОБА_7 пояснив, що реєстрацію даного договору оренди від 25 травня 2012 року він не проводив, підпис, який мається на договорі, йому не належить (т.1 а.с. 11, 237).

Клопотань про призначення судових експертиз від сторін та їх представників в ході судового розгляду справи до суду не надходило.

Також, на час укладення договору оренди земельних ділянок від 25 травня 2012 року відбулось реформування державних органів в сфері земельних ресурсів, так, Постанова КМУ від 19 березня 2008 року № 224 «Про затвердження положення про Державний комітет України із земельних ресурсів» втратила чинність від 17 лютого 2012 року, підстава Постанова КМУ № 1409 від 23 листопада 2011. Згідно Постанови КМУ від 17 серпня 2011 року №974 «Про утворення територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів», що набрала чинності 26 вересня 2011 року, було утворено органи Державного агентства земельних ресурсів.

Зважаючи на вищевикладене а також враховуючи відсутність офіційних відомостей щодо здійснення державної реєстрації права оренди земельних ділянок на підставі договору оренди між позивачем ПрАТ "АПК-ІНВЕСТ" та ОСОБА_4 від 25 травня 2012 року, суд вважає необґрунтованими доводи сторони позивача про те, що даний договір оренди земельних ділянок від 25 травня 2012 року пройшов державну реєстрацію з дотриманням норм діючого на час його укладення законодавства.

Звертаючись до суду із даним позовом позивач зазначив, що його права та інтереси як орендаря земельних ділянок, зазнали порушення з боку відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_2, які повинні відповідати за цим позовом, однак, такі доводи на думку суду не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Так, судом не було встановлено належної реєстрації права оренди землі на підставі договору від 25 травня 2012 року, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_4, що свідчить про невчинення позивачем дій до проведення його належної державної реєстрації за умови заперечення відповідачкою ОСОБА_4 факту одержання примірника договору оренди земельних ділянок від 25 травня 2012 року, невизнання нею факту отримання орендної плати та ненадання таких доказів суду позивачем по справі.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про наявність підстав до визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки з огляду на розбіжності у даті його укладення та реєстрації, оскільки у судовому засіданні встановлено відповідність волевиявленню та домовленості сторін договору подання його на державну реєстрацію без проставлення дат за умови визначення у договорі порядку набрання ним чинності, встановлення строку його дії та з урахуванням відсутності будь-яких зауважень щодо цього питання з боку сторін договору.

За таких обставин, суд вважає не доведеним порушення прав позивача з боку відповідачів по справі та вважає, що правові підстави до задоволення даного позову відсутні, тому у задоволенні позову ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та скасування державної реєстрації права оренди земельних ділянок слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та скасування державної реєстрації права оренди земельних ділянок, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 24 травня 2017 року. Повний текст рішення виготовлений 29 травня 2017 року.

Суддя :