Номер провадження: 22-ц/785/2198/17
Головуючий у першій інстанції Галич О. П.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів: Черевка П.М.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

02 березня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 16 січня 2009 року було розірвано шлюб з відповідачем по справі ОСОБА_5. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають зі нею та знаходяться на її утриманні.

Біляївським районним судом Одеської області рішення про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_8 було винесено раніше. На теперішній час відповідач добровільно не бажає надавати матеріальної допомоги на утримання та виховання молодшої дочки ОСОБА_7.

Позивач знаходиться в скрутному матеріальному становищі, а тому звернулась до суду з даною позовною заявою та просила її задовольнити в повному обсязі з наведених у ній правових підстав.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні просив у позові відмовити в повному обсязі.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08 грудня 2016 року позовну заяву задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 563 гривні з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а також судові витрати на користь держави у розмірі 551, 20 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційної інстанції позивачка по справі ОСОБА_3 не з'явилась, але про розгляд справи вона сповіщалась належним чином, крім того її інтереси представляє довірена особа. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка позивача у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі її до апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 та пояснення на неї його представника ОСОБА_6, а також заперечення на апеляцію представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є батьками неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На данний час сторони по справі однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть. Неповнолітня донька проживає разом з матір'ю, яка здійснює догляд за нею.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України покладено обов'язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Місцевий суд перевірив усі докази, які навела позивачка ОСОБА_3 у підтвердження своїх вимог, а відповідач ОСОБА_5 - у підтвердження своїх заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про задоволення позовних вимог частково.

Посилання відповідача ОСОБА_5 про те, що він бажає допомагати дитині матеріально лише у вигляді натуральної оплати (одяг, харчування та ін.), оскільки він має сумніви у тому, що кошти, які ним сплачуються витрачаються не на потреби дитини, не заслуговують на увагу, оскільки аліменти у натуральній формі відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України можуть стягуватись лише за згодою подружжя, однак між сторонами такої домовленості не досягнуто, а не цільове використання коштів ОСОБА_3 відповідачем доведено не було (ст.186 СК України).

За таких обставин, доводи ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи, оскільки його доводи суперечать закону та інтересам його неповнолітньої дитини.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

П.М.Черевко

Р.Д.Громік