АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.,

при секретарі: Станішевській Б.В.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Гречкосій Алли Володимирівни, яка діє на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ЮрчикІнни Олександрівни, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №760/21102/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/9207/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Заявник звернувся до суду зі скаргою в якій просив визнати незаконними дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Юрчик І.О. при винесенні постанови від 23 травня 2016 року про повернення виконавчого документа та скасувати постанову від 10 червня 2016 року про повернення виконавчого документа.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року в задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк» на дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Юрчик І.О. відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, представником ПАТ «Родовід Банк» ГречкосійA.B. подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою скаргу ПАТ «Родовід Банк» на дії державного виконавця у повному обсязі.

Зокрема зазначає, що державним виконавцем по виконавчому провадженню порушено вимоги ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не здійснено усі необхідні дії, які передбачені вказаним законом.

Зокрема не було вжито належних заходів про розшук майна боржника, шляхом направлення запитів до відповідних органів.

В судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.103-106), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року задоволено позов банку до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу.

На виконання рішення суду позивачу було видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ЮрчикІ.О. від 16 травня 2016 року за заявою банку державним виконавцем було відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача ОСОБА_7 судового збору в розмірі 452, 90 грн.

Постановою державного виконавця від 10 червня 2016 року виконавчий документ повернуто стягувачу.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» з метою захисту інтересів стягувача державний виконавець має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

З постанови про повернення виконавчого документа вбачається, що на виконання вимог закону державним виконавцем були направлені запити в відповідні установи з метою встановлення належного на праві власності майна боржнику.

Згідно отриманих відповідей у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, виявлено не було, за місцем реєстрації боржника майно, на яке можливо звернути стягнення, також відсутнє.

Згідно з п.2 ч.1 ст.47 Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З урахуванням наведених норм Закону та вчинених державним виконавцем дій, суд дійшов правильного висновку, що дії державного виконавця при поверненні виконавчого документа відповідали вимогам закону.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, який відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в строк протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Дана норма Закону гарантує заявнику, як стягувачу, повторне звернення до органів виконавчої служби за виконанням рішення суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо невиконання державним виконавцем вимог ст.ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження» колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до пунктів 6,7 розділу XIII Закону України «Про виконавче провадження» із змінами та доповненнями від 02 червня 2016 року, рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження; виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як убачається з матеріалів справи, виконавчі дії розпочато до набрання чинності Закону, на який посилається апелянт, як на підтвердження доводів апеляційної скарги, а тому відхиляються колегією суддів, як безпідставні.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність постановленої ухвали не впливають.

Виходячи з вищевикладеного, суд дав належну оцінку обставинам справи.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 312 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись, ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Гречкосій Алли Володимирівни, яка діє на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відхилити

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: