Справа № 127/890/17
Провадження № 2/127/1830/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Войко В.М.

при секретарі Ревтюх О.А.

розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 3-я особа служби у справах дітей виконкому Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свій позов тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_2 ОСОБА_3. Рішенням Ленінського районного суду міста Вінниці 19.09.2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розлучення і по теперішній час син проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач припинив будь-яке спілкування з сином, зовсім не приймає участі у житті дитини, майже не спілкується з ним, не надає матеріальної підтримки. Відповідач є батьком ОСОБА_3, але внаслідок наступних дій, а саме: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, відсутність будь- якого інтересу щодо життя дитини на протязі останніх років, відсутність спілкування з дитиною, створили умови, які шкодять інтересам дитини. Вказані дії у відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України на думку позивача є підставою для позбавлення Відповідача батьківських прав щодо його сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач повідомляє, що 31.10.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області було вирішено питання стосовно сплати ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 800 грн., щомісячно. Даний обов'язок батько виконує неналежно, згідно розрахунку заборгованості від 19.06.2015р. Позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, у зв'язку з чим просить позбавити його батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, додатково вказали зокрема, що батько ОСОБА_3 жодного разу до школи не з'являвся, позашкільних закладів з сином не відвідував, здоров'ям дитини, не цікавиться, уваги дитині майже не приділяє .

В судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали, надали заперечення проти позову, відповідач пояснив, що він любить свого сина і хоче з ним спілкуватись, цікавиться його життям, проте починаючи з кінця 2016р. йому постійно з боку ОСОБА_1 та членів її сім'ї чиняться перешкоди у спілкуванні з спільним сином. Відтак, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2017р. залишеного без змін ухвалою апеляційного суду від 11.07.2017р. зобов"язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з сином, визначити спосіб участі батька у вихованні дитини шляхом систематичних побачень щосуботи з 14 до 19 години. Проте, згідно талона-повідомлення №84 від 19.09.2017р. до Вінницького відділу поліції ОСОБА_1 не дала зустрітись та провести час з сином.

Представник відповідача проти задоволення позову також заперечила посилаючись на відсутність об"єктивних причин для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, у зв"язку з частими поїздками ОСОБА_1 за кордон, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 зашкодить інтересам дитини. Матерілаи справи не містять належних та допустимих доказів про наявність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

В судове засідання представник служби у справах дітей виконкому Вінницької міської ради не з'явилася, надавши суду заяву з прохання розглядати справу у її відсутність, висновок служби у справах дітей виконкому Вінницької міської ради підтримує.

Судом по справі встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини:

Згідно свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану ВМУЮ Вінницької області від 09.01.2008р., згідно якого батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.6)

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці 19.09.2011 року шлюб між сторонами спору розірвано 19.09.2011 року. (а.с.7)

Як вбачається з рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31.10.2013 року, з ОСОБА_2 вирішено стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення повноліття на користь ОСОБА_1 (а.с.8)

На обґрунтування обставин вказаних в позові позивачем надано відповідь на адвокатський запит КЗ «Центр первинної медико - санітарної допомоги №3» м.Вінниці від 14.11.2016р. про те, що батько ОСОБА_2 здоровям дитини не цікавився ( а.с. 15) характеристика ОСОБА_2 ОСОБА_3 спеціалізованої загальноосвітньої школи І ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов №25 про те, що батько навчанням дитини не цікавився та до школи не з'являвся. ( а.с. 13-14)

Позивачем також надано до суду розрахунок боргу по аліментах за яким борг відповідача становить 8800 грн., проте, даний доказ спростовується розрахуноком заборгованості по аліментам, згідно якого з червня 2016 року по січень 2017 року аліменти сплачувались щомісячно, заборгованість відсутня, суд бере до уваги також надані відповідачем квитанції на оплату аліментів. ( а.с. 10, 50) Відповідач в судовому засіданні пояснив, що аліменти сплачує вчасно, на підтвердження чого надав відповідні квитанції ( а.с. 51-65)

Суд бере до уваги звернення ОСОБА_2 до органів поліції та служби у справах дітей виконкому Вінницької міської ради в зв'язку з перешкодами у спілкуванні з сином ( а.с. 66-68) а також копії нотаріально засвідчених заяв ОСОБА_2 ( на а.с. 69-72) про згоду на тимчасові поїздки ОСОБА_3 з кордон.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2017р. - зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з сином, визначити спосіб участі батька у вихованні дитини шляхом систематичних побачень щосуботи з 14 до 19 години. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11.07.2017р. рішення Вінницького міського суду Вінницької області від від 16.06.2017 року залишено без змін. (а.с.121-124)

Висновком служби у справах дітей виконкому Вінницької міської ради від 27.04.2017р. ( на а.с. 94- 96) встановлено недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо дитини, служба вважає недоцільним позбавлення відповідача батьківських прав. На засіданні органу опіки та піклування ОСОБА_3 висловив бажання бачитись з батьком, повідомив бачиться з ним не часто, але останній раз в січні 2017 року був у батька в гостях та отримав від нього подарунки. (а.с. 94-96)

Позивачем в обгрунтування обставин вказаних в позові надано письмові пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7 (а.с. 9,11,12) проте, судом не бере їх до уваги як неналежні та недопустимі докази відповідно до вимог ЦПК України.

В судовому засіданні допитувались свідки.

Свідок ОСОБА_6 повідомила суду, що ОСОБА_2 останнім часом майже з сином ОСОБА_3 не спілкується, його життям та здоров'ям не цікавиться, додаткових коштів на утримання дитини не надає. У відсутність матері ОСОБА_3 протягом півроку, свідок ОСОБА_6 займалась вихованням ОСОБА_3, в той час батько з дитиною спілкувався, ОСОБА_3 був задоволений проводячи час з батьком, поганого поводження до дитини зі сторони батька свідок не бачила. Проте, надання дозволів на виїзд дитини за кордон ОСОБА_2 було завжди проблематичним, що затягувало такий виїзд та додавало додаткових переживань. Свідок також зазначила що їй відомо, що ОСОБА_2 вимагав грошові кошти у матері ОСОБА_3, однак при цьому присутня не була.

Свідок ОСОБА_8 зазначила суду, що ОСОБА_2 як батько характеризується негативно, життям та здоров'ям дитини не цікавиться, аліменти які сплачує відповідач взагалі є мізерними. Позивачка весь свій час та кошти тратить на сина, в той час як батько у житті дитини відсутній. Щодо надання дозволів на виїзд дитини за кордон ОСОБА_2 шантажує позивачку, чим закриває дорогу дитині до відпочинку за кордоном. Хоча не підтвердила жодного випадку поганого поводження батька з сином.

Свідок ОСОБА_7 повідомила, що дійсно ОСОБА_2 з сином не спілкується, додаткових коштів на його утримання не надає, таке відношення до дитини травмує її психіку.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він неодноразово ( не менше ) 2-х разів разом з ОСОБА_2 приходив щоб забрати ОСОБА_3 і піти з ним погуляти. Вони разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, коли той був ще меншим, ходили кататись на паравозику, відвідували інші заклади для розвитку дитини. ОСОБА_2 купував синові подарунки та навчав його як діяти в тих чи інших життєвих ситуаціях. Останнім часом свідок разом ОСОБА_2 приходив до ОСОБА_3 проте двері їм ніхто не відчиняв. Свідок чекав відповідача на вулиці біля підїзду будинку, ОСОБА_2 виходив та скаржився, що мати ОСОБА_3 забороняє йому спілкуватися з сином.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_2 після розлучення не покидав спілкування з ОСОБА_3. ОСОБА_3 приходив до ОСОБА_10 де вони разом з батьком грали в різні розвиваючі ігри. Коли мати ОСОБА_3 більше як півроку перебувала за кордоном, ОСОБА_3 з батьком спілкувались частіше, батько піклувався про його харчування, тощо. Проте останнім часом, ОСОБА_2 ходив, щоб поспілкуватися з ОСОБА_3, але йому не відчиняють.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 ОСОБА_3 зазначив, що батька давно не бачив, подарунків від нього не отримував, також повідомив, що мати не дає йому бачитись з батьком.

Позивач від допиту свідка ОСОБА_11 відмовилась.

Суд звертає увагу, що оскільки показання свідків, зі сторони позивача та сторони відповідача є суперечливими, суд оцінює ці докази в сукупності із іншими письмовими доказами, що містяться в матеріалах даної справи.

Судом на виконання ст. 12 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., якою визначено, що дитині надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства, з?ясовано можливість участі дитини в судовому засіданні для з?ясування думки, щодо позбавлення відповідача батьківських прав, так в судовому засіданні з метою повного та об'єктивного розгляду справи в суді з'ясовувалась думка дитини - ОСОБА_4 який вказав, що любить обох батьків, в судовому засіданні хлопчик не знав чию сторону з батьків обрати.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150, Сімейного кодексу України, батько зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до статті 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157, Сімейного кодексу України, той із батьків хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні дитини. У випадку ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав.

Згідно до п.2 ст. 164 СК України - підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини .

ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

ст. 60 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В частинах 1, 3 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року і підписаної Українською РСР 21 лютого 1990 року та ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) закріплено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Враховуючи те, що з матеріалів позовної заяви та з пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що підставами для позбавлення відповідача батьківських прав позивач зазначає те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться його розвитком, не підтримує з ним стосунків, самоусунувся від допомоги при вихованні та утриманні дитини, аліменти не є достатніми для розвитку дитини, проте, суд бере до уваги, що у матеріалах справи відсутні докази винної поведінки нехтування своїми обов'язками відповідачем, які б свідчили про його ухилення від виховання дитини.

Крім того, в матеріалах справи містяться докази, що відповідач сплатив аліменти на утримання сина в повному обсязі, що посвідчується копіями квитанцій, наявними в матеріалах справи. Відповідач вживає заходів щодо спілкування з сином, що підтверджено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2017р. яким зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з сином, визначити спосіб участі батька у вихованні дитини шляхом систематичних побачень щосуботи з 14 до 19 години та ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 11.07.2017р.

Визначаючись, щодо підстав задоволення позову суд враховує, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Так, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як встановлено в судовому засіданні, службою у справах дітей Вінницької міської ради надано висновок, згідно якого, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, наявність у ОСОБА_2 бажання брати участь у вихованні сина, а також інші фактичні обставини справи, тому недоцільним є позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 З даного висновку вбачається, що відповідач не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів та беручи до уваги пояснення дитини суд вважає, що дитина потребує уваги як матері так і батька, а тому, позбавлення батьківських прав відповідача не буде відповідати інтересам дитини, а також враховуючи те, що батько має бажання спілкуватись з дитиною, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати в розмірі 2600 грн. на правову допомогу згідно акту виконаних робіт та квитанції. ( а.с. 125-126, )

На підставі викладеного та керуючись Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, ст. ст. 19, 150, 164, 165, 166 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 10, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 3-я особа служби у справах дітей виконкому Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати (витрати на правову допомогу) в розмірі 2600 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному суді Вінницької через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з моменту винесення поданням апеляційної скарги.

Суддя: