Провадження №4-с/523/31/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2017 р. Суворовський районний суд міста ОСОБА_1 в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті ОСОБА_1

справу за скаргою

ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

До суду в листопаді 2016 року надійшла скарга представника ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 в рамках виконавчого провадження №38569989, що відкрито на підставі виконавчого листа Суворовського районного суду м. Одеси 523/3648/13-ц.

Скаргу представник мотивував тим, що 24 травня 2013 р. Суворовським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист № 523/3648/13-ц на виконання рішення суду, яке набрало чинності. Вказаним рішенням було стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 06.03.2013 р.

На підставі вказаного виконавчого листа, державним виконавцем Суворовського ВДВС м. Одеси ОСОБА_3 в відношенні ОСОБА_4 було розпочате виконавче провадження (ВП № 38569989) та здійснено низку заходів.

15.02.2016 року постановою ВП № 38569989 державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_6 було накладено арешт та заборонено відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_4.

18.05.2016 р. постановою ВП № 38569989 державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 було закінчено вказане виконавче провадження (з примусового виконання виконавчого листа № 523/3648/13-ц виданого Суворовським районним судом 24.05.2013 р.) в звязку з тим, що заборгованість по аліментам за станом на 01.05.2016 р. відсутня. переплата склала 49 121 грн. 45 коп.

26.05.2016 року представник боржника за довіреністю звернулась до Суворовського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області з заявою про зняття арешту, накладеного на майно боржника, шляхом винесення відповідної постанови.

Не отримавши належної відповіді, представник боржника 02.07.2016 р. вдруге звернулась до вказаного відділу ДВС з заявою аналогічного характеру.

Але, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєктів, запис про обтяження 13269873 (вид обтяження - арешт нерухомого майна, стосовно всього майна, яке належить ОСОБА_4, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 38569989, виданий 15.02.2016 р., видавник ОСОБА_3, Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Одеська обл.) до наступного часу не скасовано, та не виключено з відповідних Державних реєстрів, що свідчить про невиконання посадовими особами Суворовського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області законних вимог ОСОБА_4 та тривалу бездіяльність, яка полягає в невинесенні відповідної постанови про зняття арешту та скасування заборони відчуження майна.

Враховуючи зазначене, представник скаржника просив скаргу задовольнити з мотивів викладених в скарзі.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.

Державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. (а.с. 35).

Перевіривши матеріали справи, вислухав представника скаржника, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24 травня 2013 р. Суворовським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист № 523/3648/13-ц на виконання рішення суду, яке набрало чинності. Вказаним рішенням було стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 06.03.2013 р.

На підставі вказаного виконавчого листа, державним виконавцем Суворовського ВДВС м. Одеси ОСОБА_3 в відношенні ОСОБА_4 було розпочате виконавче провадження (ВП № 38569989) та здійснено низку заходів.

15.02.2016 року постановою ВП № 38569989 державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 JI.B. було накладено арешт та заборонено відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_4. (а.с. 5).

18.05.2016 р. постановою ВП № 38569989 державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 було закінчено вказане виконавче провадження (з примусового виконання виконавчого листа № 523/3648/13-ц виданого Суворовським районним судом 24.05.2013 р.) в звязку з тим, що заборгованість по аліментам за станом на 01.05.2016 р. відсутня. переплата склала 49 121 грн. 45 коп. (а.с. 10).

Нормами ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст. 6 Закону передбачено обов'язок державного виконавця використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У ч. 1 та 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження»зазначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно достатті 129 Конституції Україниоднією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Нормою ч. 2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Нормою ч.4 ст. 13 передбачено, що невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно з частиною другоюстатті 4 Закону України "Про державну виконавчу службу" державний виконавець здійснює примусове виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Контроль за законністю виконавчого провадження здійснюється у відповідності до ст. 83 Закону та регламентований Інструкцією з організіції примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/05 від 02.04.2012.

Отже, приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження виконавець не вчинив дій щодо зняття арешту майна боржника та зняття оголошення заборони на його відчуження, борг по виконавчому провадженню ВП №38569989 відсутній, а відтак бездіяльність державного виконавця необхідно визнати неправомірною.

Згідно з нормами ч.2 ст.387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Керуючись ст.3,4,10,11,14, 294, 383-389 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 - задовольнити .

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, що виразилась в невинесенні постанови про зняття арешту з усього майна та скасування заборони відчуження будь-якого майна, власником якого є ОСОБА_2, в межах ВП №38569989.

Зобов,язати державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, винести постанову про зняття арешту з усього майна та скасувати заборону відчуження будь-якого майна, власником якого є ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 5 денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя