Дата документу 23.05.2017
Справа № 320/2819/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Міщенко Т.М.

при секретарі Макаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі скаргу Заступника керівника Мелітопольської місцевої прокуратури на дії державного виконавця,

в с т а н о в и в:

Заступник керівника Мелітопольської місцевої прокуратури звернувся до суду з скаргою, в якій просить визнати постанову начальника Мелітопольського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 07.04.2017 про відмову у задоволенні скарги заступника керівника Мелітопольської місцевої прокуратури від 27.03.2017 неправомірною та зобовязати державного виконавця вжити у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 815/262/2012 від 21.05.2012 заходів до звернення стягнення на належне боржнику ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме: 1/5 частини житлового будинку розташованого за адресою: вул. Мелітопольських дивізій, 79, м. Мелітополь.

В судовому засіданні прокурор Демянчук О.Г. на задоволенні скарги наполягав та пояснив рішенням суду від 29.02.2012 задоволено позов Мелітопольського міжрайонного прокурора в інтересах Мелітопольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих злочином, у сумі 65195,90 грн. На виконання зазначеного судового рішення 21.05.2012 видано відповідний виконавчий документ. За заявою прокуратури, державним виконавцем 21.07.2014 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44046935. Постановою державного виконавця виконавче провадження № 44046935 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 47994838 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на загальну суму 151696,76 грн. Місцевою прокуратурою 27.03.2017 проведено ознайомлення з матеріалами вказаного виконавчого провадження та встановлено порушення, що державним виконавцем не вжитті заходи до звернення стягнення на належне боржнику нерухоме майно. 27.03.2017 заступником керівника місцевої прокуратури внесено скаргу на бездіяльність державного виконавця. Вказану скаргу отримано органом ДВС 27.03.2017. У подальшому, на адресу прокуратури 11.04.2017 надійшла постанова начальника виконавчої служби, якою у задоволенні скарги заступника керівника місцевої прокуратури відмовлено. Тому вважає, що рішення начальника виконавчої служби про відмову у задоволенні скарги прокурора є неправомірним. Просить задовольнити скаргу.

Представник Мелітопольської міської ради - ОСОБА_2 в суді скаргу прокурора підтримала та пояснила, що державний виконавець не здійснив заходів щодо реалізації майна боржниці ОСОБА_1, через дії державного виконавця місцевий бюджет не отримав вказану суму.

Представник Мелітопольського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області - ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу не визнала та пояснила, що по теперішній час не може звернути стягнення на майно боржниці. З 21.07.2014 знаходиться на виконанні виконавчий лист, розшукували транспортні засоби, два рази зверталися до суду з поданням про розшук ОСОБА_1 В 2015 році їм відмовили, потім вони звернулися вдруге 15.01.2016 та боржницю оголошено в розшук. Не встановлено місце мешкання боржниці.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася з невідомої суду причини, про день слухання справи сповіщена належним чином/а.с.35/.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, пояснила, що 1/5 частин зареєстровано за боржницею, правовстановлюючих документів не нерухоме майно ОСОБА_1 не має, на земельну ділянку не видавались ніякі документи та відсутні відомості про правовий статус земельної ділянки. ОСОБА_1 не знаходиться в розшуку, вона зявляється за викликом державної виконавчої служби. Всі знають її адресу, державний виконавець надсилав їй листи, виконавець ОСОБА_5 знає, що вона на звязку з ОСОБА_1 ОСОБА_5 виїжджала на адресу боржниці, однак ОСОБА_1 не впустила її, оскільки їй не належить все приміщення. ОСОБА_1 не ухиляється від сплати суми.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 29.02.2012 у справі № 815/262/2012 задоволено позов Мелітопольського міжрайонного прокурора в інтересах Мелітопольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих злочином, у сумі 65195,90 грн./а.с.10-13/.

На виконання зазначеного судового рішення 21.05.2012 видано відповідний виконавчий документ/а.с.14/.

За заявою Мелітопольської міжрайонної прокуратури, правонаступником якої є Мелітопольська місцева прокуратура, державним виконавцем ВДВС Мелітопольського МРУЮ 21.07.2014 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44046935 .

Постановою державного виконавця виконавче провадження № 44046935 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 47994838 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на загальну суму 151696,76 грн.

У силу ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» прокурор є учасником зазначеного виконавчого провадження.

Місцевою прокуратурою з використанням прав учасника виконавчого провадження, 27.03.2017 проведено ознайомлення з матеріалами вказаного виконавчого провадження, за результатами якого встановлено порушення державним виконавцем вимог ст.ст. 18, 48, 50, 56, 57 Закону у частині невжиття заходів до звернення стягнення на належне боржнику ОСОБА_1 нерухоме майно.

У звязку з виявленими порушеннями, 27.03.2017 заступником керівника місцевої прокуратури начальнику Мелітопольського МР ВДВС ГТУЮ в області, у порядку ст. 74 Закону внесено скаргу на бездіяльність державного виконавця/а.с.15-16/.

Вказану скаргу отримано органом ДВС 27.03.2017, що підтверджується реєстром відправки вихідної кореспонденції місцевої прокуратури/а.с.17/.

У подальшому, на адресу Мелітопольської місцевої прокуратури 11.04.2017 надійшла постанова начальника Мелітопольського МР ВДВС ГТУЮ в області, якою у задоволенні скарги заступника керівника місцевої прокуратури відмовлено/а.с.22/.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Також, згідно з п. 1 Розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012№512/5(у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5) державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобовязаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення своєчасного і повного виконання рішення.

Виявлення майна та звернення стягнення на майно боржника здійснюються у порядку, встановленому розділом VII Закону (п. 1 Розділу VІІІ Інструкції).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно ч. 6 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У ході здійснення виконавчого провадження за весь час перебування виконавчого листа № 815/262/2012 від 21.05.2012, з 21.07.2014, державним виконавцем достатніх коштів або рухомого майна, на які можливо звернути стягнення з метою виконання рішення суду, не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на обєкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

З огляду на те, що державним виконавцем не виявлено коштів, рухомого майна боржника, на які можливо звернути стягнення, а сам боржник, будучи обізнаним про наявність судового рішення про стягнення коштів та відповідного виконавчого провадження, види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу, не запропонував, єдиним майном, за рахунок реалізації якого можливо задовольнити майнові вимоги стягувача, є частина будинку по вул. Мелітопольських дивізій, 79 у м. Мелітополі.

За приписами ч. 4 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» після документального підтвердження належності боржнику на праві власності обєкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на обєкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову (п. 10 Розділу VІІІ Інструкції).

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Усупереч наведеним вимогам діючого законодавства, не дивлячись на встановлення державним виконавцем ще 21.10.2016, що підтверджується наявною у матеріалах виконавчого провадження інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належного боржнику нерухомого майна 1/5 частини будинку по вул. Мелітопольських дивізій, 79 у м. Мелітополі державний виконавець до звернення стягнення на вказане майно у цьому виконавчому провадженні не приступив, а саме арешт на таке майно не наклав, про що свідчать дані реєстру/а.с.23-25/.

Згідно з п. 26 Розділу VІІІ Інструкції реалізація майна, на яке звернено стягнення (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у ч. 8 ст. 56 Закону), здійснюється в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Арештоване майно - рухоме або нерухоме майно боржника (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у ч. 8 ст. 56 Закону «Про виконавче провадження»), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації (п. Розділу І Порядку).

Пункт 8 Розділу ІІІ Порядку вимагає лише надання відомостей про земельну ділянку, на якій розташований будинок (її правовий режим та розмір).

Разом з тим, надання державним виконавцем правовстановлюючих документів на земельні ділянки під обєктами нерухомості, що підлягають реалізації, чинним законодавством не передбачено.

Внаслідок бездіяльності державного виконавця в частині невинесення постанови про арешт нерухомого майна ОСОБА_1, він також не приступив до процедури оцінки майна боржника.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання.

Згідно з ч. 5 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем..

Відтак твердження постанови про відмову у задоволенні скарги прокурора про те, що боржник перебуває у розшуку, у звязку з чим буде позбавлений права на оскарження результатів оцінки майна є неспроможними.

Внаслідок не накладення арешту та не проведення оцінки належного ОСОБА_1 нерухомого майна останнє дотепер не передано на примусову реалізацію, що істотно порушує права стягувача - Мелітопольської міської ради та призводить до недоотримання місцевим бюджетом значних коштів на виконання рішення суду.

Постанова начальника Мелітопольського МР ВДВС ГТУЮ в Запорізькій області підтверджує бездіяльність державного виконавця у частині не звернення стягнення на нерухоме майно боржника, так як з її змісту вбачається, що саме після внесення прокурором 27.03.2017 скарги, державним виконавцем розпочато дії, спрямовані на реалізацію такого майна: 29.03.2017 спрямовано запити до КП «Мелітопольське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» для отримання копій правовстановлюючих документів на будинок; до Держгеокадастру для отримання інформації про правовий режим земельної ділянки під будинком; до відділу реєстрації Мелітопольської міської ради - з метою встановлення осіб, зареєстрованих у будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 прокурор має право звернутися до суду зі скаргою у зазначених справах не лише як учасник виконавчого провадження, статусу якого він набуває при відкритті виконавчого провадження за його заявою у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді, а й при здійсненні представництва в суді особи, яка є стороною виконавчого провадження.

За приписами ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

В силу ст. 389 ЦПК України про виконання ухвали відповідний орган державної виконавчої служби повідомляє суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

На підставі викладено, суд вважає, що постанова начальника Мелітопольського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 07.04.2017 про відмову у задоволенні скарги заступника керівника Мелітопольської місцевої прокуратури від 27.03.2017 є неправомірною, тому скаргу заступника керівника Мелітопольської місцевої прокуратури на дії державного виконавця слід задовольнити та зобовязати державного виконавця вжити у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 815/262/2012 від 21.05.2012 заходів до звернення стягнення на належне боржнику ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме 1/5 частини житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Мелітопольських дивізій, 79, м. Мелітополь, Запорізька область

Керуючись ст. 3, 385-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в:

Скаргу Заступника керівника Мелітопольської місцевої прокуратури на дії державного виконавця - задовольнити.

Визнати постанову начальника Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у формі постанови від 07.04.2017 про відмову у задоволенні скарги заступника керівника Мелітопольської місцевої прокуратури від 27.03.2017 неправомірною.

Зобовязати державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області вжити у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 815/262/2012 від 21.05.2012 заходів у відповідності зі ст.ст. 18, 43, 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження» до звернення стягнення на належне боржнику ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) нерухоме майно, а саме: 1/5 частини житлового будинку розташованого за адресою: вул. Мелітопольських дивізій, 79, м. Мелітополь, Запорізька область.

Зобовязати Мелітопольський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області повідомити суд і заявника про виконання ухвали не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: