Номер провадження: 22-ц/785/2444/17
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів: Черевка П.М.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 14 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвої Інни Петрівни, Плосківської сільської ради Балтського району Одеської області про визнання заповітів нікчемними,-

В С Т А Н О В И Л А:

08 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвої І.П., Плосківської сільської ради Балтського району Одеської області про визнання заповітів нікчемними.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 07.04.2014 року його мати склала заповіт, посвідчені посадовою особою Плосківської сільської ради Балтського району Одеської області, вдома у заповідача.

Відповідно до зазначеного заповіту, ОСОБА_7, зробила розпорядження, на випадок своєї смерті, а саме заповіла земельну ділянку площею 5,57 га., яка розташована на території Плосківської сільської ради Балтського району Одеської області, державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, ОСОБА_5. Однак у заповіті, в посвідчувальному записі, не зазначено, що заповіт посвідчено вдома у заповідача. На думку позивача, зазначене вище є порушенням вимог закону, а тому заповіт є нікчемним.

А тому ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом та просив його задовольнити з наведених у позовній заяві правових підстав.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 та його представник позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що заповіт складений відповідно до вимог чинного законодавства та немає підстав визнавати його нікчемним.

Представник третьої особи - Плосківської сільської ради, заперечувала проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що при посвідченні заповіту були дотримані всі вимоги діючого законодавства. На час складання заповіту заповідач знаходилася у здоровому розумі та розуміла значення своїх дій. Після складання заповіту, особисто його прочитала та підписала в присутності секретаря сільської ради.

Приватний нотаріус Пантілєєвіа І.П. до судового засідання не з'явилася, однак надала заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 14 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до апеляційного суду сторони по справі не з'явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином. Крім того, інтереси позивача ОСОБА_3 представляє його довірена особа. Тому у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін до суду апеляційної інстанції не перешкоджає подальшому розглядові справи та у доступі їх до апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги та пояснення на неї представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до положень статей 1233-1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто.

Згідно ч. 1ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст. 1247 ЦК України.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину (п. 7постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч. 1ст. 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року№ 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Форма заповіту передбачає обов'язковість його посвідчення нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України (ч. 3 ст. 1247 ЦК України).

Згідно ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до заповіту складеного матір'ю позивача - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та посвідченого 07.04.2014 року секретарем Плосківської сільської ради Балтського району Одеської області, остання заповіла належну їй на праві власності земельну ділянку загальною площею 5,57 га., яка розташована за адресою: Одеська область Балтський район Плосківська сільська рада відповідачу по справі ОСОБА_5.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», - «відсутність у тексті заповіту напису, що він складався та посвідчувався поза приміщенням нотаріальної контори, виконкому місцевої ради, але в межах нотаріального округу, не є істотною умовою для визнання заповіту недійсним, якщо судом буде встановлено, що форма заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України і волевиявлення заповідача було вільним».

Крім того, судом обєктивно встановлено, що форма заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України і волевиявлення заповідача було вільним, і що заповіт складався та посвідчувався в межах нотаріального округу.

Допущене порушення секретарем сільської ради при посвідченні заповіту в частині не зазначення місця вчинення даної нотаріальної дії, не може свідчити про недійсність заповіту, оскільки судом визнається не суттєвим і не впливає на волевиявлення померлої, вказане порушення свідчить про недобросовісне виконанням секретарем сільської ради своїх обовязків щодо вчинення нотаріальних дій, а не про нікчемність посвідчення нею заповіту.

Отже перевіряючи докази у справі судова колегія приходить до висновку, що доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим у справі доказам та постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Балтського районного суду Одеської області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, проте вона може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

П.М.Черевко

Р.Д.Громік