Провадження № 2/582/448/17
Справа № 582/1072/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2017 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Петен Я.Л.,

за участю секретаря - Гриценко К.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_4 звернулась до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та примусово зняти їх з реєстраційного обліку в даному житловому будинку. Крім того, просить стягнути з відповідачів на його користь судові витрати та витрати на правову допомогу.

Вказаний позов обґрунтований тим, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1. З жовтня місяця 2016 року в даному будинку позивач зареєстрував відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які мали намір придбати даний будинок. З лютого місяця 2017 року останні у вказаному будинку не проживають, хоч і зареєстровані, та за даними позивача придбали інший будинок в селі Козельне Недригайлівського району. На даний час позивач ОСОБА_1 уклав з іншою людиною попередній договір купівлі-продажу будинку, у зв'язку з чим неодноразово звертався до відповідачів з проханням знятися з реєстрації, оскільки новий покупець не має змоги оформити договір купівлі-продажу будинку. У зв'язку з наведеним представник позивача просила позов звдовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 у судове засідання не з'явились, остання подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи провести без участі її та позивача. Крім того, просила не стягувати з відповідачів на користь позивача судові витрати та витрати на правову допомогу (а.с.26).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, але надали суду кожен окремо заяви, в якій позовні вимоги визнають у повному обсязі та просять розглядати справу без їх участі (а.с.41, 43).

Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У зв'язку із визнанням відповідачами обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази.

Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають.

Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Засулля Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1, виданого 27 вересня 2012 року Недригайлівським РВ УМВС України в Сумській області (а.с.4).

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 22 вересня 2016 року визнано за позивачем ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями згідно технічного паспорту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.7). Вказана обставина підтверджується також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копією технічного паспорту на вказаний житловий будинок (а.с.8-13).

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області 26.09.2017р. за вих. № 296/02-12, в даному будинку зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та його дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, відповідачі по справі (а.с.42).

З лютого місяця 2017 року відповідачі в даному будинку не проживають, хоч і зареєстровані.

На даний час позиває має намір продати будинок, у зв'язку з чим з іншою людиною уклав попередній договір купівлі-продажу будинку, та неодноразово звертався до відповідачів з проханням знятися з реєстрації, оскільки новий покупець не має змоги оформити договір купівлі-продажу будинку (а.с.14).

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об'єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності.

Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Власник майна згідно зі ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача або членів сім`ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття.

Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 Житлового кодексу України.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-709цс16 від 16 листопада 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Виходячи з вищезазначеного суд вважає, що оскільки відповідачі, будучи належним чином зареєстрованими у будинку, належному на праві власності позивачу, у лютому 2017 році у добровільному порядку виселились з будинку, а тому є такими, що втратили право користування ним, будь-яких письмових домовленостей стосовно користування житловим будинком за вказаною адресою не існує, власник будинку немає ніяких обов`язків по наданню житла відповідачам, тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

В той же час, не підлягають задоволенню вимоги позивача про зняття з реєстрації відповідачів у належному йому на праві власності домоволодінні, оскільки прийняття судом рішення про позбавлення відповідачів права користування належним йому житловим приміщенням вже є підставою для зняття їх з реєстрації у цьому житловому приміщенні відповідно до вимог, передбачених ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 174, 197, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Недригайлівський районний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя Я. Л. Петен