Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/425/16-ц Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 34 Доповідач Шевчук А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Микитюк О.Ю., Кочетова Л.Г.,

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПРОВІДНА", про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що 14 серпня 2015 року з вини відповідача, яка керувала автомобілем НОМЕР_1, трапилася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний на той час йому на праві власності автомобіль НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження. Цивільна відповідальність володільця автомобіля Mazda CX-5 була забезпечена полісом обовязкового страхування у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», але страхових виплат не здійснено. Розмір нанесеного йому внаслідок ДТП матеріального збитку підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 23 листопада 2015 року та складає 837 783,36 грн., який він просить стягнути з відповідача на його користь.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 січня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 787 783,36 грн. та вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що висновок автотоварознавчого дослідження є сумнівним доказом, оскільки не встановлено чи саме той автомобіль, який був пошкоджений при ДТП, було надано для проведення дослідження. Відмова суду першої інстанції у проведенні комплексної експертизи призвела до неправильної оцінки фактичних обставин справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково у сумі 787 783,36 грн., суд першої інстанції виходив із того, що висновком експертного автотоаврознавчого дослідження від 23 листопада 2015 року доведено розмір матеріального збитку, заподіяного позивачу в сумі 837 783,36 грн., та сторони визнали, що страховиком виплачено страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 14 серпня 2015 року на 103 км+200м а/д Київ-Чоп ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, та, здійснюючи поворот ліворуч, не надала дорогу зустрічному транспортному засобу, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, чим порушила п.10.4 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 27 січня 2016 року винною у вчиненні адміністративного правопорушення визнано ОСОБА_2 (а.с.6-9).

Постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України).

За змістом ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У підтвердження розміру нанесеного матеріального збитку в сумі 837 783,36 грн. позивач надав висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 23 листопада 2015 року №8826, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім.Засл. проф. ОСОБА_3 (а.с.100-120). У висновку зазначається, що технічний огляд автомобіля НОМЕР_2, проводився експертом на СТО ТОВ «Баварія Моторс» у місті Харкові двічі: 11 вересня 2015 року та 23 жовтня 2015 року в присутності позивача та консультанта сервісу.

Представник відповідача не визнав розмір матеріального збитку, визначеного у висновку експертного дослідження, посилаючись на те, що дослідження проведено з відхиленням від ОСОБА_3 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року, а відповідач або її представник не були повідомлені про день та час проведення жодного технічного огляду автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП.

У матеріалах справи відсутні докази навіть про намагання повідомити відповідача або її представника про час та місце технічного огляду експертом Харківського НДІ судових експертиз пошкодженого, з вини відповідача внаслідок ДТП, автомобіля, що перешкодило ОСОБА_2 або її представнику бути присутніми під час проведення хоча б одного технічного огляду автомобіля НОМЕР_2.

Оскільки експерт, що провів автотоварознавче дослідження, не попереджався про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України, то за клопотанням представника відповідача ухвалою суду першої інстанції від 12 травня 2016 року в справі була призначена судова автотоварознавча експертиза за матеріалами цивільної справи, проведення якої було доручено експерту ОСОБА_4А.(а.с.62-63). На вирішення експертизи було винесено одне питання про розмір матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_2.

Відповідно до ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відповідач не сплатила витрати на проведення судової експертизи, що стало підставою для повернення ухвали суду без виконання (а.с.65).

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що не було сенсу оплачувати вартість судової експертизи, призначеної судом першої інстанції за матеріалами цивільної справи, оскільки вона б проводилася за фотознімками, що містяться у експертному висновку від 23 листопада 2015 року №8826, якому вони не довіряють, а обєкт дослідження не представлений у звязку з тим, що позивач та його представник наполягають на тому, що автомобіль BMW X5, який потрапив у ДТП, відремонтований та проданий особі, яка мешкає в Одеській області, а дані про нового власника їм невідомі.

Доказів того, що автомобіль НОМЕР_2, який потрапив у ДТП, проданий не надано, а тому відчуження автомобіля не доведено.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що саме позивач ухилився від проведення судової експертизи, а тому останній належними та допустимими доказами не довів, що винними діями відповідача внаслідок ДТП йому був нанесений матеріальний збиток у звязку із пошкодження автомобіля НОМЕР_2, в сумі 837 783, 36 грн.

За таких обставин відсутня потреба в обговоренні питання забезпечення цивільної відповідальності винної у ДТП особи, оскільки за приписами ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодуванні завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а розмір фактичної шкоди належними та допустимими доказами позивачем не доведено.

Відповідно до ст.309 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, яким відмовляє позивачу в задоволенні позову за недоведеністю.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча

Судді: