РІШЕННЯ

іменем України

"28" вересня 2017 р. 145/1232/17

2/145/704/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

за участі секретаря Тихої О.Н.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що йому на праві власності належить житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_2.

Крім нього, у вказаному домоволодінні зареєстрований та проживає його син - ОСОБА_3. Крім його сина, до складу його сім'ї також входить дружина - ОСОБА_4 та онука ОСОБА_5.

7 жовтня 2000 року його син уклав шлюб з ОСОБА_2, яка після укладення шлюбу почала носити прізвище «ОСОБА_2».

Після їх одруження він, на прохання сина, зареєстрував в належному йому домоволодінні його дружину ОСОБА_2, про що в домову книгу для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у АДРЕСА_2 були внесені відповідні відомості. Угоди про найм даного приміщення між ним та відповідачем не укладалось.

Сімейне життя його сина з його дружиною, відповідачкою по справі, не склалось, і в вересні 2015 року шлюб між ними було розірвано.

Оскільки відповідачка перестала проживати в його будинку, в нього виникла необхідність зняти її з реєстрації в належному йому житловому будинку, в зв'язку з припиненням обставин, за яких у неї виникло право на користування ним.

З цього приводу він неодноразово звертався до відповідачки з пропозицією в добровільному порядку скасувати свою реєстрацію, однак вона на його прохання не реагує, жодних дій, пов'язаних з її зняттям з реєстрації не вживає.

З метою вирішення питання про скасування реєстрації відповідачки в житловому будинку він звернувся до виконавчого комітету Сутисківської селищної ради народних депутатів у Вінницькій області з наміром скасувати її реєстрацію, однак йому було роз'яснено, що відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерті тобто скасувати реєстрацію можна лише за згодою особи, яка зареєстрована в житловому приміщенні.

Відповідачка по справі фактично не проживала у належному йому житловому будинку з 2014 року, оскільки сім'я його сина з відповідачкою фактично розпалась і вона переїхала -проживати до будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 фактично не проживає у його будинку з 2014 року, не оплачує комунальні послуги, не несе витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільною побуті, що порушує його права власника, оскільки він не може оформити субсидію на сплату комунальних платежів, та сплачує надмірні платежі за відповідачку.

Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування належним йому, ОСОБА_1, житловим будинком АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просить його задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 позов визнала, пояснила, що з 2014 року з дитиною не проживає в будинку ОСОБА_1, живе в смт Тиврів, сама мала виписатися.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.3 СК України визнає сім'єю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 - власник житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_2, що стверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 20.12.1976 року (а.с.3), архівним витягом з додатку до рішення виконкому Сутисківської селищної ради №37 від 23.03.1977 (а.с.9, 10) та не оспорюється сторонами.

Син позивача ОСОБА_3 перебував з відповідачкою у справі в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 11.09.2015 р., що стверджується рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області (а.с.7), а тому у житловому будинку позивача була зареєстрована його колишня невістка - ОСОБА_2, яка як член сім'ї мала право користуватися належним ОСОБА_1 житлом. Однак з 2014 року вона фактично не проживає у будинку позивача, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 31 серпня 2016 року (а.с.8), та не оспорюється відповідачкою.

Відповідачка ОСОБА_2 не оплачує комунальні послуги, не несе витрат по утриманню будинку та не бере участі у спільному побуті, однак зареєстрована, як така, що проживає у ньому, що порушує права власника ОСОБА_1, оскільки він сплачує платежі за відповідачку, та не може оформити субсидію на сплату комунальних платежів.

Суд вважає, що оскільки після розірвання шлюбу із сином ОСОБА_2 відповідачка перестала бути членом сім'ї позивача, вони не пов'язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов'язків, договір найму житла між ними не укладався, а тому ОСОБА_2 втратила право користування даним житлом.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 174, 212-215, 223 ЦПК України, ст.ст.16, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.3 СК України, ст.ст.72 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування належним ОСОБА_1 житловим будинком АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ратушняк І. О.