АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 664/2971/16-ц Головуючий в І інстанції: Никифоров Є.О. Номер провадження: 22-ц/791/1140/16 Доповідач: Вейтас І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоВейтас І.В.,
суддів: Колісниченка А.Г.,
Радченка С.В.,
секретар - Чертков Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 - представника ОСОБА_6, на рішення Цюрупинвського районного суду Херсонської області від 26 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розірвання договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона через свого представника ОСОБА_8 уклала договір оренди землі з ОСОБА_7, який був зареєстрований у відділі Держкомзему у Цюрупинському районі про що 25 червня 2011 року вчинено запис у Державному реєстрі. Позивач вказує, що між нею та орендарем до укладення договору були погоджені його умови, в тому числі: договір укладається строком на п'ять років та відповідач повинен використовувати земельну ділянку в майбутньому так, щоб забезпечити збереження родючості ґрунту з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. В порушення вказаних домовленостей договір було укладено строком на 15 років, а також відповідачем не розроблено проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь. Позивач вказує, що протиправна бездіяльність відповідача загрожує збереження стану орендованої земельної ділянки та посилаючись на положення ст.32 ЗУ «Про оренду землі», ст.651 ЦК України просила розірвати вказаний договір оренди землі.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 26 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_6 ОСОБА_5 в апеляційній скарзі вказує, що суд безпідставно відхилив доводи позивача про те, що факт не розроблення відповідачем проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь є порушенням вимог Закону України та умов договору щодо збереження родючості ґрунту, що є беззаперечною підставою для розірвання спірного договору. Посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого 01 грудня 2005 року Цюрупинським районним відділом земельних ресурсів Херсонської області на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,76 га, розташована на території Новомаячківської селищної ради Цюрупинського району Херсонської області, кадастровий номер АДРЕСА_1.

26 серпня 2010 року ОСОБА_6, від імені якої діяла ОСОБА_8 на підставі довіреності від 30 червня 2010 року, зареєстрованої в реєстрі за № 278 та посвідченої секретарем Новомаячківської селищної ради Цюрупинського району Херсонської області, та ОСОБА_7 уклали договір оренди землі строком на 15 років для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с.34-36). Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Цюрупинському районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 червня 2011 року за № 00049.

Відповідно до положень, закріплених в ст.237, 239 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки, яку він представляє.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначала, що між сторонами існувала домовленість про укладення спірного договору оренди землі строком на 5 років, однак, в порушення цієї домовленості, відповідно до п.8 договору він укладений на 15 років, що не відповідає її волевиявленню. При цьому позивач не надала суду жодних доказів такої домовленості, не зазначала та не доводила суду, що ОСОБА_8, яку вона уповноважила, на підставі довіреності, підписати вказаний договір оренди, діяла поза межами повноважень наданих їх довіреністю від 30 червня 2010 року, чи з їх перевищенням, або внаслідок зловмисної домовленості представника з другою стороною.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність правових підстав для розірвання спірного договору оренди землі з зазначеної позивачем підстави.

Колегія суддів також не погоджується з доводами апеляційної скарги про безпідставність відмови суду першої інстанції в задоволенні позову про розірвання договору з тих підстав, що відповідач не виконав обов'язок по розробці і дотриманню проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, який було було встановлено ч.4 ст.22 ЗК України.

Так, за змістом ч.4 ст.22 ЗК України, чинної на момент укладення договору оренди, земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель.

На час укладення спірного договору оренди землі 26 серпня 2010 року не існувало порядку розроблення проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь. Такий порядок було затверджено постановою КМУ № 1134 лише 2 листопада 2011 року.

Крім того відповідно до ч.18 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України на період до 1 січня 2015 року вимоги частини 4 статті 22 цього Кодексу поширюються лише на тих власників та користувачів, які використовують земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею більш як 100 гектарів.

На підставі ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)" від 12 лютого 2015 року № 191-VІІІ частину 4 ст.22 ЗК України було виключено.

Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається, лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінно або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що використання відповідачем земельної ділянки позивача без розроблення вказаного вище проекту не погіршує її екологічний стан чи родючість ґрунтів, а тому не може бути підставою для розірвання договору оренди землі.

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів недбалого ставлення до орендованих земель, зниження родючості ґрунтів орендованої земельної ділянки.

Перевірені колегією суддів доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки рішення суду постановлено правильно у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів, досліджених в судовому засіданні.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - представника ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 26 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: А.Г.Колісниченко

С.В.Радченко