Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/714/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

19.04.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.

суддів Кіселика С.А., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4, Новогригорівська Перша сільська рада Долинського району Кіровоградської області, приватний нотаріус Долинського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним (нікчемним).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4, Новогригорівська Перша сільська рада Долинського району Кіровоградської області, приватний нотаріус Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним (нікчемним).

В обгрунтування позову зазначала, що 27 січня 2016 року помер її батько ОСОБА_6. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 6,66 га, що знаходиться на території Новогригорівської Першої сільської ради Долинського району Кіровоградської області. 15 липня 2016 року вона та рідний брат ОСОБА_4, який є сином спадкодавця, звернулись до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_5 із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті батька. Під час звернення до нотаріуса дізналась про те, що ОСОБА_6 залишив заповіт від 23 січня 2015 року, зареєстрований в реєстрі №2, посвідчений секретарем Новогригорівської Першої сільської ради Долинського району Кіровоградської області, яким належну йому земельну ділянку заповідав ОСОБА_2, яка є донькою спадкодавця.

Вважає заповіт таким, що вчинений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Посилається на те, що батько не міг підписати заповіт, оскільки переніс інсульт внаслідок чого з 07 грудня 2014 року до середини січня 2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Долинській ЦРЛ, після чого в тяжкому стані виписаний з лікарні. Заповіт складений з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року № 3306/5 та крім цього, заповіт не містить відомості про особи свідків: дату їх народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка.

Просила визнати недійсним (нікчемним) заповіт ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, посвідчений 23 січня 2015 року секретарем Новогригорівської Першої сільської ради Долинського району Кіровоградської області ОСОБА_7, зареєстрований у реєстрі за № 2, а також стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 2-4).

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2017 року позов задоволено та розподілено судові витрати (а.с. 107-110).

В апеляційній скарзі на рішення суду відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ( а.с.120-121).

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, а позивач та її представники, ОСОБА_4 заперечили проти доводів скарги і просили рішення суду залишити без змін.

Представник Новогригорівської Першої сільської ради Долинського району Кіровоградської області та приватний нотаріус ОСОБА_5, які належним чином під розписку повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули.

Від сільської ради надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника. Просить апеляційну скаргу задовольнити (а.с.144,146).

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка представника Новогригорівської Першої сільської ради Долинського району Кіровоградської області та приватного нотаріуса ОСОБА_5, не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є дітьми ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

23 січня 2015 року секретарем Новогригорівської Першої сільської ради Долинського району Кіровоградської області - ОСОБА_7 було посвідчено заповіт, яким ОСОБА_6 належний йому земельний пай розміром 6,66 га згідно державного акта на право приватної власності на землю, який знаходиться на території Новогригорівської Першої сільської ради Долинського району Кіровоградської області, заповів ОСОБА_2. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 2. Заповіт посвідчено у присутності двох свідків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.8).

Державна реєстрація заповіту здійснена 22 жовтня 2015 року реєстратором Кіровоградської філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» (а.с.21).

27 січня 2016 року ОСОБА_6 помер (а.с.19).

Згідно даних Спадкової справи № 21/2016 померлого ОСОБА_6, 04 березня 2016 року до приватного нотаріуса Долинського нотаріального округу ОСОБА_5 звернулась з заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом (а.с.16), а також 15 липня 2016 року звернулись з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті батька - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.17-18).

Відповідно до довідки виконкому Новогригорівської Першої сільської ради Долинського району Кіровоградської області, ОСОБА_6 на день смерті був зареєстрований та проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з ним була зареєстрована та проживала його дочка ОСОБА_2. Заповіт ОСОБА_6 від 23 січня 2015 року, який посвідчувався в Новогригорівській Першій сільській раді, не змінювався та не скасовувався (а.с.22).

Задовольняючи позов та визнаючи заповіт недійсним (нікчемним), суд першої інстанції виходив з того, що заповіт посвідчений особою, яка не була уповноважена у порядку встановленому законом на вчинення нотаріальних дій. Суд погодився з доводами позивача про те, що що спірний заповіт не відповідає вимогам щодо його форми, оскільки у заповіті зазначено, що заповіт посвідчено у присутності свідків, проте не вказано через які фізичні вади заповідач не може сам прочитати заповіт, текст заповіту не містить відомостей про дати народження і реквізити паспортів чи інших документів, на підставі яких було встановлено особи свідків, при яких посвідчено заповіт, невірно зазначено місце складання заповіту, не вказано час складення заповіту, заповіт було виготовлено у сільській раді, при цьому не зазначена причина з якої заповідач не зміг особисто зявитись до органу місцевого самоврядування, посвідчувальний напис не відповідає затвердженій формі .

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки такий висновок не відповідає обставинам справи, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, є недоведеними, суд допустив порушення норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Згідно з нормами ст. 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є: складання заповіту у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними в ст.ст. 1251-1252 ЦК України.

Відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів (державних, приватних), а у населених пунктах, де немає нотаріусів, певні нотаріальні дії, в тому числі і посвідчення заповітів, здійснюється уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1.1. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року № 3306/5, передбачено, що Перелік нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування, визначено статтею 37 Закону України "Про нотаріат".

Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 Цивільного кодексу України.

Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути посадова особа органу місцевого самоврядування, яка посвідчує заповіт, спадкоємці за заповітом, члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом, особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому (п.1.2, розділу І,п.1.4 розділу ІІІ Порядку).

Порядок посвідчення заповіту при свідках передбачено ст. 1253 ЦК України.

Допитана в суді першої інстанції секретар Новогригорівської Першої сільської ради Долинського району Кіровоградської області ОСОБА_7 підтвердила, що у телефонній розмові ОСОБА_6 попросив її та ще двох свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_8, які працюють у сільській раді, прибути за місцем його проживання і посвідчити заповіт. Як посадова особа секретар сільської ради, вона з вказаними свідками прибули в будинок, де проживав ОСОБА_6. Він пояснив, що хоче заповісти належну йому земельну ділянку своїй доньці ОСОБА_2. Для цього він надав свій паспорт, а державний акт на землю повідомив, що надасть ОСОБА_2. При розмові про намір скласти заповіт, при зясуванні намірів щодо розпорядження земельною ділянкою на випадок своєї смерті, ОСОБА_2 не була присутня. В приміщенні сільської ради за допомогою технічних засобів виготовила текст заповіту у двох примірниках та на наступний день разом з указаними свідками знову прибули до місця проживання ОСОБА_6. Він пояснив, що читати заповіт не буде через дрібні букви і попросив прочитати йому текст заповіту вголос. В присутності свідків нею був зачитаний заповіт, після чого ОСОБА_6 підписав заповіт особисто, а вона посвідчила його підпис. Пояснила, що особи свідків були встановлені по даним їх паспортів, дієздатність нею перевірено. Дані паспортів не занесла у заповіт, проте зі свідками ОСОБА_6 був знайомий особисто, вона також знає їх по роботі у сільській раді. При посвідченні заповіту ОСОБА_2 не була присутня.

Вказані обставини підтвердили також допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8.

Свідок ОСОБА_9 пояснила крім того, що саме ОСОБА_6 просив її та ОСОБА_8 бути свідками при посвідченні заповіту. Читати ОСОБА_6 міг, сам розписався у заповіті, проте до підписання заповіту, текст заповіту йому прочитали вголос, оскільки він відмовився читати і сам попросив прочитати його.

В матеріалах справи докази того, що ОСОБА_6 переніс інсульт та за станом здоровя не міг підписати заповіт особисто, відсутні. Не надані такі докази і в суді апеляційної інстанції.

Медичною карткою стаціонарного хворого № 4981-596 підтверджується, що ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у Долинській центральній районній лікарні з 08 грудня 2014 року по 29 грудня 2014 року у звязку із захворюванням легень, виписаний під нагляд терапевта та фтізіатра.

Як свідчать матеріали справи, на першій сесії сільської ради 7-го скликання 06 листопада 2015 року ОСОБА_7 обрано секретарем Новогригорівської Першої сільської ради (а.с.36).

Згідно затвердженої сільським головою Новогригорівської Першої сільської ради Посадової інструкції секретаря сільської ради, секретар сільської ради є особою, що виконує нотаріальні дії (п.п. «б» п.3 інструкції) (а.с.37).

Відповідно до п. 2.12. Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, усі нотаріальні дії, які вчиняються посадовою особою органу місцевого самоврядування, реєструються в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування у порядку, передбаченому статтею 52 Закону України «Про нотаріат» та Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5.

Згідно п. 1.10. Розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, відомості про посвідчення посадовими особами органів місцевого самоврядування заповітів та інформація про їх скасування, зміну або видачу дубліката підлягають обов'язковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011 року № 491 «Про затвердження Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі».

Стаття 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Згідно ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова: забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету, здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету.

Оскільки ОСОБА_7 діяла в межах наданих їй повноважень, висновок суду про те, що заповіт посвідчено особою, яка не мала на це відповідних повноважень є безпідставним та таким, що не відповідає дослідженим доказам.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що заповіт, посвідчений секретарем сільської ради ОСОБА_7 зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування у порядку, передбаченому статтею 52 Закону України «Про нотаріат» та Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5 (а.с.38-39).

Також заповіт у встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011 року № 491 Порядку зареєстровано у Спадковому реєстрі (а.с.5-6).

Та обставина, що ОСОБА_7 є уповноваженою посадовою особою органу місцевого самоврядування на вчинення нотаріальних дій, підтверджується і тим, що сама позивач ОСОБА_3, звернулась до секретаря сільської ради ОСОБА_7 02 березня 2016 року за посвідченням довіреності, якою уповноважила ОСОБА_10 та ОСОБА_11 представляти її інтереси в суді, довіреність зареєстровано в реєстрі за № 7 (а.с.9).

Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування передбачено, що посвідчення заповіту в присутності не менш як двох свідків може відбуватися, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт.

Як встановлено в ході розгляду справи показами свідків і секретаря сільської ради ОСОБА_7 і не спростовано в ході розгляду справи, ОСОБА_6 не мав фізичних вад, які б перешкоджали йому самому прочитати текст заповіту. Заповіт було прочитано йому вголос і у присутності свідків на його прохання у звязку з тим, що він виявив саме таке бажання, не побажав читати текст заповіту особисто.

За таких обставин, доводи про те, що у заповіті не зазначено через які фізичні вади заповідач не може сам прочитати заповіт, не є порушенням вимог ч.2 ст.1248 ЦК України, оскільки така вимога передбачена лише у разі наявності фізичних вад.

Присутність свідків при посвідченні заповіту не є порушенням нотаріальної таємниці.

Докази того, що ОСОБА_2 була присутня при посвідченні заповіту, в матеріалах справи відсутні.

Судом встановлено, що заповідач ОСОБА_6 був особисто знайомий зі свідками.

Те, що особи свідків було встановлено за їх паспортами, справжність їх підписів та дієздатність перевірено секретарем сільської ради ОСОБА_7, підтверджена показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та змістом самого заповіту від 23 січня 2015 року.

Тому за таких обставин доводи заявника стосовно того, що заповіт не містить відомостей про дати народження і реквізити документів, на підставі яких було встановлено особи свідків, при яких посвідчено заповіт, не є суттєвим порушенням форми заповіту, а тому не може бути підставою для визнання його нікчемним відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України.

Заповіт вважається вчиненим у день та час його посвідчення.

Заповіт, підписаний заповідачем, набуває юридичної сили тільки після його посвідчення нотаріусом або особами, зазначеними у ст.ст.1251 та 1252 ЦК України. Попередні або наступні дії заповідача чи уповноваженої посадової особи на вчинення нотаріальних дій, що вчиняються у звязку із скаданням заповіту (складання проекту заповіту, виготовлення тексту заповіту за допомогою технічних засобів, реєстрація заповіту у Спадковому реєстрі і тп.п) не мають вирішального значення для набуття чинності заповітом. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що заповіт було складено та посвідчено саме 23 січня 2015 року, тому підстави для визнання заповіту нікчемним у звязку з відсутністю у заповіті відомостей про час складання заповіту, відсутні.

Матеріалами справи підтверджено, що заповідач проживав на території Новогригорівської Першої сільської ради Долинського району Кіровоградської області, нотаріальні дія посвідчення заповіту вчинено в межах території, на яку розповсюджуються повноваження виконавчого органу сільської ради, тому відсутність у тексті заповіту напису де саме він посвідчувався, не є істотною умовою для визнання заповіту недійсним (нікчемним).

Зміст посвідчувального напису свідчить про те, що посвідчувальний напис відповідає затвердженій формі, відповідає вимогам, передбаченим у Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, чинному на час вчинення нотаріальної дії.

В судовому засіданні апеляційної інстанції сторони пояснили, що після смерті їх матері відкрилась спадщина на належну їй на праві власності земельну ділянку. Вказана земельна ділянка була успадкована ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 за законом. При цьому батько ОСОБА_6 відмовився від спадкування після смерті дружини на користь доньки ОСОБА_2.

Вказане підтверджується і записом у журналі реєстрації вчинення нотаріальних дій, де зазначено, що 11 лютого 2015 року ОСОБА_6 відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2.

Ці обставини підтверджують наявність волевиявлення ОСОБА_6 залишити належне йому майно після смерті відповідачці.

Оскільки, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Сукупністю зібраних у справі доказів підтверджується, що заповіт посвідчено уповноваженою особою, доводи позову про те, що заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є безпідставними та недоведеними, тому позовна заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.88 ЦПК України у звязку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307,ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним (нікчемним) відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді С.А.Кіселик

ОСОБА_12