Справа № 316/1588/17
Провадження № 2/316/959/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2017 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Вільямовської Н.О.,

за участю секретаря: Рябухи О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в особі свого представника ОСОБА_3, яка діє на підставі нотаріальної довіреності, у жовтні 2017 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В позові посилається на те, що 24.09.1994 року між її батьками: ОСОБА_2 (до шлюбу Язвинською) О.С. та ОСОБА_4 укладено шлюб. 29.09.1995 року в них народилася донька ОСОБА_1 та 12.08.1999 року народився син ОСОБА_5.

20.08.1999 року сімя ОСОБА_5 на трьох осіб: чоловіка ОСОБА_4, дружину ОСОБА_6 та доньку - ОСОБА_1 отримали на підставі рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради №151 від 19.08.1999 року, квартиру №13 що знаходиться у будинку №10 по вулиці Центральна в м. Енергодар Запорізької області. Сімя ОСОБА_1 вселилася у вищезазначену квартиру та зареєстрували своє місце проживання в ній. Згодом, у квартирі був зареєстрований четвертий член сімї ОСОБА_5, який народився 12.08.1999 року. 21.02.2014 року ОСОБА_5 змінив імя «Микита» на «Нікіта», про що зроблено відповідний актовий запис.

В середені серпня 2016 року відповідач по справі ОСОБА_5 ОСОБА_7 повідомив батьків, що він їде на заробітки до Росії. Він забрав свої речі та документи та поїхав. Позивач зазначає, що саме з того часу відповідач у квартирі не зявляється та жодних відомостей про його місцезнаходження не відомо. Він лише іноді телефонує батькам, не зазначаючи свого місця знаходження.

На даний час у квартирі зареєстрована позивачка та її брат ОСОБА_2 відповідач по справі.

Позивачка наголошує на тому, що відповідач припинив проживання в квартирі та припинив виконувати обовязки члена сімї, повязані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. Вказані обовязки виконує тільки позивачка, а саме вносить плату за комунальні послуги, світло, квартирну плату. Вважає, що відповідач втратив зацікавленість до квартири.

Просила визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, за участю її представника ОСОБА_3, позовні вимоги, викладені у заяві підтримала у повному обсязі та просила їх задоволнити (а.с.16).

Представник позивача ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.30). Раніше у судовому засіданні надавала пояснення зазначаючи, що батьки позивачки та відповідача мешкають у Росії. З їх слів син живе самостійним життям. Позивачка навчається у м. Санкт-Петербург. В квартирі ніхто не проживає та замки там не змінювалися. В квартирі знаходяться речі тільки позивачки. За квартирою доглядає бабуся. Позивачка приїжджала влітку та збирається також приїхати на Новий рік.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Про дату та час судового засідання був повідомлений за допомогою судових викликів, але до суду повернувся поштовий конверт з відповідною відміткою про невручення (а.с.17).

Третя особа Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області не з'явилась, в матеріалах справи є заява про розгляд справи без участі представника (а.с.14).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що згідно Ордеру на жиле приміщення №298 від 20.08.1999 року, ОСОБА_4 надано квартиру АДРЕСА_2, на склад сім'ї: ОСОБА_4 глава, ОСОБА_6 - дружина, ОСОБА_8 - донька (а.с. 4). Вказана квартира не приватизована.

На даний час у вказаній квартирі зареєстровані відповідач ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1, що підтверджується довідкою № 3124 від 30.11.2017 року (а.с. 29).

Так, стаття 47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім'ї в іншому населеному пункті, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, які зазначили, що у спірній квартирі не проживає не тільки відповідач, але й позивачка.

Так, свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що є сестрою ОСОБА_6 матері сторін, зазначаючи на те, що ОСОБА_7 закінчив школу у 2016 році та поїхав, сказавши, що буде жити самостійно. За квартирою наглядає бабуся, ходить туда один раз на тиждень. Батьки ОСОБА_7 виїхали приблизно навесні 2016 року. Сестра їй каже, що ОСОБА_7 дзвонить часто та зазначає, що в нього все гаразд, але не розповідає де саме він знаходиться. Даша навчається в м. Санкт-Петербург на денному відділенні університету. Проживає вона там приблизно 4-5 років. Приїжджає у м. Енергодар один раз на рік. Також свідок зазначила, що у квартирі вона була. Квартира трикімнатна. У ОСОБА_10 та ОСОБА_7 є свої кімнати. В квартирі не має речей ані ОСОБА_10, ані ОСОБА_7. Коли сестра приїжджає до Енергодара, вона проживає в квартирі. Замки ні в тамбурі, ні в квартирі не змінювалися.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що є колегою батьків позивача та відповідача, разом з ними працював та знає їхніх дітей. Позивачку знає з народження. Приблизно 4 роки тому ОСОБА_10 вступила до університету у м. Санкт-Петербург та проживає там. Приїжджає на канікули додому. ОСОБА_7 не бачив приблизно 2 роки, зі слів батьків, ОСОБА_7 виявив бажання жити самостійно.

Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 р. у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства», заява №19009/04, п.41 50, Справа «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Заява №30856/03) 2 грудня 2010 року).

Відповідно до ст.29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

ОСОБА_2 зареєстрований у спірному житлі з 07.10.1999 року, що підтверджує Довідка №2882 від 19.10.2017 року (а.с.25).

Щодо посилання позивача, на несплату комунальних послуг з боку відповідача, у звязку з чим вона зазнає зайвих витрат, суд зазначає, що це не є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Крім того, відповідно до пояснень свідків, у судовому засіданні встановлено, що позивачка також не проживає в спірній квартирі приблизно чотири роки, оскільки як було встановлено у судовому засіданні, вона взагалі не проживає на території України, оскільки навчається в іншій державі в якій і проживає постійно.

В позові зазначено, що правовою підставою для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням є ст. 107 ЖК України.

Доказів вибуття відповідача до іншого населеного пункту позивач не надав, а тому позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою №13 в будинку №10 по вулиці Центральній у м. Енергодар Запорізької області на підстав ст. 107 ЖК задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.107 ЖК України, ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 258, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Н. О. Вільямовська