Справа № 2-1178/11
У Х В А Л А

13 жовтня 2017 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Невмержицького С. С.

з секретарем Аврамчук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Овруч справу за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника Овруцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області , -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувсь до суду зі скаргою на дії начальника Овруцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що 19.10.2011 року Овруцьким районним судом Житомирської області у справі №2-1178/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» грошову заборгованість за кредитним договором в сумі 23136,28 грн., та 351,36 грн. судових витрат, яку ОСОБА_1 сплатив в добровільному порядку.

На початку серпня 2017 року йому стало відомо, що в рамках виконавчого провадження №31277577 державним виконавцем 15.05.2012 року винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчудження.

20.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Овруцького РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області із заявою про зняття арешту, накладеного на все його майно.

04.10.2017 року заявник отримав лист начальника Овруцького РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 04.10.2017 року за №12249, яким повідомлено ОСОБА_1 про відсутні правові підстави щодо звільнення з-під арешту майна боржника, арешт може бути знятий лише за рішенням суду, та було запропоновано звернутися з відповідною заявою до суду, щодо зняття арешту.

За таких обставин, має усі законні підстави звернутись за захистом свої прав до суду, оскільки вважає незаконними дії начальника Овруцького РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області ОСОБА_3

Посилаючись на вищевикладене, представник заявника просить суд:

- визнати дії начальника Овруцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3, які полягають у не знятті арешту з усього належного ОСОБА_1 майна, що накладений відповідно до постанови від 15.05.2012 року по виконавчому провадженню №31277577 незаконними;

- зобов»язати Овруцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зняти арешт, накладений згідно постанови винесеної 15.05.2012 року державним виконавцем Кожан О.В. в межах виконавчого провадження №31277577, та який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборони відчудження об»єктів нерухомого майна за №12496299 на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також скасувати заборону на відчудження такого майна та інші заходи примусового виконання рішення суду.

Представник заявника, надав клопотання про розгляд справи за відсутністю заявника та його представника, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Овруцького РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській областій області надав заперечення на скаргу в якій просить відмовити в задоволенні скарги, справу розглядати без їх представника.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України вказано, що до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 14 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, яка діяла на час оскаржуваних дій державного виконавця та оскаржуваної його постанови, далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що 19.10.2011 року Овруцьким районним судом Житомирської області у справі №2-1178/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» грошову заборгованість за кредитним договором в сумі 23136,28 грн., та 351,36 грн. судових витрат (а.с.5).

22.11.2011 року Овруцьким районним судом було видано виконавчий лист по справі №2-1178/11.

20.01.2012 року державним виконавцем Овруцького РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області відкрито виконавче провадження №31277577 з примусового виконання виконавчого листа №2-1178/11 виданого 22.11.2011 року Овруцьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» грошову заборгованість за кредитним договором в розмірі 23136,28 грн., та 351,36 грн. судових витрат, а всього 23487,64 грн.(а.с.7-10).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадженням має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

В ході здійснення виконавчого провадження №31277577 з примусового виконання виконавчого листа №2-1178/11 виданого 22.11.2011 року Овруцьким районним судом, 15.05.2012 року державним виконавцем було накладено арешт на все майно боржника у межах суми стягнення, відомості щодо якої внесено до Єдиного реєстру заборон відчудження об»єктів нерухомого майна за №12496299.

Відомості про державну реєстрації прав та їх обтяжень державним реєстратором прав на нерухоме майно зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, підстава обтяження постанова державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження від 15 травня 2012 року (а.с. 11-12).

27.06.2014 року виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п.4, ч.1, ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент вказаних правовідносин, про що була винесена відповідна постанова, повторно виконавчий лист №2-1178/11 від 22.11.2011 року на виконання до відділу ДВС не надходив, а виконавчі провадження знищені, у зв»язку із закінченням строку зберігання (а.с.4).

20.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Овруцького РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області із заявою про зняття арешту, накладеного на все його майно.

04.10.2017 року заявник отримав лист начальника Овруцького РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 04.10.2017 року за №12249, яким повідомлено ОСОБА_1 про відсутність правових підстав щодо звільнення з-під арешту майна боржника, неможливість здійснення зазначених виконавчих дій у звязку зі знищення виконавчого провадження, арешт може бути знятий лише за рішенням суду, та було запропоновано звернутися з відповідною заявою до суду, щодо зняття арешту. (а.с.4).

В матерілах справи мається довідка ПАТ КБ «Приват Банк» від 29.08.2017 року, яка свідчить про відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Приват Банк» (а.с.6).

Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт з майна може бути знято за рішенням суду.

Державним виконавцем доказів у спростування доводів скарги та правомірності своїх дій суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Вважає, дії начальника ВДВС неправомірними, оскільки в нього відсутня будь яка заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до вимог ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» (ст. 50 Закону в редакції чинній на час вчинення виконавчих дій) при повернені виконавчого листа стягувачеві та знищенні виконавчого провадження державний виконавець зобов»язаний був зняти арешт з його нерухомого майна.

За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати бездіяльність начальника ВДВС щодо невжиття заходів до скасування арешту з майна ОСОБА_1, неправомірними, та зобов»язати його у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» вчинити дії для зняття арешту з майна заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

При подачі скарги до суду скаржником судовий збір не було сплачено, за відсутності доказів щодо понесених судових витрат заявником, дане питання відповідно до ст. 388 ЦПК України судом не вирішується.

На підставі ст. 383,386,387,388 ЦПК України, ст.ст. 4,26 ЗУ «Про виконавче провадження» суд

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії начальника Овруцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3, щодо не зняття арешту з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1

Зобов»язати начальника Овруцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3, скасувати арешт накладений на все майно, належне ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, постановою «про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження», яка була винесена 15.05.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Овруцького районного управління юстиції у виконавчому провадженні ВП № 31277577, а також скасувати заборону на відчудження такого майна.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Житомирської області через Овруцький районний суд Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_4