Справа № 310/8052/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Мирошниченко Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши, що вона є власником житлового будинку №14 по вул. Зеленій у с. Старопетрівка Бердянського району на підставі договору дарування від 12.11.2004 року. За цією ж адресою зареєстрована і відповідач, але не проживає за місцем реєстрації понад шість місяців, місцезнаходження її та засоби звязку невідомі. Вказала, що про факт не проживання ОСОБА_2 в спірному будинку комісією виконавчого комітету Осипенківської сільської ради Бердянського району 26.10.2017 року було складено акт. Просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком №14 по вул. Зеленій у с. Старопетрівка Бердянського району Запорізької області.

Позивач та її представник в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутностю, наполягали на позові, не заперечували проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не зявилась, про слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно копії договору дарування від 20.11.2004 року та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.04.2005 року (а.с. 4-5) ОСОБА_1 є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: Запорізька область, Бердянський район, с. Старопетрівка, вул. Зелена, буд. 14.

Згідно довідки виконавчого комітету Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області (а.с. 16) ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до акта від 26.10.2017 року, складеного комісією виконавчого комітету Осипнківської сільської ради Бердянського району Запорізької області ОСОБА_2 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з дня її реєстрації (а.с. 3).

Поясненнями свідка ОСОБА_1, знайшо своє підтвердження факт непроживання відповідача у спірному житловому будинку і порушення ним прав позивача, які передбачені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні нею цих прав.

Крім того, в силу ст. 64, 156 ЖК УРСР та ст. 405 ЦК України відповідач не є членом сімї позивача і в нього відсутнє право користування спірним житловим приміщенням на підставі договору найму за ст. 158 ЖК УРСР.

Таким чином, судом встановлено, що позивач на законних підставах набула право власності на житловий будинок №14 по вул. Зеленій в с. Старопетрівка Бердянського району відповідач не проживав однією сімєю з позивачем у цьому житловому приміщенні, але залишається зареєстрований в ньому, чим робить перешкоди ОСОБА_3 у здійсненні прав власника, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені ним на оплату судового збору в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, 64,150,156 ЖК УРСР та ст. 15, 16, 386, 391, 405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком №14 по вул. Зелена в с. Старопетрівка Бердянського району Запорізької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне судове рішення складено 03 січня 2018 року.

Суддя