н/п 2/490/4209/2017 Справа № 490/3133/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 вересня 2017 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Гуденко О.А.
при секретарі Окмінська Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаїва із позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1
Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився,про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином через оголошення у газеті "Ріднє Прибужжя".
Ухвалою суду справа розглянута у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
26 квітня 1994 року ОСОБА_1 видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 115/300 частин домоволодіння по АДРЕСА_1.
29.07.1978 року відповідач був прописаний за вищевказаною адресою.
Відповідач з моменту реєстрації не проживає за місцем свого проживання. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивач сплачує самостійно, ніякої допомоги від відповідача не отримує.
Факт не проживання відповідача у вищезазначеній квартирі підтвердили у акті про не проживання особи за місцем реєстрації сусіди - ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
У відповідності до правової позиції Верховного Суду України в справі №688/63/15-ц, у справі №6-709цс16 положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин - в будь-який час.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14.
Таким чином, встановивши, що відповідач набув право проживання у спірному будинку у межах правовідносин з попереднім власником, та оскільки законодавство не передбачає перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного, у відповідності у відповідності зі ст. 405 ЦК України, суд дійшов до висновку про відсутність відповідача понад один рік в будинку АДРЕСА_1, враховуючи тривалість не проживання, без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування вищезазначеною квартирою.
Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8,10,30,212-215 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, 1955 року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів після проголошення рішення.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.