Справа №339/299/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Бойко Н.З.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Тисівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на будинковолодіння по вул.Б.Хмельницького,40 в с.Тисів Болехівської міської ради, як спадкове майно після смерті тітки ОСОБА_2

Позовні вимоги обгрунтовує тим, щоза життя ОСОБА_2 збудувала житловий будинок за вказаною адресою будинок на законних підставах, однак не виготовила правовстановлюючі документи. Оскільки він допомагав тітці по господарству, здійснював догляд за будинком, підтримував у належному стані, тому вона, маючи прихильність до нього, склала заповіт в його користь. Після її смерті, звернувшись у визначений законом строк до нотаріуса, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів у спадкодавця.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з наведених вище підстав та додатково пояснив, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає, оскільки вона проживала одна у власному будинку, що знаходився поруч з його будинком.

В судове засідання представник відповідача не зявився, на адресу суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.18).

Такі дії представника відповідача не суперечать вимогам ст. 158 ЦПК України, згідно якої особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи без її участі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, безпосередньо дослідивши наявні докази у справі та надавши їм оцінку, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи предметом судового розгляду є будинковолодіння по по вул.Б.Хмельницького,40 в с.Тисів, реєстрація права власності на яке не проводилося та правовстановлюючі документи на який ніким не виготовлялися, що підтверджується довідкою ОБТІ (а.с.8).

З технічного паспорту на вказаний житловий будинок вбачається, що такий був збудований у 1975 році ( а.с.4-7).

А згідно записів погосподарських книг Тисівської сільської ради цей будинок облікувався саме за ОСОБА_2В.(а.с.10).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як передбачено ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону виникають з моменту такої реєстрації.

А в ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону вказано, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, оскільки спірний будинок було збудовано до 01.07.2004 року, то державна реєстрації прав на нього не була обов'язковою, а відтак виникнення права власності на нього не залежить від державної реєстрації.

Відповідно до законодавства, яке діяло до 01.07.2004 року, до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, зважаючи на те, що спірний житловий будинок збудовано у 1975 році і в записах по господарської книги він рахується за ОСОБА_2, то суд визнав, що вона і була власником даного будинку і після її смерті, яка настала 24.12.2016 року (а.с.9), такий входить до складу спадкового майна.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Тисівської сільської ради, за яким заповіла все своє майно ОСОБА_1 ( а.с.11).

Як зазначено в ст.1216 ЦК УКраїни спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи , яка померла (спадкодавця) до іншої особи (спадкоємця).

Згідно з положеннями частин 1,2 ст.1220, ч.1 ст.1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття cпадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст. 1270 ЦК строк.

Позивач будучи спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину, оскільки у визначений законом строк, а саме 22.05.2017року (а.с.26) подав заяву до нотаріальної контори про її прийняття.

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів у спадкодавця (а.с.12).

Стосовно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії суд констатує наступне.

Нотаріальна діяльність є специфічна правова форма діяльності, сутність якої полягає в тому, що в її рамках здійснюється застосування правових норм шляхом реалізації нотаріатом юрисдикційних повноважень у безспірних справах пов'язаних із цивільними правовідносинами.

Відсутність належного правовстановлюючого документу засвідчує про те, що дана справа не може тлумачитись як безспірна, а отже до даних правовідносин не може бути застосована нотаріальна форма охорони та захисту прав і законних інтересів позивача шляхом вчинення нотаріальних дій.

Отже, позивач, будучи спадкоємцем за заповітом вважається таким, що прийняв спадщину у вигляді будинковолодіння після смерті тітки ОСОБА_2 і вона належить йому з часу її відкриття.

З технічного паспорту вбачається, що дане будинковолодіння складається із житлового будинку "А", стайні "Б", стодоли "В", вбиральні "Г", воріт, огорожі, вартістю 118337грн. (а.с.5-7).

На підставі наведеного, ст. 1220-1223, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК, керуючись ст. 214,215 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння №40 по вулиці Б.Хмельницького в с.Тисів Болехівської міської ради Івано-Франківської області, яке складається із житлового будинку "А", стайні "Б", стодоли "В", вбиральні "Г", воріт, огорожі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Якщо особи, які брали участь в справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Головенко О.С.