Справа № 457/134/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/5842/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2, позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на заочне рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 15 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» в особі філії Дрогобицьке управління експлуатації газового господарства ПАТ «Львівгаз», третя особа: Міністерство енергетики та будівельної промисловості України про визнання незаконним припинення газопостачання споживачеві, зобовязання відновити газопостачання,-

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» в особі філії Дрогобицьке УЕГГ ПАТ «Львівгаз», третя особа: Міністерство енергетики та будівельної промисловості України про визнання незаконним припинення газопостачання споживачеві, зобовязання відновити газопостачання.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що він прожиає в м. Трускавці по вул. У.Кравченко, 18/2. Між ним та відповідачем був укладений договір №08641 від 22.03.2007 року про надання послуг з газопостачання, тобто відбулись фактичні договірні відносини, адже позивач сплачував товариству кошти за його послуги, а товариство приймало оплату послуг і надсилало йому квитанції про необхідність оплати його послуг. 16.04.2013 року о 14-00 год. Працівниками АТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» в особі філії Дрогобицьке УЕГГ ПАТ «Львівгаз» в помешканні позивача булдо припинено газопостачання. Після вияснення такого, позивач отримав інформацію від чергового відділення СЕГГ м. Трускавець про те, що працівниками СЕГГ м. Трускавець на той час філії Бориславське УЕГГ ПАТ «Львівгаз» було припинено газопостачання до його частини житлового будинку у звязку з тим, що, нібито, газопровід-ввід непридатний для подальшої експлуатації. Вважає, що припинення газопостачання є незаконним. Просить відносити порушене право.

Заочним рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 15 травня 2017 рокупозовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» в особі філії Дрогобицьке управління експлуатації газового господарства ПАТ «Львівгаз», третя особа: Міністерство енергетики та будівельної промисловості України про визнання незаконним припинення газопостачання споживачеві, зобовязання відновити газопостачання - задоволено.

Вирішено:

-визнати дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» щодо припинення газопостачання з 16 квітня 2013 року за адресою: м. Трускавець, вул. Уляни Кравченко, 18/2 незаконними;

-зобов»язати Публічне акціонерне товариство «Львівгаз» в особі філії Дрогобицьке управління експлуатації газового господарства відновити газопостачання до житлового будинку за адресою: м. Трускавець, вул. Уляни Кравченко, 18/2, за кошти ПАТ «Львівгаз».

Вирішено питання судових витрат.

Заочне рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 15 травня 2017 рокуоскаржив ПАТ «Львівгаз».

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з»ясування всіх обставин справи та із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що вимога позивача щодо незаконності дій ПАТ «Львівгаз» щодо припинення газопостачання не відповідає способам захисту, що передбачені ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки відповідно до ч. 2 п.10 ст. 16 ЦК України, визнати незаконними можливо лише рішення, дії чи бездіяльність органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових службових осіб. Дії ПАТ «Львівгаз» щодо припинення газопостачання за адресою позивача: м. Трускавець, вул. У. Кравченко, 18/2 є правомірними. Так, в червні - липні 2011 року по вул. У. Кравченко були проведені роботи по заміні вуличного газопроводу низького тиску. Паралельно проводились роботи по визначенню технічного стану газопроводів - вводів до житлових будинків. При проведенні контрольного опресування газопроводу - вводу житлового будинку № 18/2 по вул. Кравченко було виявлено, газопровід - ввід до даного помешкання не підлягає для подальшої експлуатації, про що складено відповідний акт. 10 лютого 2012 року позивачу ОСОБА_3 було надіслано попередження по вказаному питанню, за яким необхідно було з»явитись в СЕГГ м. Трускавець для отримання технічних умов по виготовленню проекту по заміні газопроводу - вводу. 10 -16 квітня 2013 року було проведено додаткове обстеження газопроводу на предмет геометричності та визначення технічного стану металу труби та ізоляційного покриття газопроводу-вводу. Відповідно до ОСОБА_4 перевірки технічного стану газопроводу - вводу від 11 квітня 2013 року, наряду - допуску № 20 на виконання газонебезпечних робіт в газовому господарстві від 11 квітня 2013 року та ОСОБА_4 цифрового обстеження підземних газопроводів від 15 квітня 2013 року встановлено відсутність ізоляції та електрохімзахисту, що стали ймовірними причинами, які викликали сильну корозію металу труби, а також майстрами зроблено висновок про незадовільний стан газопроводу - вводу за адресою : м. Трускавець, вул. У. Кравченко, 18/2.

Звертає увагу й на те, що через несправний газопровід, товариство не взмозі відновити газопостачання без його заміни.

Просить заочне рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 15 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з»явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень якого, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником будинку № 21/1 по вул. Мазепи в м. Трускавці, в якому він зареєстрований та постійно проживає. На підставі особового рахунку № 08641 ВАТ «Львівгаз» надавало йому послуги з газопостачання, підтвердженням чого є договір № 08641 про надання послуг з газопостачання та копії квитанцій.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою безперебійного та безаварійного газопостачання житлових будинків по вул. У.Кравченко в м. Трускавці, за кошти ПАТ «Львівгаз» у червні-липні 2011 року останнім було проведено будівельно-монтажні роботи по будівництву нового вуличного поліетиленового газопроводу низького тиску взамін існуючого стального газопроводу. При проведенні контрольного опресування газопроводу-вводу до житлового будинку, що по вул. У.Кравченко, 18/2 було виявлено, що газопровід-ввід до даного помешкання не підлягає подальшій експлуатації. Актами перевірки технічного стану газопроводу-вводу за адресою: АДРЕСА_1 від 11.04.2013 року підтверджено, що існуючий газопровід ввід до даного будинку, який був введений в експлуатацію у 1962 році, знаходиться в незадовільному стані та непридатний до подальшої експлуатації. 16.04.2013 року працівниками дільниці УЕГГ м. Трускавець було припинено подачу газу до житлового будинку через аварійний стан газопроводу - вводу, що є порушенням вимог Правил безпеки системи газопостачання України. Тому відповідач вважає, що для відновлення газопостачання абоненту ОСОБА_3, що проживає: за адресою: АДРЕСА_1 необхідно провести заміну газопроводу-вводу, а зважаючи на те, що газопровід до індивідуального житлового будинку за зазначеною вище адресою не знаходиться на балансі товариства, його заміну можливо провести лише за кошти власника.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відносини між споживачем газу та газопостачальною (газорозподільною) організацією регулюються Правилами надання населенню послуг з газопостачання (далі - Правилами), затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 09.12.1999 року № 2246.

Згідно з вимогами п. 28 Правил споживач має право на безперервне отримання газу з відповідними якісними показниками в порядку, передбаченому договором, якісне і своєчасне технічне обслуговування та усунення пошкоджень дворових газових газопроводів

Згідно з п.п. 6 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.12.1999 року № 2246, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, газопостачання на обєкт та/або газові прилади і пристрої споживача припиняється у разі:

-проведення планово-профілактичного обслуговування та/або капітального ремонту систем газопостачання;

-ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновних робіт;

-несвоєчасної та/або не в повному обсязі оплати послуг з газопостачання з урахуванням вимог пункту 19 цих Правил;

-самовільного використання газу споживачем;

-самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання;

-зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі в будинок, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо;

-порушення споживачем Правил безпеки систем газопостачання, що створює загрозу виникнення аварійної ситуації;

-подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання;

-відмови споживача від встановлення лічильника газу з ініціативи і за кошти газопостачального підприємства.

У зазначених випадках газорозподільне підприємство зобов»язане поінформувати споживача про причини і строки припинення газопостачання, а газопостачальне підприємство - здійснити протягом одного місяця перерахунок оплати послуг, що надавалися споживачеві.

Якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання.

В зазначеному пункті відсутня підстава з відключення споживачів від газопостачання у разі незгоди з вимогою газопостачального (газорозподільного) підприємства виконати реконструкцію дворових газопроводів за власний кошт.

Однією з причин припинення газопостачання газорозподільним підприємством, визначено п.6 Правил, є проведення капітального ремонту систем газопостачання.

З урахуванням вище наведеного, суд першої інстанції дійшов до висновку, що по завершенню ПАТ «Львівгаз» капітального ремонту (реконструкції) вуличного газопроводу, ПАТ «Львівгаз» зобов»язане відновити газопостачання споживачів газу, що були відключені від газопостачання на час ремонту (реконструкції) вуличного газопроводу, без додаткових вимог до споживачів.

Згідно з вимогами п.21 Правил у разі коли послуги з технічного обслуговування та усунення пошкоджень дворових газопроводів надані газорозподільним підприємством не в повному обсязі і несвоєчасно, то газопостачальне (газорозподільне) підприємство повинно усунути виявлені порушення та несправності за власні кошти.

Оцінка технічного стану газопроводу, в т.ч. дворового (газопроводу-вводу), з визначенням його придатності до подальшої експлуатації або необхідності його капітального ремонту чи зміни регламентується порядком технічного огляду, обстеження, оцінки та паспортизації технічного стану, здійснення запобіжних заходів для безаварійного експлуатування систем газопостачання (далі - Порядок), затвердженим наказом Міненерговугілля України від 24.10.11 року №640. В разі, якщо у відповідності до вимог зазначеного Порядку дворові газові проводи будуть визнані аварійними та непридатними до подальшої експлуатації, то такі дворові газопроводи повинні терміново бути замінені за рахунок балансоутримувачів цих газопроводів.

Відповідно до даного Порядку, балансоутримувачем, є юридична або фізична особа - підприємець, яка за договором з власником утримує на балансі об'єкти системи газопостачання.

Враховуючи те, що існуючий газопровід - ввід до даного будинку був введений в експлуатацію у 1962 році, то він мав бути взятий на баланс газопостачальним (газорозподільним) підприємством, правонаступником якого є ПАТ «Львівгаз», і аж ніяк не може бути на балансі в позивача, як фізичної особи, тому і повинен бути замінений за рахунок відповідачем.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, в редакції яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення зазначених норм відповідач не надав доказів на підтвердження наявності підстав для припинення газопостачання позивачу, факту його попередження про причини і строки припинення газопостачання. Таких доказів відповідачем не надано і суду апеляційної інстанції.

Виходячи з цього, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що дії відповідача щодо припинення газопостачання на такий тривалий час є незаконними, а порушені права споживача ОСОБА_3 підлягають захисту у спосіб передбачений ст.16 ЦК України.

Відтак, висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є вірними, оскільки суд ухвалив правильне по суті і справедливе рішення, дійшовши його на основі повно зясованих обставин, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги, матеріали справи, зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування заочного рішення суду, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 15 травня 2017 рокунемає.

Керуючись ст. ст. 259 ч. 6, 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз»- залишити без задоволення.

Заочне рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 15 травня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 29 грудня 2017 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_4