Дата документу 15.05.2017
Справа № 320/1948/17-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2017 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Ковальової Ю.В.,
при секретарі Черемісіній О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідачів, такими, що втратили право користування квартирою №41 по вул. Лютневій, 233 в м. Мелітополі Запорізької області, вказуючи, що вона є одноосібною власницею зазначеної квартири. Раніше до належної позивачці квартири було зареєстровано місце проживання відповідачів. Однак на протязі майже трьох років, зокрема з листопада 2014року відповідачі не мешкають в зазначеній квартирі. Реєстрація відповідачів у квартирі порушує права позивачки на повномірне володіння, користування та розпорядження власним майном. Тому позивачка була вимушена звернутися з позовом до суду.
В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Проти ухвалення заочного рішення у справі, у випадку неявки відповідача в судове засідання, не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання були повідомлені належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом, однак до суду повернулися конверти із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило, тому суд визнає їх неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за їх відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
У звязку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами.
Позивачці належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору дарування від 18.02.2012 року, зареєстрованого в реєстрову книгу за реєстровим № 407. /а.с. 8/.
Судом встановлено, що відповідно до повідомлень Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області від 20.04.2017 №№2318/4257,2318/4257 відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 станом на 04.04.2016 року зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1./а.с.18-19/
Однак, відповідачі за вказаною адресою не проживає з листопада 2014року, про що свідчить довідка КП «Житломасив» Мелітопольської міської ради Запорізької області від 15.03.2017. /а.с. 10/.
В силу того, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за вказаною адресою, але не проживає з листопада 2014року, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном.
Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вулиця Лютнева, 233/41 залишаються зареєстрованими - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що перешкоджає власниці квартири ОСОБА_1 користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню.
Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в сумі 640,00грн., пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись ст.ст. 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 14, 60, 209-224 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування квартирою №41 по вул. Лютневій, 233 в м. Мелітополі Запорізької області.
Заочне рішення може бути переглянуте Мелітопольським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Ю.В. Ковальова