Справа №585/686/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Яковець О. Ф.
Номер провадження 22-ц/788/976/17 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Левченко Т. А. , Кононенко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 квітня 2017 року

у справі за позовом Роменського міськрайонного центру зайнятості населення Сумської області до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, Роменський міськрайонний центр зайнятості населення Сумської області просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 14921,04 грн., виплачених як допомога по безробіттю.

Свої вимоги мотивує тим, що 08.10.2015 року ОСОБА_1 надано статус безробітної, а 15.10.2015 року за її письмовою заявою - призначено виплату допомоги по безробіттю. В подальшому, на підставі проведених перевірок, було встановлено, що ОСОБА_1 у березні 2016 року отримала дохід від ДП «Цептер Інтернаціональ Україна», якому на підставі договору від 31.01.2016 року надавала послуги, тобто в період перебування на обліку в центрі зайнятості відповідач була зайнятою особою і не мала права на отримання допомоги по безробіттю. В період з 31.01.2016 року по 10.07.2016 року відповідачу було виплачено допомогу по безробіттю в розмірі 14921,04 грн., яку в добровільному порядку остання не повертає, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20.04.2017 року позов Роменського міськрайонного центру зайнятості населення задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Роменського міськрайонного центру зайнятості кошти в сумі 14921,04 грн., виплачені як допомога по безробіттю, та на користь держави - судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що місцевий суд дійшов хибного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 не перебувала у трудових відносинах з ДП «Цептер Інтернаціональ Україна» та не підписувала з підприємством договір від 31.01.2016 року, що підтверджується її трудової книжкою та запереченнями підприємства. Крім того, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження отримання нею доходу від зазначеного підприємства.

В судому засіданні відповідач доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити. Остання стверджувала, що вона договір з ДП «Цептер Інтернаціональ Україна» не укладала, оскільки договір не підписувала, але придбала у них продукцію, яку повернула після отримання вимоги про повернення виплаченої суми соціальної допомоги.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги Роменського міськрайонного центру зайнятості населення, суд першої інстанції виходи з того, що ОСОБА_1 не мала право отримувати допомогу по безробіттю з коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, оскільки згідно діючого законодавства з 31.01.2016 року була віднесена до категорії зайнятого населення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що 08.10.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Роменського міськрайонного центру зайнятості населення із заявами, в яких просила зареєструвати її як безробітну відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та призначити їй виплату допомоги по безробіттю у розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. 50-51).

Згідно витягів із наказів про прийняття рішень по ОСОБА_1 , Роменським міськрайонним центром зайнятості були прийняті наступні накази: від 08.10.2015 року № НТ151008 надано статус безробітного; від 15.10.2015 року № НТ151015 призначено допомогу по безробіттю; від 15.10.2015 року № НТ151015 розпочато виплату допомоги по безробіттю; від 11.07.2016 року № НТ160711 скорочено виплату по безробіттю; від 11.07.2016 року № НТ160711 припинено виплату допомоги; від 11.07.2016 року № НТ№160711 припинено реєстрацію безробітних у зв`язку з поданням безробітним заяви про припинення реєстрації (а.с.49, 53).

Відповідно до акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» № 805 від 25.07.2016 року, проведеною перевіркою було встановлено, що у результаті обміну даними між ДСЗ (ЦА) та ПФУ було виявлено факт укладення ОСОБА_1 та ДП «Цептер Інтернаціональ Україна» у березні 2016 року цивільно-правової угоди - договору від 31.01.2016 року №209052-НА з терміном дії до 31.01.2018 року та за договором про матеріальну відповідальність їй передані товарно-матеріальні цінності для виконання роботи по виявленню потенційних покупців їх продукції. На день складання акту договір не розірваний. (а.с. 54).

Наказом Роменського міськрайонного центру зайнятості населення №73 від 31.08.2016 року прийнято рішення про повернення допомоги по безробіттю виплаченої ОСОБА_1 за період з 31.01.2016 року по 10.07.2016 року в розмірі 14921,04 грн. 12.09.2016 року на адресу ОСОБА_1 було направлено лист-претензію про термінове повернення вказаної суми заборгованості (а.с. 59-61).

Однак, відповідач вказані кошти не повернула.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітним є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 44 вказаного Закону, статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

За змістом п. 1 Розділу ІІ Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 року №613, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.2015 р. за № 821/27266 ( далі Порядок), допомога по безробіттю призначається центрами зайнятості з восьмого дня після реєстрації безробітного за його особистою заявою за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку. Розмір допомоги по безробіттю визначається на підставі відомостей Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування залежно від страхового стажу, заробітної плати (доходу), а також довідок про грошове забезпечення, виданих особі військовими комісаріатами, де така особа перебувала на обліку, військовими частинами, органами, де особа проходила службу

За приписами розділу V цього Порядку виплата допомоги по безробiттю припиняється в разi: припинення реєстрацiї безробiтного з пiдстав, передбачених Порядком реєстрацiї, перереєстрацiї безробiтних та ведення облiку осiб, якi шукають роботу, затвердженим постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 20 березня 2013 року № 198 (з дня припинення реєстрацiї або в разi невiдвiдування без поважних причин центру зайнятості).

Зокрема, підпунктом 1 пункту 37 вказаного Порядку передбачено, що Центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня початку зайнятості особи (крім участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру, зайнятості працею, пов`язаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів) - укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг).

Таким чином, виплата допомоги по безробіттю призначається безробітній особі на підставі її заяви, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи, розмір якої визначається залежно від страхового стажу, заробітної плати (доходу), а також довідок про грошове забезпечення, та припиняється, зокрема, у разі початку зайнятості особи відповідно до цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг).

У статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» ( далі Закон N 1533) визначено термінів страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 36 цього Закону застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг; сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Тобто, з положень ст. 36 вказаного Закону, на яку посилається позивач при зверненні з даним позовом до суду, слідує, що сума виплаченої допомоги по безробіттю може бути стягнута лише у випадку вчинення умисних протиправних дій певної особи, зловживання з її боку правами, що вплинуло на проведення виплат.

В судому засіданні ОСОБА_1 свідчила, що отримала продукцію ДП «Цептер Інтернаціональ Україна» з метою її купівлі, але доказів купівлі-пролажу нею продукції фірми суду не представила, оскільки ніякої грошової суми за цю продукцію вона не сплачувала, а після заявлення до неї вимоги про повернення соціальної допомоги за період з 31.01.2016р. по 10.07.2016р. повернула її.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 зобов`язується по замовленню ДП «Цептер Інтернаціональ Україна» надавати послуги та вчиняти інші дії в сфері підтримки та сприяння продажі продукції, а ДП «Цептер Інтернаціональ Україна» зобов`язується оплатити послуги надані ОСОБА_1 шляхом переказу сум комісійних винагород на її рахунок в розмірі, строки та в порядку передбаченим договором. Згідно договору про матеріальну відповідальність за передані презентанту підзвітні матеріальні цінності від 31.01.2016р. сторона договору, якою вказано відповідача прийняла на себе матеріальну відповідальність за передані їй під звіт товарно-матеріальні цінності згідно додатку до підписання даного договору, так і за всі ті, які будуть надходити їй під звіт на підставі договору № 209052 від 31.01.2016 року.

Наведені дані спростовують доводи апеляційної скарги про неукладеність відповідачем цивільно-правової угоди з ДП «Цептер Інтернаціональ Україна», бо свідчать про вільне волевиявлення відповідача на отримання матеріальних цінностей від підприємства не за договором купівлі-продажу, а на підставі умов визначених договором № 209052 від 31.01.2016 року.

Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків, та відповідно до частини третьої статті 36 Закону N 1533 є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення як з недобросовісного набувача.

Відповідач на порушення вимог частин другої та третьої статті 36 Закону України від 2 березня 2000 року N 1533-III «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» незаконно отримав допомогу по безробіттю в сумі 14921,04грн.., що була нарахована йому за період із 31.01.2016 р. по 10.07.2016 р. і на письмову вимогу Центру зайнятості зазначені кошти не повернув.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку по наявність підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 , відповідно до покладеного на неї обов`язку своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їй соціального забезпечення, не повідомила центр зайнятості про укладений нею 31.01.2016 року оплатний цивільно-правовий договір, дохід від якого за виконання нею робіт (надання послуг) міг вплинути на розмір призначеної допомоги по безробіттю.

Протилежного, відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідачем не доведено.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: