Справа № 226/1597/17
Провадження № 2/226/636/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

04.10.2017 Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Трифонової І.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Мирноградвугілля», третя особа Мирноградське міське відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди внаслідок смерті особи,

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про відшкодування моральної шкоди внаслідок смерті особи.

В обґрунтування вимог зазначила, що її син ОСОБА_4 з 09.07.2007 перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи гірничим майстром підземним на час практики. 07.09.2007 сина було знайдено мертвим в трубному ходку гор.207м, як виявилося, він загинув від удару електричним струмом. 01.10.2017 були складені акти за формами Н-5 та Н-1, якими встановлено, що нещасний випадок є таким, що пов'язаний із виробництвом. Позивач вважає, що смертю сина їй завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях від звістки про таку трагічну подію та стражданнях під час поховання сина. Зі смертю сина змінився звичайний спосіб її життя. Також моральна шкода полягає у психологічному дискомфорті та значному порушенні душевної рівноваги, яке виразилося у постійному відчаї, тривозі, роздратованості, в почуттях пригноблювання, порушенні сну. У зв'язку з наведеним вона стала замкненою, що перешкоджає повноцінному спілкуванню з близькими, родичами, друзями та знайомими. Відтепер постійно потрібні значні додаткові зусилля для організації життя. Все це постійно негативно впливає на душевний стан, є причиною сильних моральних страждань. При цьому ця моральна шкода полягає також в переживаннях з приводу відчуття самотності у результаті гибелі сина, що викликало відповідні зміни в її житті. Все це стало приводом для моральних страждань, психічного хвилювання та збудження. Спричинена відповідачем моральна шкода змусила змінити образ та спосіб життя: втрата нормальних життєвих зв'язків через самотність, зустріч старості без сина і його допомоги. Виходячи з тривалості і глибини душевних страждань, чисельності негативних наслідків, викликаних смертю сина, заподіяну моральну шкоду вона оцінює у 500000,00 гривень, яку просить стягнути з відповідача на свою користь.

Позивач ОСОБА_3 до судового засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій наполягала на задоволенні позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_1 в суді підтримав позовні вимоги, обґрунтувавши їх відомостями позовної заяви. Зауважив, що із перебуванням сина у стані алкогольного спяніння позивач не згодна, але не оскаржувала такі відомості, бо внаслідок стресу, понесеного зі смертю сина, їй було не до того у той час, коли ці відомості були отримані. Разом з тим, наявні і чітко визначені в акті інші причини трагедії, і це саме вина підприємства, яке не забезпечило безпечних умов праці ОСОБА_4 Просив задовольнити вимоги повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що відповідач вважає вину загиблого ОСОБА_4 у настанні нещасного випадку більшою, ніж вину підприємства, оскільки він перебував у стані алкогольного спяніння, самовільно залишив робоче місце та пішов до високовольтного осередку, не маючи на це наряду. Одночасно з цим представником не спростовано, що причинами смертельного випадку з ОСОБА_4 також є відсутність на високовольтному осередку попереджуючих знаків і трафаретів, низький рівень трудової і виробничої дисципліни серед робітників. Також відповідач визнає, що ОСОБА_5 був працевлаштований на час проходження практики, що потребувало додаткових заходів контролю з боку керівництва за його виробничою діяльністю. Разом з тим, підстави для відшкодування моральної шкоди вважає відсутніми та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи до суду не з'явився, судом отримана відповідна заява про розгляд справи без участі представника.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4 (а.с.4).

ОСОБА_4 18.07.2007 був прийнятий гірничим майстром підземним до підприємства-відповідача на час практики, 07.09.2007 був виключений із списків складу шахти у звязку зі смертю, повязаною з виробництвом (а.с.6).

Смерть ОСОБА_4 настала 07.09.2007 (а.с.8,9), її причиною став вплив електричного струму (а.с.7).

Згідно з актом №7 спецрозслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 07.09.2007 з ОСОБА_4 на шахті «Центральній» ДП «Красноармійськвугілля», випадок є повязаним із виробництвом і підлягає відповідному облікові (а.с.10-12).

Актом №7 про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом, за формою Н-1 від 01.10.2007 встановлено, що причинами нещасного випадку із ОСОБА_4, наслідком якого стала його смерть, є самовільне несанкціоноване розкриття і торкання жил на введенні високовольтного осередку ОСОБА_4, який перебував у стані алкогольного спяніння; відсутність на високовольтному осередкові попереджуючих знаків і трафаретів з чітким надписом про призначення РВД-6 №11; низький рівень трудової і виробничої дисципліни серед робітників дільниці та ІТР шахти (а.с.13-15).

Дослідивши докази у справі окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов частково, виходячи з такого.

Частиною 1 ст.3 Конституції України життя і здоров'я людини визнані в Україні найвищою соціальною цінністю.

Обов'язок створити безпечні умови праці на всіх підприємствах, в установах та організаціях є закріпленим у ст.153 КЗпП України, при цьому забезпечення безпечних умов праці покладається безпосередньо на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону корелюється з нормою, викладеною у ст.13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, є гарантованим за змістом ст.23 ЦК України. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується, зокрема, її батькам.

Суд вважає, що діями відповідача позивачеві дійсно були спричинені моральні страждання, пов'язані зі смертю близької людини сина, при цьому смерть є прямим наслідком трудової діяльності ОСОБА_4, сталася у робочий час під час перебування у шахті.

Суд погоджується, що смерть сина викликала негативні зміни в житті позивача, його життєвий уклад був безповоротно змінений, трагічна подія завдала і продовжує завдавати страждань позивачеві.

За розясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 з подальшими змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин.

Зокрема, суд враховує характер і глибину страждань позивача внаслідок смерті сина, тривалість цих страждань та відсутність ймовірності їх припинення. Так само суд бере до уваги, що однією із трьох визначених відповідачем причин настання нещасного випадку з ОСОБА_4 є знаходження останнього в стані алкогольного спяніння і його самовільне та ніким не санкціоноване розкриття і торкання жил на введенні високовольтного осередку.

Посилання представника відповідача на відсутність підстав для стягнення коштів внаслідок наявності вини загиблого у нещасному випадку суд не може взяти до уваги як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки наявність вини загиблого у сукупності з встановленою актом виною підприємства може стати лише обставиною, яка враховується при визначенні розміру відшкодування, і не може служити підставою для звільнення від обовязку відшкодування шкоди.

Таким чином, виходячи із обставин справи, засад розумності і справедливості, суд вважає, що на користь позивача має бути стягнуто 70000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина.

Вирішуючи у відповідності до ст.88 ЦПК України питання щодо судових витрат у справі, суд зазначає, що судові витрати підлягають покладенню на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.3 Конституції України, ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці», ст.ст.23,1168 ЦК України, керуючись ст.ст.10,11,57,60,88,209,212,213,214,215,294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві, грошову суму в розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень.

Стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволених судом вимог у сумі 89 гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.С. Салькова