Ухвала іменем україни
24 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії.

На обґрунтування уточнених позовних вимог посилалася на те, що наказом від 10 серпня 2007 року № 862 її призначено на посаду прокурора відділу прокуратури Київської області в порядку переведення з прокуратури Дніпропетровської області.

Наказом від 04 квітня 2008 року № 628 її призначено на посаду прокурора відділу участі прокурорів у цивільному судочинстві управління представництва інтересів громадян і держави у Верховному Судді України та вищих спеціалізованих судах Головного управління представництва в суді, захисту інтересів громадян і держави при виконанні судових рішень Генеральної прокуратури України в порядку переведення з прокуратури Київської області, де вона працює до цього часу в іншому структурному підрозділі Генеральної прокуратури України на посаді прокурора відділу підтримання державного обвинувачення у вищих судах.

Вона як працівник органів прокуратури, була переведена з прокуратури Дніпропетровської області до прокуратури Київської області, а згодом - до Генеральної прокуратури України у порядку розподілу на роботу до іншої місцевості.

Із витягу розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 26 січня 2015 року № 31 про взяття на квартирний облік громадян вбачається, що вона як працівник прокуратури, взята на квартирний облік забезпечення житлом у першочерговому порядку.

Усупереч вимогам законодавства України Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація протиправно включила її до першочергового списку надання жилих приміщень, а не, як вимагає Закон України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року) та ст. 46 ЖК УРСР - у позачерговому порядку.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_3 просила визнати дії Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації щодо встановлення ОСОБА_3 на облік забезпечення житлом в першочерговому порядку згідно з витягом із розпорядження від 26 січня 2015 року № 31 замість позачергового протиправними; зобов'язати Голосіївську районну в м. Києві державну адміністрацію внести зміни до п. 1.6 розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 26 січня 2015 року № 31 про взяття ОСОБА_3 на квартирний облік забезпечення житлом як працівника прокуратури в частині порядку цього обліку, встановивши його, як позачерговий замість першочергового, привести це розпорядження у відповідність до вимог ч. 5 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції 1991 року) та ст. 46 ЖК УРСР; зобов'язати Київську міську державну адміністрацію та Голосіївську районну в м. Києві державну адміністрацію забезпечити ОСОБА_3 та членів її сім'ї благоустроєним жилим приміщенням у м. Києві в межах норми жилої площі, встановленої ЖК УРСР, відповідно до вимог ч. 5 ст. 49 Закон України «Про прокуратуру» (у редакції 1991 року) та ст. 46 ЖК УРСР.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Голосіївську районну в м. Києві державну адміністрацію внести зміни до п. 1.6 розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 26 січня 2015 року № 31 про взяття ОСОБА_3 на квартирний облік забезпечення житлом, як працівника прокуратури в частині порядку цього обліку, встановивши його, як позачерговий замість першочергового, та привести зазначене розпорядження у відповідність із вимогами ч. 5 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року) та ст. 46 ЖК УРСР.

Зобов'язано Київську міську державну адміністрацію та Голосіївську районну в м. Києві державну адміністрацію забезпечити ОСОБА_3 та членів її сім'ї благоустроєним жилим приміщенням у м. Києві у межах норми жилої площі, встановленої ЖК УРСР, відповідно до вимог ч. 5 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року) та ст. 46 ЖК УРСР.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року зазначене судове рішення в частині зобов'язання Київської міської державної адміністрації та Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації забезпечити ОСОБА_3 та членів її сім'ї благоустроєним жилим приміщенням у м. Києві у межах норми жилої площі, встановленої ЖК УРСР відповідно до вимог ч. 5 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року) та ст. 46 ЖК УРСР скасовано, в позові в цій частині відмовлено.

У решті рішення залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до наказу прокуратури Дніпропетровської області від 22 серпня 2007 року № 1382 старшого помічника прокурора Криничанського району юриста 1 класу ОСОБА_3 з 03 вересня 2007 року звільнено із займаної посади у зв'язку з переведенням за її згодою до органів прокуратури Київської області (п. 5 ст. 36 КЗпП України).

Наказом прокурора Київської області від 10 вересня 2007 року № 862 юриста 1 класу ОСОБА_3 призначено на посаду прокурора відділу захисту майнових, інших особистих прав і свобод громадян та інтересів держави управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури Київської області на період відпустки ОСОБА_4 по догляду за дитиною, в порядку переведення із прокуратури Дніпропетровської області.

Наказом від 04 квітня 2008 року № 628ц ОСОБА_3 призначено на посаду прокурора відділу участі прокурорів у цивільному судочинстві управління представництва інтересів громадян і держави у Верховному Суді України та вищих спеціалізованих судах Головного управління представництва в суді, захисту інтересів громадян і держави при виконанні судових рішень Генеральної прокуратури України в порядку переведення з прокуратури Київської області, де вона працює до сьогодні в іншому структурному підрозділі Генеральної прокуратури України на посаді прокурора відділу підтримання державного обвинувачення у вищих судах.

Згідно із наказом Генеральної прокуратури України від 25 липня 2014 року № 1674-ц у зв'язку зі зміною структури та штатного розпису Генеральної прокуратури України призначено радника юстиції ОСОБА_3 на посаду старшого прокурора відділу захисту фінансово-економічних інтересів держави управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави Головного управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією Генеральної прокуратури України, звільнивши її з посади старшого прокурора відділу захисту фінансово-економічних інтересів держави управління захисту конституційних прав і свобод громадян та інтересів держави Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України.

24 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації із довідкою-заявою, в якій просила відповідно до ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05 листопада 1991 року) у зв'язку з призначенням її на роботу в іншу місцевість, протягом шести місяців забезпечити благоустроєним жилим приміщенням у позачерговому порядку.

На засіданні комісії з житлових питань при Голосіївській районній в м. Києві адміністрації від 15 січня 2015 року, оформленому протоколом № 4, розглянуто заяву щодо зарахування на квартирний облік ОСОБА_3 до пільгової черги прокурорів та слідчих прокуратури, переведених в іншу місцевість. Комісія вирішила прийняти позивача до пільгової черги працівників прокуратури.

Згідно з витягом із розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 26 січня 2015 року № 31 про взяття на квартирний облік громадян, зняття з обліку та внесення змін до справ квартирного обліку, ОСОБА_3 взято на квартирний облік за місцем проживанням до першочергового порядку забезпечення житлом, категорія обліку - працівники прокуратури.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов'язання Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації внести зміни до п. 1.6 розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 26 січня 2015 року № 31 про взяття ОСОБА_3 на квартирний облік забезпечення житлом як працівника прокуратури в частині порядку цього обліку, встановивши його, як позачерговий замість першочергового, та привести зазначене розпорядження у відповідність із вимогами ч. 5 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року) та ст. 46 ЖК УРСР, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд виходив із того, що Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією не було дотримано вимог чинного законодавства: ЖК УРСР та чинної на той час ч. 6 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05 листопада 1991 року).

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 43 ЖК УPCP громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Статтею 46 ЖК УPCP визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою.

Громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Частиною 1 ст. 46 ЖК УPCP передбачено надання жилого приміщення поза чергою інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.

Згідно з ч. 2 ст. 46 ЖК УРСР поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством.

Частиною 6 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII (в редакції, чинній на дату подання довідки-заяви від 24 грудня 2014 року) прокурори і слідчі прокуратури, призначені на роботу в іншу місцевість, протягом шести місяців забезпечуються виконавчими комітетами місцевих Рад благоустроєним жилим приміщенням у позачерговому порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 є прокурором, призначеним на роботу в іншу місцевість, а саме: з Дніпропетровської області до Київської області, із заявою про взяття її на квартирний облік для забезпечення житлом звернулася з підстав, передбачених ч. 6 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII, тому позивач забезпечується благоустроєним жилим приміщенням у позачерговому порядку.

ОСОБА_3 звернулася із заявою про взяття її на квартирний облік для забезпечення житлом, як працівника прокуратури, переведеного з іншої місцевості, до набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, а в силу ч. 4 ст. 2 ЦПК України закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Таким чином, до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягає застосуванню Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII.

Разом із тим апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції щодо зобов'язання Київської міської державної адміністрації та Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації забезпечити ОСОБА_3 та членів її сім'ї благоустроєним жилим приміщенням у м. Києві у межах норми жилої площі, встановленої ЖК УРСР, відповідно до вимог ч. 5 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року) та ст. 46 ЖК УРСР з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 43 ЖК УРСР та п. 38 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, громадянам, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, вищевказаним кодексом та правилами, а також іншими актами законодавства Української РСР. Черговість надання жилих приміщень визначається часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Ураховуючи, що черговість надання житла прокурорам, що призначені на роботу в іншу місцевість, визначається часом включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, відсутності доказів порушення відповідачами права позивача на отримання житла згідно із черговістю, а також можливість порушення прав інших осіб на позачергове отримання житла, апеляційний суд дійшов висновку про передчасність висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.

Також апеляційний суд взяв до уваги те, що позивач перебувала на квартирному обліку без зазначення членів її сім'ї, а суд першої інстанції ухвалив рішення про надання жилої площі ОСОБА_3 разом із членами її сім'ї.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, підстав для скасування ухваленого ним рішення не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Є.П. Євграфова

О.І.Євтушенко

О.В.Кадєтова

С.О.Карпенко