Справа № 161/4030/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/773/1354/17 Категорія: 30 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря Черняк О. В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Тоцького Б. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» (скорочено ПАТ «АК «Богдан Моторс») про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом. Позов мотивовано тим, що 10.06.1975 року вона була прийнята підсобним працівником на Луцький автомобільний завод, правонаступником якого є ПАТ «АК «Богдан Моторс». 01 липня 1988 року їй було присвоєно третій розряд по професії свердлувальник. 12.01.1990 року о 08.00 год. вона, перебуваючи на роботі, у зв'язку з конструктивними недоліками обладнання, отримала тяжку травму пальця лівої кисті. За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився з нею під час виконання трудових обов'язків, відповідачем було складено акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 18.01.1990 року. Внаслідок нещасного випадку на виробництві вона отримала ушкодження здоров'я у вигляді травматичної ампутації 2-го пальця лівої кисті, тривалий час знаходилась на лікуванні в Луцькій районній лікарні, але функції кисті в неї повністю не відновились. Висновком міжрайонної медико-соціальної експертної комісії від 28.01.2011 року їй було вперше встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 10% довічно. Отриманим трудовим каліцтвом їй було завдано моральної шкоди, яка полягає у важких фізичних, душевних, психічних стражданнях, які вона постійно переживає. Завдану моральну шкоду вона оцінює у 70 000 грн., яку і просить стягнути.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «АК «Богдан Моторс» на користь ОСОБА_3 20000 грн. (двадцять тисяч грн.) у відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом. Стягнуто з ПАТ «АК «Богдан Моторс» в дохід держави 551,20 грн. судового збору. В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача Тоцький Б. А. підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній наведені, представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав та просив відхилити.

Інші особи в судове засідання не з'явились.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які беруть участь у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнала позивач, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 20000 грн.

Так, з наявних у матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом першої інстанції встановлено, що 10.06.1975 року ОСОБА_3 була прийнята підсобним працівником на Луцький автомобільний завод, правонаступником якого є ПАТ «АК «Богдан Моторс» (а.с. 5-6).

12.01.1990 року о 08.00 год. вона, перебуваючи на роботі, у зв'язку з конструктивними недоліками обладнання, отримала тяжку травму пальця лівої кисті (а.с. 3-4).

За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився з ОСОБА_3 під час виконання трудових обов'язків, відповідачем було складено акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві № 1 від 18.01.1990 року (а.с. 3-4).

З акту № 1 про нещасний випадок від 18 січня 1990 року вбачається, що причиною нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3, стали конструктивні недоліки пристосування; одноруке включення пневмоприжимів (а.с. 3).

З витягу з протоколу № 32 засідання комісії з питань вирішення спорів при відділенні виконавчої дирекції Фонду в м. Луцьку від 23.03.2011 року вбачається, що при встановленні розміру одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності ОСОБА_3 комісія прийняла рішення не зменшувати одноразову допомогу, так як причиною нещасного випадку є конструктивні недоліки агрегатно-свердлувального верстату (а.с. 8).

28.01.2011 року висновком міжрайонної медико-соціальної експертної комісії від ОСОБА_3 було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 10% довічно з 12.01.1990 року (а.с. 7).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 27.01.2004 р. /п. 4.1/ зазначив, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіює йому моральні та фізичні страждання.

Спори про відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоров'я повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Відтак, суд першої інстанції правильно виходив з того, що право позивача на виплату компенсації за моральну шкоду виникло з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності згідно висновку МСЕК, а тому суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково застосував ст. 237-1 КЗпПУ, яка набрала чинності в грудні 1999 року, тобто після отримання травми позивачем, а також норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року щодо позовної давності.

Враховуючи вищезазначені норми матеріального права, встановивши обставини заподіяння позивачеві ушкодження здоров'я при виконанні ним трудових обов'язків, суд першої інстанції зробив правильний висновок про заподіяння позивачеві моральної шкоди, а також суд прийняв до уваги конкретні обставини травмування, ступінь його тяжкості, характер та глибину пов'язаних з цим моральних і фізичних страждань, ступінь вимушеного порушення нормального укладу його життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль, вину відповідача, довічність 10% відсотків втрати прецездатності.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Покликання в апеляційній скарзі на невиконання вказівок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ є безпідставними, оскільки у своєму рішенні суд першої інстанції обґрунтував свою позицію щодо строку позовної давності та виникнення права на відшкодування, про що зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді