АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №754/394/16-ц Головуючий у 1 інстанції Петріщева І.В.
Апеляційне провадження №22-ц/796/4235/2017 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Юрченко А.С.,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідача Куценка О.В.,

представника третьої особи Ходорича О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна Бізнес Груп», Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради про визнання дій незаконними та заборону вчинення дій.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.04.2014 ОСОБА_3 на підставі Договору дарування став власником нежитлових приміщень під магазин загальною площею 348,9мІ за адресою АДРЕСА_1, розміщених на земельній ділянці площею 0,0512га.

Також судом установлено, що 07.12.2015 старшим інспектором КП «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) було видано Припис №1516478, відповідно до якого встановлено порушення власниками тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_1 пунктів 15.3.5, 20.1.1. Правил благоустрою міста Києва та запропоновано усунути порушення шляхом надання проектно-дозвільної документації на розміщення тимчасової споруди, а в разі її ненадання - демонтувати тимчасову споруду власними силами; повідомлено, що у разі невиконання вимог припису будуть вжиті відповідні заходи згідно чинного законодавства.

Відповідно до Доручення №467/12-15 від 08.12.2015, виданого Департаментом міського благоустрою, директору КП «Київблагоустрій» було доручено вжити заходи шляхом демонтажу відповідно до вимог чинного законодавства самовільно встановлених елементів благоустрою в разі відсутності проектно-дозвільної документації на розміщення, а саме: район - АДРЕСА_1, тип об'єкту - павільйон, припис №1516478, дата припису - 07.12.2015.

Актом демонтажу №51/11-12-01 від 11.12.2015 ТОВ «Україна Бізнес Груп» було проведено демонтаж майна - павільйону, розміщеного за адресою АДРЕСА_1.

Виходячи з того, що належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог відповідно до положень ст.ст.57-64 ЦПК України щодо порушених прав позивач суду не надав, зокрема, не довів незаконність дій КП «Київблагоустрій» з демонтажу нежитлових приміщень на підставі доручення Департаменту міського благоустрою, а також враховуючи, що відповідач діяв у передбаченому Правилами благоустрою міста Києва порядку, а позивач не довів право власності на демонтоване майно, - суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній доводів та просили її задовольнити. Представники відповідача та третьої особи заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є захист права позивача на належне йому майно шляхом визнання дій відповідача незаконними та заборони йому вподальшому вчиняти такі дії.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від змісту суб'єктивного права, за захистом якого особа звернулась до суду, та від характеру його порушення. У зв'язку з наведеним для вирішення спору з'ясуванню підлягає характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Способи захисту цивільних прав установлюються ЦК та іншими законами України. У разі, якщо спеціальна норма закону встановлює інший, ніж визначений ст.16 ЦК України, спосіб захисту, застосовується спосіб, установлений спеціальною нормою.

Особа, законний інтерес чи право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між кількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа вправі обрати спосіб із числа передбачених ст.16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права і характеру правопорушення.

Питання захисту права власності врегульовано главою 29 розділу І Книги третьої ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Встановлено і не заперечується жодною зі сторін, що старшим інспектором КП «Київблагоустрій» 07.12.2015 виявлено порушення пунктів 15.3.5, 20.1.1 Правил благоустрою міста Києва власником тимчасовою споруди по АДРЕСА_1, про що складено припис №1516478 з пропозицією усунути порушення шляхом надання відповідної документації, на підставі якого Департамент міського благоустрою 08.12.2015 доручив КП «Київблагоустрій» вжити заходів шляхом демонтажу павільйону за вказаною адресою - АДРЕСА_1. Відповідно до Акту демонтажу від 11.12.2015 павільйон по АДРЕСА_1 демонтовано.

Позивач відповідно до наданих документів є власником приміщень за адресою АДРЕСА_1: за Договором дарування від 04.04.2014 ОСОБА_3 прийняв у дарунок нежитлові приміщення під магазин загальною площею 348,9мІ за адресою АДРЕСА_1; відповідно технічного паспорта на магазин, виготовленого станом на 25.11.2015, ОСОБА_3 є власником магазина за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 392мІ (т1ас184-186).

За таких обставин та враховуючи, що будь-яких доказів на підтвердження того, що на підставі припису КП «Київблагоустрій» №1516478 від 07.12.2015 та доручення Департаменту міського благоустрою від 08.12.2015 демонтовано саме належні на праві власності ОСОБА_3 приміщення за адресою АДРЕСА_1, суду не надано, адже відповідно до вказаних припису, доручення та Акту демонтажу від 11.12.2015 демонтовано павільйон за адресою АДРЕСА_1, - правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав вважати порушеними права позивача як власника нежитлових приміщень під магазин по АДРЕСА_1.

Інших доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач незаконно демонтував належні на праві власності позивачу приміщення, ОСОБА_3 та його представник суду не надали і на такі не посилались, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати порушеним право власності позивача, яке підлягало би захисту в обраний ним спосіб.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують і на його правильність не впливають, зводяться до аналізу встановлених судом обставин на підставі наданих позивачем доказів через призму власних інтересів позивача і суперечать його позовним вимогам, адже сам представник позивача в апеляційній скарзі приходить висновку, що аналіз змісту припису інспектора відповідача і доручення Департаменту не мають жодного відношення до нежитлових приміщень позивача (т2ас23).

Інші доводи апеляційної скарги як і інші обставини, на які позивач посилався в обгрунтування своїх позовних вимог, в тому числі висновки спеціалістів та наявні у матеріалах справи фотозображення приміщень, не мають значення для вирішення спору про захист порушеного права власності, адже не підтверджують факт демонтажу належних саме позивачу приміщень, і, відповідно, факт порушення права власності позивача не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду у передбаченому ст.ст.10,60,137 ЦПК України порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна