АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 жовтня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар Андрушків С.П.

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 та

його представника ОСОБА_4, представника служби у справах дітей

Чернівецької міської ради ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Вказував на те, що він перебував з відповідачкою ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2005 року по 20 квітня 2016 року, від якого мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Починаючи з серпня 2016 року, син ОСОБА_8 проживає разом з ним у будинку його батьків по вулиці Руданській № 21-А/1 у м. Чернівці.

У вересні 2016 року у звязку з виїздом відповідачки за кордон він забрав до себе і доньку, яка знаходилась у нього приблизно місяць.

-------------------------------------------------------------------------------------------------------

справа №725/1616/17-ц головуючий у І-й інстанції Іщенко І.В.

провадження 22-ц/794/978/17 суддя-доповідач: ОСОБА_9Ф

категорія: 48

У жовтні 2016 року відповідачка забрала до себе доньку і з того часу він її не бачив.

По телефону відповідачка повідомила йому, що вона з донькою знаходиться за межами м. Чернівці, проте відмовилася назвати місце їх перебування, і тим самим позбавила його можливості спілкуватися з донькою та брати участь у її вихованні.

Посилаючись на ці обставини, просив суд зобовязати ОСОБА_1 не чинити йому перешкод у спілкуванні з донькою ОСОБА_7; встановити йому дні побачень з донькою за наступним графіком: кожний вівторок та четвер з 18:00 до 21:00 годин у відсутності відповідачки ОСОБА_1, кожна субота з 10:00 до 10:00 годин неділі у відсутності відповідачки; у дні народження доньки, сина та членів його сімї бачитись з донькою у відсутності відповідачки; безперешкодно відвідувати доньку під час її хвороб; на період виїзду відповідачки за кордон встановити, що донька проживатиме разом з ним за є місцем його проживання.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 липня 2017 року позов задоволено частково: зобовязано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкод у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_7; встановлено ОСОБА_3 дні побачень з донькою за наступним графіком: кожний вівторок та четвер з 18:00 до 21:00 годин у відсутності відповідачки ОСОБА_1, кожна субота з 10:00 до 17:00 годин у відсутності відповідачки; у дні народження доньки, ОСОБА_3 бачитись з донькою з 10:00 до 15:00 годин у відсутності відповідачки; безперешкодно відвідувати доньку під час її хвороби.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2005 року по 20 квітня 2016 року, від якого мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Син сторін - ОСОБА_6 з серпня 2016 року проживає з позивачем у будинку дідуся та бабусі по вулиці Руданській № 21-А/1 у м. Чернівці.

Донька сторін ОСОБА_7 проживає з відповідачкою.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи позивач тривалий час позбавлений можливості спілкуватися з донькою через те, що відповідачка виїхала з нею з м. Чернівці і відмовляється назвати позивачу місце їх перебування (а.с.14, 15).

З відповіді адміністрації Державної прикордонної служби України на запит представника позивача від 15 серпня 2018 року вбачається, що малолітня ОСОБА_7 26 квітня 2017 року перетинула державний кордон України.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

За змістом ч.3 ст.11 Закону України ,,Про охорону дитинства батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1 ст.15 цього Закону передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно з ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч.3 ст.157 СК).

Відповідно до ч.1ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Посилання апелянта на те, що органом опіки та піклування попередньо не було визначено способів участі позивача у вихованні доньки та спілкуванні з нею і не було надано висновку з цього питання, не дає підстав для скасування рішення суду.

За правилами ч.3 ст.19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

Отже, за змістом вказаної норми закону подання позову до суду не обумовлене необхідністю попереднього звернення за захистом до органу опіки та піклування.

Крім того, представник органу опіки та піклування у судовому засіданні пояснив, що заяву ОСОБА_3 про надання висновку щодо участі сторін у вихованні доньки не розглянуто у звязку з тим, що не встановлено місце проживання малолітньої ОСОБА_7, а також представник не заперечував проти визначеного судом першої інстанції способу участі позивача у вихованні доньки.

Враховуючи наведене, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасуванню.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: