№ 207/166/15-ц
№ 2/207/349/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі головуючого судді : САВЧЕНКА В.О.

при секретарі : МОСПАН С.Б.

за участі прокурора : ФІЛОНЕНКО Ю.Г. . представника адміністрації Південного району м. Кам'янське : ОСОБА_1 та представника адміністрації Дніпровського району м. Кам'янське : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам'янське справу

за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинськ ради, Служби у справах дітей виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинськ ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог - прокуратура міста Дніпродзержинська та ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів;

за позовом третьої особи ОСОБА_5 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_4 та ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог - прокуратура міста Дніпродзержинська та Служба у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинськ ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з ОСОБА_4 та про відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав, передачу дитини на виховання бабі та призначення баби опікуном дитини;

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до органу опіки та піклування -- виконавчий комітет Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради, служба у справах дітей виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинськ ради та до ОСОБА_5 треті особи прокуратура м. Дніпродзержинська та ОСОБА_6 про відібрання малолітньої дитини від особи, яка її утримує без законних підстав

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2015 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинськ ради та Служба у справах дітей виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинськ ради звернулись до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог - прокуратура міста Дніпродзержинська, ОСОБА_5 та батько дитини ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просила позбавити відповідачку батьківських прав у відношенні тоді ще малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та вирішити питання про стягнення аліментів на користь ОСОБА_7.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві і в судових засіданнях вказано, що відповідачка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, має малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстрація актового запису про народження якого вчинена в Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис №410 від 24.07.2002 року), батьком дитини записаний ОСОБА_7.

Малолітній ОСОБА_3 перебуває на обліку служби у справах дітей, як дитина, що опинилась в складних життєвих обставинах. Підставою для взяття малолітньої дитини на облік стало ухилення матері від виконання своїх обов'язків, нехтування обов'язком по створенню належних умов для проживання та розвитку дитини.

Малолітній ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом до 18 років у зв'язку із систематичним ураженням сполучної тканини, внутрішніх органів та опорно-рухового апарату. Постійно проживає разом зі своєю бабусею ОСОБА_9 та потребує постійного догляду.

У своєму поясненні ОСОБА_8 підтвердила, що її син мешкає з бабусею з 2009 року. З дитиною вона не спілкується, оскільки бабуся налаштувала його проти матері.

Спеціалістами служби у справах дітей з ОСОБА_8 неодноразово проводились індивідуально-профілактичні бесіди, її попереджали про необхідність належного виконання батьківських обов'язків, але позитивних висновків вона для себе не зробила. ОСОБА_8 попереджалась службою у справах дітей, що у разі не виконання нею батьківських обов'язків вона буде позбавлена батьківських прав.

ОСОБА_8 не маючи об'єктивних причин, пов'язаних із станом здоров'я, ухиляється від обов'язків по вихованню малолітнього сина, працює не офіційно. Незважаючи на профілактичну роботу та попередження служби у справах дітей, адміністрації Навчально-виховного комплексу № 3 та Дніпродзержинського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді змінити своє відношення до виховання дитини та свою поведінку мати наміру не має.

Згідно ст. 51, 52 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство охороняються державою.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них . відповідальності, встановленої законом.

Захищаючи інтереси дитини, керуючись ст. ст. 164-167 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1, 2 ст. 35, ст. 36, п. 5 ч. 6 ст. 130 ЦПК України первісний позивач змушений був звернутися з позовом до суду і наполягав позбавити ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав у відношенні малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. Одночасно позивач просив вирішити питання про стягнення аліментів з ОСОБА_8 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь батька дитини ОСОБА_7. При цьому ОСОБА_10 не вказаний в позові ні позивачем, ні третьою особою.

Третя особа ОСОБА_9 не погодилася з таким змістом первісного позову і звернулася до суду зі своєю позовною заявою. Вона просила суд позбавити відповідачку ОСОБА_8 батьківських прав, щодо її малолітнього сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4; відібрати дитину від батька ОСОБА_7 без позбавлення батьківських прав, передати дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 на виховання бабі ОСОБА_9 і призначити бабу його опікуном, а також стягнути аліменти з ОСОБА_8 на її, тобто баби, користь, а не на користь батька дитини, на утримання ОСОБА_3 вячеславовича.

В обґрунтування своєї позовної заяви ОСОБА_9 вказала, що на момент залишення дітей їх матір'ю ОСОБА_8 вони були дуже малі і хворі, тому батько звернувся по допомогу до неї, своєї матері ОСОБА_9 і до своєї бабусі ОСОБА_12. Діти потребували медичної допомоги і були разом з бабусею і прабабусею госпіталізовані до дитячого інфекційного відділення 7-ї міської лікарні м. Дніпродзержинськ із діагнозом «Гострий гастроентерит». Батько після роботи відвідував дітей, І купував ліки і продукти, а мати до дітей не приходила і матеріальної допомоги на їх лікування не надавала. Обов'язки матері виконувала вона, тобто баба ОСОБА_9 На лікуванні у лікарнях міста Дніпродзержинська і міста Києва діти перебували із бабою ОСОБА_9 і прабабою ОСОБА_12 ОСОБА_2 згадала про дітей через три місяці, коли її по заяві баби ОСОБА_9 викликали до міської служби у справах неповнолітніх і нагадали про обов'язки матері. Тоді мати ОСОБА_8 у супроводі групи підтримки: баби ОСОБА_13, нерідного діда ОСОБА_14 і співмешканця ОСОБА_15 29.09.2005 р. прийшли до місця проживання дітей у батька, на АДРЕСА_1, коли батько був на роботі, бабу ОСОБА_9 побили, а дітей викрали. Після цього випадку мати ОСОБА_8 і її родичі почали шантажувати батька і бабу» ОСОБА_9 не давати бачитися з дітьми j вимагати сплати аліментів, які витрачалися не на утримання дітей, а власні потреби ОСОБА_8 і утримання її співмешканців, які ніде не працювали. Мати не мала постійного місця проживання, тому жили вони із дітьми у її подруг, кумів, друзів і навіть у наркопритоні. Дітям доводилося іноді спати у одному ліжку із чужими дядьками. Діти були недоглянуті, напівголодні із гнійними вавками на ногах і вошами у голові. Але служби у справах неповнолітніх, кримінальну міліцію у справах неповнолітніх, прокуратуру і міську раду такий стан утримання дітей задовольняв. Вони на звернення батька дітей і баби видавали відказні постанови і підтримували матір, бо не хотіли працювати належним чином. А мати маючи підтримку служб вирішила, що їй усе дозволено і постійно буде сходити із рук. Але колись таки усьому настає кінець і у нашому випадку він теж настав. Такі дії матері і її родичів змусили її, тобто ОСОБА_9, звернутися до Баглійського районного суду із позовом «Про усунення перешкод у спілкуванні із онуками і їх вихованні», де рішенням Баглійського районного суду від 19.09.2006 р. було усунуто перешкоди у спілкуванні із дітьми і визначено способи участі баби ОСОБА_9, прабаби і прадіда ОСОБА_12 у спілкуванні та вихованні онуків ОСОБА_3 і ОСОБА_16. Виконавчою службою було виконано рішення Баглійського суду. Вона брала дітей у матері, їхала із ними до прадіда і прабаби ОСОБА_12, а потім до батька, де і проводили установлений судом для спілкування час. Дітей вони із батьком одягали, приймали участь у сплаті коштів за відвідування дітьми дошкільного закладу № 7 і школи «Усезнайок», купували ліки, білети на новорічні свята, сплачували і сплачує зараз батько за дітей комунальні послуги. Матір це не влаштовувало, бо їй потрібні були тільки гроші, а вони грошей їй не давали і це викликало у неї незадоволення і підстави не давати їм спілкуватися із дітьми.

Тому ці проблеми і були вирішені у судовому порядку.

Установлений судом порядок тривав до 16.02.2009 р., коли діти в черговий раз захворіли по черзі на гостре інфекційне захворювання і за домовленістю з матір'ю лікувалися у баби ОСОБА_9 по АДРЕСА_4 Не одужавши від одного захворювання діти знову у дитячому садочку заразилися вітрянкою, спочатку молодший ОСОБА_16, а потім старший ОСОБА_3. Старший онук ОСОБА_3 із народження мав слабке здоров'я і перебував на диспансерному обліку у декількох спеціалістів та потребував постійного нагляду і лікування. Матір це не влаштовувало, їй потрібні були здорові діти, тому вона приховувала від лікарів прояви захворювань, займалася разом із подругою самолікуванням і казала, що у дітей усе нормально. Тому діти були зняті із диспансерного обліку. Така поведінка матері привела до виснаження дитячого організму. ОСОБА_17 дуже важко переносив вітрянку, яка дала ускладнення на бронхолегеневу систему і суглоби ніг. Сина ОСОБА_16 мати забрала у баби ОСОБА_9 додому, а син ОСОБА_18 залишився у баби, бо стан його здоров'я був важкий. Мати відвідувала сина ОСОБА_18 у баби, а одного разу під час чергового приступу кашлю із блювотою у дитини сказала, що вона гидує, не може мазати пухирці, а тим більше прибирати блювотиння. Після цього мати стала приходити до сина усе рідше, а потім і зовсім зникла. Батько навідувався до сина, привозив кошти на лікування і харчі. Узяти на себе обов'язки по догляду за сином він не міг, бо працював, а ще не знав що робити, коли у дитини ставалися напади. Тому ОСОБА_17 продовжував жити у баби ОСОБА_9. Із 07.04.2009 р. по 06.07.2009 р. вона із онуком ОСОБА_17 перебувала на стаціонарному лікуванні у обласній інфекційній і дитячій лікарнях міста Дніпропетровська, де 14.04.2009 р. у дитини сталася клінічна смерть. Ні мати, ні друга баба сина і онука у лікарнях не відвідували, коштів на лікування не надавали і навіть після трагедії мати у лікарні не з'явилася. Дитина постійно чекала на маму і братика ОСОБА_16 і запитував чому вони не приїздять. Бабуся ОСОБА_14 дізнавшись про випадок із ОСОБА_17 сказала: «Іде природній відбір, виживає сильніший. Ти його рятувала, ти тепер ним і займайся, а у нас коштів на його лікування немає». Так до теперішнього часу вона, тобто баба ОСОБА_9, займається лікуванням і вихованням онука ОСОБА_17. Після клінічної смерті дитина ще двічі була на межі між життям і смертю. Батько не може ризикувати життям сина, бо не впевнений, що у таких складних випадках зможе надати дитині кваліфікаційну медичну допомогу. Тому довірив життя свого сина ОСОБА_18 своїй матері, тобто бабі ОСОБА_9, яка закїнчила курси медсестри і має педагогічну освіту. За шість років проживання із бабою ОСОБА_9 дитина відвикла від батьків. ОСОБА_18 дуже прив'язаний до баби, вважає своєю домівкою квартиру баби і нікуди від баби іти не хоче. Свого тата син любить, ходе до нього у гості на вихідні, свята і канікули, але не на довго і щоб була із ними бабуся. Тому передати майже неповнолітню дитину комусь із батьків проти бажання дитини неможливо, бо це порушить права та інтереси самої дитини і створить чергову загрозу здоров'ю та життю дитини. При діагнозах, які має наша дитина, тобто онук ОСОБА_17, медицина в Україні безсила. Діти із діагнозом Муковісцидоз в Україні до 18-ти років не доживають. Баба ОСОБА_9 із дитиною ОСОБА_3 у жовтні 2012 року приймали участь у конференції країн Європейської співдружності Швеції, Франції, Угорщини і Словакії із проблем Муковісцидозу. Під час зустрічі дитина ОСОБА_3 була оглянута закордонними фахівцями і запрошена на обстеження і лікування до Словаччини, але виїхати туди не можемо через відсутність юридичних повноважень баби ОСОБА_9 по відношенню до дитини. Батько самостійно пролікувати дитину за кордоном не зможе, а час працює не на користь дитини. Скільки відпущено долею дитині знає тільки Бог, але при нормальному догляді і спланованому лікуванні шанси на життя у дитини збільшуються, а баба на скільки у неї вистачить сил і здоров'я та при допомозі батька ОСОБА_7 і дядька ОСОБА_19 будуть за життя сина, онука і племінника боротися до останньої миті. Баба ОСОБА_9 знаходиться із дитиною 24 години на добу і тільки баба знає, коли дитині треба дати пігулки і які, коли відвідати лікаря і теж якого. Можливо колись доведеться прийняти більш серйозне рішення і бабі доведеться шукати батька, втрачаючи дорогоцінний час, бо він є законним представником дитини, а баба без рішення суду не має таких повноважень, як сказали їй спеціалісти у департаменті охорони здоров'я Дніпропетровської області. Перебуваючи із дитиною цілодобово баба купує дитині харчі,' ліки, одяг; шкільні речі, книжки, ігри та інше, щоб забезпечити нормальний рівень розвитку дитини. Тому вона вважає, що і аліменти на утримання дитини повинні стягуватися з матері ОСОБА_8 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів не на користь батька дитини як зазначено у первісній позовній заяві, а на користь баби ОСОБА_9 Задовольнити ці її позовні вимоги ОСОБА_9 просила суд згідно статей 164, 165, 170, 171, 243, 244, 257, 258 СК України, статей 55, 60 ЦК України, статей 125, 126 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_8 не визнала позови про позбавлення її батьківських прав відносно сина ОСОБА_18 та про стягнення з неї аліментів. Вона також звернулася з зустрічним позовом про відібрання дитини від особи, яка її утримує, в якому просила суд прийняти її позовну заяву для спільного розгляду з первісним позовом та позовом ОСОБА_9 В задоволенні позовних вимог позивачів про позбавлення її батьківських прав і про стягнення з неї аліментів по цих позовах відмовити в повному обсязі, як таких що є незаконні та передчасні. Також ОСОБА_8 просила суд захистити її права як матері шляхом відібрання її малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, від ОСОБА_9, яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 і повернути сина їй, ОСОБА_8

В обґрунтування своєї позовної заяви ОСОБА_8 вказала, що вона та ОСОБА_10 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають двох синів - ОСОБА_3, 25.06 ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_8. Подружнє життя у них не склалося. Тому їх шлюб було розірвано у 2005 році. Після розлучення виникло питання щодо місця проживання дітей, способи участі у вихованні дітей та їхнє утримання. Діти проживали з нею, а колишній чоловік дав довіреність своїй матері - ОСОБА_9, якою було подано позовну заяву до суду про встановлення місця проживання дітей з батьком, але колишній чоловік відмовився від позову і справу було закрито. Діти залишилися проживати із нею, з батьком вони ніколи не проживали, через небажання останнього ними піклуватися. ОСОБА_10 не надавав матеріальну допомогу на їх утримання, спілкувався з дітьми тільки тоді, коли вона давала дітей його матері ОСОБА_9 і вона їх відвозила до батька, сам він ніколи не приїздив до дітей.

Третя особа за первісним позовом по справі ОСОБА_9 є її колишньою свекрухою, спілкувалася з їхніми синами - своїми онуками за рішенням суду, після розлучення допомагала їх виховувати, доглядати, а вона зі свого боку не перешкоджала і | їхньому спілкуванню та не відмовлялася від допомоги ОСОБА_5. Діти підросли і вона вирішила примиритися з ОСОБА_5 та давати їй дітей не тільки в часи, визначені в судовому рішенні, а частіше, бо розуміла, що вона сумує за ними. Надалі діти частіше зустрічалися та спілкувалися з бабусею, іноді залишалися ночувати у неї, а коли захворіли вітряною віспою ОСОБА_5 запропонувала залишити дітей з нею, бо як вона казала: "Ти працюєш, зморюєшся, а я за ними догляну". Нічого поганого в такому ставленні до її синів вона не бачила, а навпаки раділа, що їй дуже повезло зі свекрухою. Але поступово старший син ОСОБА_18 почав сторонитися її і все більше часу проводити з ОСОБА_5. Вона запитала сина про причину такої поведінки і він сказав, що зі слів бабусі вона, тобто ОСОБА_8, хоч і мати, але бажає сину смерті і вона погана мати. Вона була шокована і пояснила сину, що дуже любить його, що він її рідненький і вона як мати не може бажати йому зла. Дитина заспокоїлася, переказати її слова ОСОБА_5 вона не захотіла. З 2009 року ОСОБА_5 категорично відмовилася віддавати їй ОСОБА_3, пояснила, що дитина не бажає жити з нею і спілкуватися, а також, що саме вона здатна ним опікуватись та виховувати. А маючи не аби який моральний вплив на сина настроїла дитину проти неї. Ця обставина знайшла своє підтвердження у психолого-педагогічній характеристиці на сина ОСОБА_18 від 22.09.2014 року (надалі характеристика) підписану та завірену - директором НВК № 3, класним керівником, практичним психологом та долучена до матеріалів справи позивачами, де в п.2 пп.. З в останньому реченні зазначено: «Слід зазначити, що бабуся має великий вплив на особистість дитини, що не завжди позитивно позначалось на процесі його соціалізації.», п.2 цп. З друге речення: «надмірно цікавиться мїжособистими стосунками дітей класу, вирішує конфліктні ситуації з дітьми, суб'єктом яких є онук, що викликало невдоволення з боку дітей та їх батьків...». П.2 пп.2 «...що в родині нестабільна психологічна ситуація через питання прав на виховання дитини, постійні сварки...» Вона ходила з ОСОБА_3 до психолога, але ОСОБА_5 наполягла щоб вона була присутня при цих зустрічах і коли ОСОБА_3 погодився відвідувати мене, вона зі скандалом його забрала, що унеможливило її подальші з ним побачення та спілкування і звело нанівець її старання та психолога врегулювати питання про її участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Вона дуже любить свого сина і бажає йому добра, а тому, поводитися так як поводиться ОСОБА_5 з ним, налаштовуючи дитину проти рідної мами не може та сподівається, що син це зрозуміє.

Вона вважає звернення позивачів до суду передчасним, бо позбавлення батьківських прав несуть негативні наслідки не лише для матері та батька, а й для дитини, як зазначено в п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».

Вона вважає, що позивачами не надано доказів про її ухилення від виконання батьківських обов'язків. Протокол робочої зустрічі від 10.09.2014 року, наданий позивачами, тільки підтверджує її бажання виховувати свою дитину і згоду на це батька ОСОБА_18 та небажання ОСОБА_5 віддати її дитину. У відповідності до ч.І ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з яким на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина,І змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернути її тому, з ким вона проживала. Згідно ч.2 ст. 163 СК України, батьки мають переважне правоІ перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними, а у відповідності до ч. 2 цієї статті, батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Більш того, за насильницьке викрадення та утримання дитини проти її волі або проти волі її батьків до винних осіб можуть застосовуватись заходи кримінальної відповідальності. За принципом 6 Декларації прав дитини від 20листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Вона ніяким чином не образила свою дитину, не вчиняла проти неї будь-яких протиправних дій, що могло б трактуватись як виключні обставини, а навпаки намагається повернути свою дитину в сім'ю.

Вона ввважає, що в інтересах її сина ОСОБА_18 проживати саме з нею, а не з бабусею, у якої відсутні нормальні санітарні умови для проживання її дитини, про це свідчить інформаційний лист 1588/01-08 від 30.09.2014 року підписаний директором Дніпродзержинського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді в особі ОСОБА_21., де в п. 3 зазначено: «... Па момент інспектування в квартирі було брудно,;. .В бесіді з бабусею з'ясовано, що найближчим часом вона планує зробити ремонт у квартирі, а саме поклеїти шпалери», П.2 пп. 2 характеристики теж свідчить про незадовільні побутові умови проживання її сина: «. . обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_9 виявило те, що умови проживання дитини - інваліда потребують покращення...». Вона та її чоловік працюють, можуть матеріально забезпечити сина всім необхідним та в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання і нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток особистості дитини в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, її чоловік ОСОБА_22 бажає щоб ОСОБА_3 ріс та виховувався в родині разом зі своїми братами: ОСОБА_16 та ОСОБА_26, які дуже сумують за ним. Тимчасово у неї немає можливості спілкуватись з сином, бо позивачка ОСОБА_9 категорично заборонила синові їх побачення та спілкування, супроводжує його всюди, навіть не випускає хлопчика гуляти у дворі, закриваючи вхідні двері на ключ. А тому син спілкується тільки через двері, хоча при розмові із нею виказував своє бажання спілкуватися та навіть жити разом саме з нею, але втручання та тиск иа хлопчика ОСОБА_5 зводить нанівець її намагання жити разом зі своєю дитиною. Вона дуже любить свого сина ОСОБА_18, постійно хвилюється за нього, хвилюється, що дитина можливо залишиться проживати з бабусею. Вона втомилася від цієї боротьби за свої права на сина, яку влаштувала ОСОБА_5, вважає, що любов'ю та ласкою поверне любов сина., До того ж вона має можливість забезпечення його всім необхідним та належними умовами проживання (акт обстеження умов проживання додасться), повною мірою займатися вихованням дитини, чого ОСОБА_5 забезпечити не може. Крім того вона має переважне та законне право на виховання своєї дитини. Разом з тим, вона не чинитиме жодних перешкод для спілкування із сином її колишнього чоловіка і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб він через непорозуміння дорослих не був позбавлений зустрічей з бабусею та татом. Вона має багато свідків про викладені нею обставини. На її думку первісний позивач та ОСОБА_9 не надали належних доказів для позбавлення її батьківських прав відносно сина ОСОБА_18. Тому вона просила суд відмовити в задоволенні цих позовів, а її позов повністю задовольнити згідно статей 5, 14, 15, 18, 151, 153-155, 2157, 160-164 СК України та постанови Пленуму ВС України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав". Відповідачка ОСОБА_8 в останні судові засідання по справі не з'являлась, про день, час та місце розгляду справи по суті кожного разу повідомлена у встановленому порядку своєчасно як за останнім відомим суду місцем її проживання, так і за іншою відомою суду адресою, а також по телефону. Письмових чи якихось інших повідомлень по цій справі та про відношення до позову від відповідачки останнім часом до суду не надходило. Але суд вважає можливим завершувати розгляд цієї справи за відсутності відповідачки, оскільки в матеріалах даної справи достатньо доказів для розгляду справи по суті в першу чергу з урахуванням інтересів дитини і з винесенням законного та обґрунтованого рішення.

Батько дитини ОСОБА_10 був повністю згоден з позовними вимогами своєї матері ОСОБА_9, а в задоволенні інших позовів просив суд відмовити.

Представник адміністрації Південного району м. Кам'янське ОСОБА_1 та представник адміністрації Дніпровського району м. Кам'янське ОСОБА_2 до суду з'явились та пояснили, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 та стягнення з неї аліментів підтримують в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 просили суд відмовити.

Прокурор ФІЛОНЕНКО Ю.Г. також позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 та стягнення з неї аліментів підтримувала в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 просили суд відмовити та змістовно обґрунтувала свою позицію

Суд, вислухавши свідків, дослідивши письмові докази, які наявні по справі, заслухавши безпосередньо в судовому засіданні неповнолітнього ОСОБА_3, вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, тому підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно до статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у зв'язку з їх винною поведінкою: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей або зловживання батьківськими правами або жорстокого поводження з дітьми, негативним впливом на дітей своєю аморальною поведінкою.

Згідно зі статтею 165 СК України право на звернення до суду про позбавлення батьківських прав мають також орган опіки та піклування.

Згідно зі статтею 166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно до статті 167 СК України якщо дитина не може бути передана батькові, бабі, дідові, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органові опіки та піклування.

Оцінивши в сукупності всі докази, які наявні по справі, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_9 повністю, Позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинськ ради, Служби у справах дітей виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинськ ради, задовольнити частково, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 за зустрічним позовом до органу опіки та піклування -- виконавчий комітет Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради, служба у справах дітей виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинськ ради та до ОСОБА_5 треті особи прокуратура м. Дніпродзержинська та ОСОБА_10 про відібрання малолітньої дитини від особи, яка її утримує без законних підстав, повністю відмовити .

Керуючись статтями 164-167, 183 СК України, статтями 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинськ ради, Служби у справах дітей виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинськ ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог - прокуратура міста Дніпродзержинська, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - з а д о в о л ь н и т и ч а с т к о в о .

Позовні вимоги третьої особи ОСОБА_5 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_4 та ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог - прокуратура міста Дніпродзержинська та Служба у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинськ ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з ОСОБА_4 та про відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав, передачу дитини на виховання бабі та призначення баби опікуном дитини, -- з а д о в о л ь н и т и п о в н і с т ю

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, яка зареєстрована в АДРЕСА_6 (до 2016 року, -- АДРЕСА_7 позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Від батька дитини ОСОБА_6 відібрати неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення батьківських прав, передати дитину на виховання бабі, встановити над дитиною піклування та призначити бабу дитини ОСОБА_5 піклувальником дитини;

Стягнути з ОСОБА_4 (Паспорт серія НОМЕР_3 виданий 18 березня 2006 року Дніпровським РВ, Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області; ІПН НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженки міста Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, зареєстрована в АДРЕСА_6 (до 2016 року, -- АДРЕСА_7 фактично мешкає без реєстрації в АДРЕСА_8, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітної плати (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь баби дитини ОСОБА_5, починаючи з 20 січня 2015 року до досягнення дитиною віку повноліття.

Стягнути з ОСОБА_6 (Паспорт серія НОМЕР_4, виданий 24 січня 1996 Зіньківським РВ УМВС України в Полтавськія області; ІПН НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_12, уродженця міста Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, зареєстрований і мешкає в АДРЕСА_9, аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітної плати (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь баби дитини ОСОБА_5, починаючи з 28 березня 2017 року до досягнення дитиною віку повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 640 (шістсот сорок) гривень 20 копійок судового збору.

Копії рішення суду після набрання законної сили направити для відомості Голові Адміністрації Південного району Кам'янської міської ради Дніпропетровської області, в управління праці і соціального захисту населення в Південному районі міста Кам'янське, Голові Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради Дніпропетровської області, в управління праці і соціального захисту населення в Дніпровському районі міста Кам'янське, для внесення змін в актовий запис про народження дитини в графі "мати", -- у Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, в актовий запис № 410 від 24 липня 2002 року про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 за зустрічним позовом до органу опіки та піклування -- виконавчий комітет Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради, служба у справах дітей виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинськ ради та до ОСОБА_5 треті особи прокуратура м. Дніпродзержинська та ОСОБА_6 про відібрання малолітньої дитини від особи, яка її утримує без законних підстав, п о в н і с т ю в і д м о в и т и .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я : САВЧЕНКО В.О.