Справа №464/2360/17
пр № 4-с/464/29/17
У Х В А Л А

26 травня 2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді Мички Б.Р.,

за участю секретаря судового засідання Янишин М.Б.,

державного виконавця Лесик В.Р.,

представника заінтересованої особи ПАТ

«Державний ощадний банк України» ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду у м.Львові скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на дії державного виконавця,

у с т а н о в и в:

6 квітня 2017 року представник заявника звернувся до суду із скаргою, у якій просить: визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 13 жовтня 2016 року (ВП № 52644748), винесену державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львів ОСОБА_4; визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13 жовтня 2016 року (ВП № 52644748), винесену державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львів ОСОБА_4 Одночасно просить поновити строк для подання скарги на дії державного виконавця.

Заслухавши пояснення державного виконавця та представника заінтересованої особи, оглянувши матеріали виконавчого провадження ВП № 52644748 та даної справи, суд приходить до наступного з огляду на таке.

Згідно з ст.385 Цивільного процесуального кодексу України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

У п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 7 лютого 2014 року № 6 розяснено, що такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Так, із доводів скарги вбачається, що заявник дізнався про виконавче провадження та порушення вимог законодавства 27 березня 2017 року, після того, як його представник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, що є поважною причиною для поновлення строку.

Однак, такі доводи скарги оцінюються судом критично, адже, дослідивши матеріали виконавчого провадження (ВП № 52644748), подані державним виконавцем у судовому засіданні, судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 13 жовтня 2016 року і постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13 жовтня 2016 року направлені боржнику ОСОБА_2 та ним отримані особисто 19 жовтня 2016 року; 6 грудня 2016 року та 27 грудня 2016 року боржником подавалися заяви до ДВС у даному виконавчому провадженні; 7 грудня 2016 року боржник був присутній при описі і арешті майна, що відображено у відповідній постанові.

Таким чином належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 57-60 Цивільного процесуального кодексу України підтверджено, що боржник був обізнаний про порушення своїх прав у виконавчому провадженні, ще у жовтні 2016 року, а не 27 березня 2017 року. Поважності причин пропуску строку не наведено та не доведено.

Відповідно до ч.2 ст.72 Цивільного процесуального кодексу України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

На підставі вищевикладеного, та відповідно до змісту поданої скарги суд приходить до висновку, що заявником пропущений строк звернення до суду з даною скаргою без поважних причин, а тому у клопотанні про поновлення строку на подання скарги до суду слід відмовити, а скаргу необхідно залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 57-60, 72, 208, 210, 385 Цивільного процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

у клопотанні представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про поновлення строку на подання до суду скарги відмовити.

Скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на дії державного виконавця залишити без розгляду.

Розяснити право повторного звернення до суду у загальному порядку з аналогічними вимогами після усунення підстав, з яких скарга була залишена без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Б.Р. Мичка