Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3955/17
Провадження № 2/711/1624/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Згідно із ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди розглядають зазначені справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

За загальним правилом статті 109 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичної особи предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Частиною другою ст. 110 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть предявлятися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти, або якщо він не може за станом здоровя чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви викладені у статті 119 ЦПК України. Зокрема, позивач повинен вказати ім»я (найменування) відповідача, а також його місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекст, номери засобів зв»язку, якщо такі відомі.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Відповідно до статті 3 даного Закону, - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання - це паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист. Крім того, Законом визначено, що місцем проживання особи - є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. При цьому, зазначено, що реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленному Кабінетом Міністрів України порядку.

При вивченні позовної заяви та доданих до неї матеріалів, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними довідки, виданої виконавчим комітетом Хмільнянської сільської ради Канівського району Черкаської області № 500 від 15.05.2017. Зазначена адреса не належить до підсудної території Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Слід зазначити, що у вступній частині позовної заяви зазначено, що фактичне місце проживання відповідача не відоме; навіть за змістом акту опитування сусідів від 16.05.2017р., що приєднаний до позовної заяви, вбачається, що ОСОБА_2 фактично не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації позивача) з листопада 2016 року, що також спростовує позицію позивача щодо можливості розгляду даної справи саме Придніпровським райсудом м. Черкаси.

Крім того, від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, які є повнолітніми. Також позивачем не надано жодних інших відомостей, як те передбачено ч. 2 ст. 110 ЦПК України, які б давали підстави для розгляду даної справи цим судом.

Виходячи із змісту заявлених позовних вимог та положень ст.ст. 109, 110 ЦПК України, суддя не вбачає жодних підстав, які б свідчили про можливість розгляду даної справи Придніпровським районним судом м. Черкаси.

Нормою ст. 115 ЦПК України передбачено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання належному суду, про що постановляється ухвала.

Дана норма закону узгоджується з положеннями ч. 3 п. 4 ст. 121 ЦПК України, яка також передбачає обовязкове повернення суддею позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, якщо справа не підсудна цьому суду.

Отже позовну заяву, подану до суду ОСОБА_1, необхідно повернути позивачеві для звернення до належного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 109, 110, 115, 121, 293 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - повернути позивачеві.

Розяснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня винесення ухвали.

Суддя: ОСОБА_5