Провадження № 2/641/37/2017 Справа № 641/7378/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Боговського Д.Є.

за участю секретаря - Бєлової Т.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С., про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт, складений 18.10.2007 її батьком ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Київської нотаріальної контори Зубченко Л.С., реєстровий № 8696, посилаючись на те, що 30.01.2015 помер її батько, позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори та дізналась про наявність спадкової справи та заповіту на ім'я іншого спадкоємця. Оглянувши текст заповіту, позивач одразу ж зауважила, що написи та підпис у тексті заповіту виконані не її батьком, літери не чіткі, сам напис зроблений із помилками, що свідчить про підробку підпису спадкодавця у заповіті, а також може свідчити, що у момент вчинення правочину її батько не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати, оскільки через проблеми з алкоголем мав проблеми із здоров'ям, можливо у момент підписання заповіту перебував у тяжкому стані алкогольного сп'яніння, не міг розуміти свої дії та усвідомлювати в повній мірі своєї волі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечували проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи, у судове засідання не з'явились, причини їх неявки визнані судом не поважними.

Від третьої особи - державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_8 є рідним батьком позивача ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 помер, за життя склавши заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори 18.10.2007, на ім'я ї його дружини ОСОБА_9, а в разі її смерті чи не прийняття нею спадщини - ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_5 вважає, що даний заповіт підписаний не її батьком, а в разі якщо і підписаний ним, то у стані, в якому він не міг керувати свої діями та усвідомлювати їх наслідки.

За клопотання представника позивача у справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу з метою встановлення належності почерку та підпису ОСОБА_4, виконання якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.. засл. проф.. М.С. Бокаріуса.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 7399/7704, складеного 21.09.2016, підпис від імені ОСОБА_8, а також рукописні записи, в примірнику заповіту від 18.10.2007, наданого безпосередньо державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. з матеріалів спадкової справи, виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів самим ОСОБА_8 під впливом внутрішніх збиваючих факторів природнього характеру, до яких можна віднести в тому числі хворобливий стан, стан сп'яніння, стан хвилювання тощо, тобто експертом наданий категоричний позитивний висновок про те, що рукописні записи виконані ОСОБА_8.

З метою виявлення недієздатності ОСОБА_8 в плані управління своїми вчинками і розуміння їх значення в момент вчинення правочину за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 у справі було призначено посмертну комплексну психолого-медичну експертизу, виконання якої доручено експертам Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса із залученням спеціалістів Харківського обласного бюро судово-медичних експертиз.

Для надання експертам медичної документації відносно ОСОБА_8 судом було винесено ухвали, які направлені відповідним медичним установам.

З Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 надійшла довідка про те, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, за даними наявної документації у лікаря-психіатра на обліку не перебуває (а.с. 100).

За даними КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Святошинського району м. Києва медична карта амбулаторного хворого ОСОБА_8 відсутня, довідка про смерть не видавалась, зі слів сімейного лікаря, амбулаторна карта знаходиться вдома (а.с. 104, 203).

За даними Київського міського психоневрологічного диспансеру № 5 ОСОБА_8 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за медичною допомогою з 2002 року по 2015 рік не звертався, медична документація відсутня (а.с. 189).

За даними Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія» ОСОБА_8 з 2002 року по 2015 рік за медичною допомогою до лікарні не звертався, під наркологічним диспансерним наглядом не перебував (а.с. 191)

За даними Міського лікувально-консультативного центру Київської міської державної адміністрації ОСОБА_8 та ОСОБА_11 за медичною допомогою в центр не звертались (а.с 201).

Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса повернув матеріали цивільної справи без виконання експертизи та повідомив суд про те, що на даний час відсутня методика проведення комплексної посмертної психолого-медичної експертизи, з'ясування наявності чи відсутності у фізичної особи психічного розладу, здатного суттєво вплинути на усвідомлення особою своїх дій та здатність керувати ними виходить за межі компетенції експерта-психолога, об'єктом судової психологічної експертизи є психічно здорові особи, а питання, викладені в ухвалі суду, вирішуються експертом-психологом у відношенні живих фізичних осіб.

Представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 до суду було надано клопотання про зміну експертної установи для проведення посмертної комплексної психолого-медичної експертизи, однак в судовому засіданні представник позивача своє клопотання не підтримав.

Відповідно до положень ст.. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 225 ЦК України встановлені правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Так, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Сторона, яка знала про стан фізичної особи у момент вчинення правочину, зобов'язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану у зв'язку із вчиненням такого правочину.

Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ані позивачем ОСОБА_1, ані її представником ОСОБА_6 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження, що ОСОБА_8 в момент підписання оскаржуваного заповіту не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними, зібрані у справі докази не дають суду підстав припускати цей факт, а експертиза з цього питання не була проведена.

За таких обставин, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 вимоги безпідставні та необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно положень ст.. 88 ЦПК України судові витрати відшкодовуються лише особі, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С., про визнання заповіту недійсним залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подачі у 10-ти денний термін апеляційної скарги або в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Д. Є. Боговський