Провадження № 2/752/1974/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19.05.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Овдій А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщення за адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, щ опозивач є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2016 року, протее остання позбавлена безперешкодної можливості користуватись та розпоряджатись належним їй майном, оскільки в данному житловому приміщенні не зареєстрований відповідач по справі, однак фактично не проживає.
Представник позивача, попередьо подавши заяву до суду про розгляд справи за відсутності позивача, підтримав позовні вимоги та наполягав на розгляді справи на підставі заявленого позову та наданих письмових доказів.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місцепроведення розгляду справи, в судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляв.
На підставі ст.ст.224-226 ЦПК України за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2016 року, що посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. від 31.03.2016 р. і зареєстровано в реєстрі за № 2026 та Витягом про державну реєстрацію прав № 56397624.
На момент розгляду справи в зазначеній квартирі зареєстрований ОСОБА_2, 1977 року народження.
Підставами звернення позивача до суду з даним позовом є порушення його права власності без позбавлення права користування і володіння майном.
Відповідно до роз»яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду Україии з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Також член сім»ї втрачає право користування квартирою у разі припинення права власності власником житла.
Судом встановлено, що відповідач не є членом сім»ї позивача і його право користування спірною квартирою було пов»язано з правом власності колишнього власника житла - ОСОБА_4
Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, зважаючи на те, що право користування квартирою відповідача було нерозривно пов»язано з правом на зазначене нерухоме майно колишнього власника, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.
Керуючись положеннями ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, 1977 року народженнятаким, щовтратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення суду.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційно їскарги на рішення суду протягом десяти днів з моменту його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не булиприсутні у судовому засіданніпід час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційнускаргупротягом десяти днів з дня отриманнякопіїцьогорішення.

Суддя