Справа №475/1120/16-ц 19.04.2017 19.04.2017 19.04.2017
Провадження №22-ц/784/1011/17
Справа №475/1120/16-ц
Провадження № 22ц/784/1011/17 Головуючий у 1-ї інстанції Якименко Л.М.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 квітня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Локітонової О.В., Колосовського С.Ю.,

із секретарем: Андрієнко Л.Д.,

за участю: позивачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2017 року

за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3,

третя особа - Доманівський районний відділ державної виконавчої служби

Головного управління юстиції у Миколаївської області

(далі - Доманівський РВ ДВС),

про стягнення збитків від інфляції у зв'язку з несвоєчасним поверненням боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа - Доманівський РВ ДВС, про стягнення 34 415 грн. 59 коп. збитків від інфляції у зв'язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов'язання.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 12 січня 2012 року заочним рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області з відповідачки на її користь стягнуто 40000 грн. позики, яке на сьогоднішній час виконано частково, на суму 5 680 грн. 00 коп..

В іншій частині, а саме в сумі 34 320грн. 00 коп. борг за договором позики їй не повернуто.

Тому, враховуючи зазначені обставини, а також межі позовної давності, позивачка просила стягнути на її користь відповідно до вимог, передбачених статтею 625 ЦК України, збитки від інфляції, що розраховані нею за період з грудня 2013 року по грудень 2016 року.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено, ухвалено про стягнення на її користь з ОСОБА_3 34 415 грн. 59 коп. збитків від інфляції та 551 грн. 20коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду і ухвалите нове, яким у задоволені позову відмовити, оскільки після укладення договору позики у 2010 році нею позивачці передано через свідка 1200 доларів США, які необхідно зарахувати в рахунок погашення збитків від інфляції, та застосувати до цих правовідносин позовну давність строком в один рік.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Суд першої інстанції, в межах заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідив обставини справи, належно оцінив надані сторонами докази і дійшов вірного висновку, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України у зв'язку з порушенням боржником виконання грошового зобов'язання позивачка має право на отримання від відповідачки як боржника збитків.

Так, частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За заочним рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2012 року з відповідачки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за укладеним між ними договором позики стягнуто суму боргу в розмірі 40 000 грн. 00 коп.

Зазначена сума складалася виключно із суми позики без врахування процентів, збитків від інфляції та 3% річних.

За виданим судом виконавчим листом відкрито виконавче провадження, в процесі якого відповідачкою добровільно погашено 5 680 грн. 00 коп.. В іншій частині в сумі 34320грн. рішення суду не виконано і за постановою державного виконавця від 26 квітня 2016 року виконавчий документ повернуто без виконання на адресу позивачки як стягувача (а.с.10).

Отже, з моменту стягнення суми позики за рішенням суду від 12 січня 2012 року по день звернення позивачки до суду із даним позовом - 26 грудня 2016 року, відповідачка прострочила виконання грошового зобов'язання.

Таке прострочення позивачкою розраховано в якості збитків від інфляції в межах позовної давності - трьох років, а саме з 26 грудня 2013 року по 26 грудня 2016 року.

Підстав для застосування позовної давності у відповідності до статі 258 ЦК України у межах одного року, немає, а тому посилання на такі обставини відповідачки в апеляційної скарзі є помилковим тлумаченням діючого законодавства, оскільки збитки від інфляції не є у розумінні статті 549 ЦК України штрафом та пенею.

Щодо її посилань на погашення зазначених збитків у 2010 році, то суд не приймає це до уваги, так як ці обставини повинні були досліджуватися при ухваленні заочного рішення у 2012 році при стягненні боргу, а предметом розгляду цього позову є збитки, які нараховані за період з грудня 2013 року.

Такими чином, правильно встановивши такі обставини справи та надавши їм вірну правову оцінку, місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення збитків від інфляції, виходячи із суми боргу в 34 320 грн. 00 коп. і в межах трьохрічного строку.

Разом з тим, стягуючи збитки від інфляції, суд першої інстанції неправомірно послався на розрахунок, який виконала позивачка, та який суперечить положенням статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Тому, збитки від інфляції слід розрахувати у відповідності до вимог вищезазначеного Закону, в межах трьох років, але за період з березня по червень 2014 року, з вересня 2014 року по травень 2015 року, за вересень 2015 року, листопад 2015 року, з березня по квітень 2016 року, з вересня по грудень 2016 року, і ця сума буде складати 24 401 грн. 52 коп..

За такого, рішення суду першій інстанції в частині стягнення суми збитків від інфляції слід змінити на підставі п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, стягнув з відповідачки на користь позивачки 24 401 грн. 52 коп. збитків від інфляції. Підстав для перерахунку судових витрат немає

Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 не спростовують висновків місцевого суду, а тому не можуть бути підставою для скасування або зміні в іншій частині рішення, постановленого з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2017 року в частині вирішення позовних вимог та розміру збитків змінити і викласти в наступній редакції.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків від інфляції у зв'язку з несвоєчасним поверненням боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 24 401 грн. 52 коп. збитків від інфляції.

В частині розподілу судових витрат рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді