АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2881/17 Головуючий 1 інст.- Лях М.Ю.
Категорія: право власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кругової С.С.,

суддів - Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.,

секретаря - Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Партнер» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 1 березня 2017 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Партнер», треті особи: Харківське міське управління юстиції, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство Банк «Меркурій» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних про осіб про припинення права власності, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовними вимогами до ТОВ «Компанія «Партнер», в якому просив:

- витребувати у ТОВ «Компанія «Партнер» на користь позивача об'єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення підвалу №1, 1-го поверху 1-12, 2-го поверху №14-22 в літ.«А-2», АДРЕСА_1, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01, які також зазначені в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наступним чином - нежитлове приміщення підвалу №І; 1-го поверху №1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б; 2-го поверху №14-:-17, 19-:-23 в літ.«А-3» АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1 (далі за текстом об'єкт);

- припинити право власності ТОВ «Компанія «Партнер» та припинити будь-які інші пов'язані та похідні речові права та права третіх осіб на об'єкт;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 22697743 від 08.07.2015 16:04:39, приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківська області Вахрушевої О.О. щодо реєстрації права власності ТОВ «Компанія «Партнер» на об'єкт, номер запису про право власності 10331273, без поновлення записів про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав;

- зобов'язати державного реєстратора прав приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківська області Вахрушевої О.О. внести запис про скасування державної реєстрації права власності ТОВ «Компанія «Партнер» на об'єкт, номер запису про право власності 10331273 без поновлення запису про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав;

- скасувати рішення державного реєстратора (державних реєстраторів) прав про відкриття розділу (розділів) та реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна нежитлове приміщення підвалу №І; 1-го поверху №1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б; 2-го поверху №14-:-17, 19-:-23 в літ.«А-3» АДРЕСА_1, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 1, реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно 33475928);

- зобов'язати реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно розділ (розділи) та усі відомості цього розділу (розділів) на об'єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення підвалу №І; 1-го поверху №1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б; 2-го поверху №14-:-17, 19-:-23 в літ.«А-3» АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1, реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно - 33475928).

Рішенням Київського райсуду м.Харкова від 16 березня 2016 року позов задоволено частково.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 4 травня 2016 року рішення Київського райсуду м.Харкова від 16 березня 2016 року скасовано і в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Апеляційного суду Харківської області від 8 червня 2016 року з позивача стягнуто судові витрати і скасовані заходи забезпечення позову.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 8 червня 2016 року позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 22697743 від 08.07.2015 16:04:39, приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківська області Вахрушевої О.О. щодо реєстрації права власності товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ПАРТНЕР» на об'єкт, номер запису про право власності 10331273, без поновлення записів про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав; про зобов'язання державного реєстратора прав приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківська області Вахрушевої О.О. внести запис про скасування державної реєстрації права власності товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ПАРТНЕР» на об'єкт, номер запису про право власності 10331273 без поновлення запису про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав; про скасування рішення державного реєстратора (державних реєстраторів) прав про відкриття розділу (розділів) та реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна нежитлове приміщення підвалу №І; 1-го поверху №1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б; 2-го поверху №14-:-17, 19-:-23 в літ.«А-3» АДРЕСА_1, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 1, реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно 33475928); про зобов'язання реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно розділ (розділи) та усі відомості цього розділу (розділів) на обєкт нерухомого майна: нежитлове приміщення підвалу №І; 1-го поверху №1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б; 2-го поверху №14-:-17, 19-:-23 в літ.«А-3» АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1, реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно - 33475928) - закрито як щодо таких, що не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 березня 2016 року, рішення апеляційного суду Харківської області від 4 травня 2016 року та додаткове рішення апеляційного суду Харківської області від 8 червня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про припинення права власності та витребування з чужого незаконного володіння скасувані, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 8 червня 2016 року про закриття провадження у справі залишено без змін.

Ухвалою Київського районного суду від 21.12.2016 року залучено в якості третіх осбі, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3, ПАТ Банк «Меркурій» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Банку «Меркурій»

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 1 березня 2017 року позов задоволено.

Витребувано у ТОВ «Компанія «Партнер» на користь ОСОБА_1 об'єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення підвалу №1, 1-го поверху 1-12, 2-го поверху №14-22 в літ.«А-2», АДРЕСА_1, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01, які також зазначені в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наступним чином - нежитлове приміщення підвалу №І; 1-го поверху №1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б; 2-го поверху №14-:-17, 19-:-23 в літ.«А-3» АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1.

Припинено право власності ТОВ «Компанія «Партнер» та припинено будь-які інші пов'язані та похідні речові права та права третіх осіб на нежитлові приміщення підвалу №І; 1-го поверху №1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б; 2-го поверху №14-:-17, 19-:-23 в літ.«А-3» м. Харків, загальною площею 340,8 кв.м, АДРЕСА_1, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обгрунтування скарги посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що на момент отримання ТОВ «Компанія «Партнер» спірного майна у власність, позивач, на відміну від ПАТ Банк «Меркурій» не мав на спірне майно відповідного права.

Судом першої інстанції не надано належної правової оцінки клопотанню представника відповідача про відкладення розгляду справи, що позбавило товариство належним чином скористуватися своїми процесуальними правами.

Також проігноровано клопотання представника відповідача про зобов'язання ПАТ Банк «Меркурій» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надати письмові пояснення по суті спору, а також пояснення та докази щодо обізнаності або не обізнаності ПАТ Банк «Меркурій» про права третіх осіб на спірні об'єкти нерухомого майна під час проведення торгів, за наслідками яких позивач набув право власності на спірні приміщення, що призвело до неповного з'ясування всіх обставин по справі.

Суд першої інстанції посилається на судові рішення по цивільній справі № 2-1055/10/17 та господарській справі № 29/506-10, залишаючи поза увагою те, що ТОВ «Компанія «Партнер» участі у відповідних справах не приймало та не мало до цих справ жодного відношення, тому вони не мають преюдиціального значення для розгляду справи, а підлягають доведенню у загальному порядку.

Представник відповідача звертав увагу суду на те, що ТОВ «Компанія «Партнер» набуло спірне майно у порядку встановленому для виконання судових рішень згідно Свідоцтва про право власності від 31.01.2011 року, під час відповідного виконавчого провадження по зверненню стягнення на предмет іпотеки. Проте в оскаржуваному рішенні вказано, що представник відповідача зазначав, що спірне майно придбано в результаті торгів.

ТОВ «Компанія «Партнер» за будь-яких умов на момент отримання свідоцтва про право власності не мало можливості дізнатися про скасування рішення господарського суду Харківської області від 13.11.2008 по справі № 29/506-08, отже є добросовісним набувачем.

Обгрунтовуючи свій правовий висновок щодо нікчемності правочину положеннями ст. 228 ЦК України, судом не наведено в чому саме полягає нікчемність правочину з придбання відповідачем спірного об'єкту. Крім того, оформлення нотаріусом свідоцтва про право власності не можна вважати правочином, оскільки останнє разом з Актом держаного виконавця про реалізацію предмета іпотеки є лише одним з етапів для оформлення права власності ТОВ «Компанія «Партнер» на майно, яке товариство вирішило залишити за собою під час процедури звернення стягнення на предмет іпотеки.

Всупереч ч. 1 ст. 346 ЦК України, судом, не наведено жодного правового обґрунтування для задоволення позовної вимоги про припинення права власності ТОВ «Компанія «Партнер» на спірні об'єкти.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду без змін, посилаючись на те, що саме він є єдиним і законним власником спірних нежитлових приміщень.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, щоТОВ «Компанія «Партнер» не може вважатися добросовісним набувачем спірного майна в розумінні ст. 388 ЦК України.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.01.2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу № 1, 1-го поверху №1-12, 2-го поверху №14-22, в літ.«А-2» загальною площею 330,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я.М. реєстр № 674.

Між ОСОБА_9 та АКБ «МЕРКУРІЙ» було укладено іпотечний договір стосовно об'єкту, з метою забезпечення виконання зобов'язань по договору споживчого кредиту, який було зареєстровано в Державному реєстрі іпотек приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я.М. та 29.01.2008 року та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 28.01.2008 року.

29.12.2009 року право власності було зареєстровано за ПАТ банк «МЕРКУРІЙ» (договір від 27.02.2009 № 685).

31 липня 2015 року за результатами проведення аукціону між позивачем та ПАТ Банк «Меркурій», було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу №1, 1-го поверху №1-12, 2-го поверху №14-22, в літ.«А-2» загальною площею 330,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою, реєстр № 1234.

Право власності позивача на даний об'єкт було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 10631922, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 (далі за текстом об'єкт).

Дані обставини підтверджено наявними в справі копіями договору купівлі-продажу об'єкту від 31.07.2015 року, укладеного між позивачем та ПАТ Банк «Меркурій», витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на Обєкт за позивачем від 31.07.2015, акту приймання-передачі об'єкту складеного між позивачем та ПАТ Банк «Меркурій», інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 16.09.2015.

ТОВ «Компанія з управління активами «Форвард» з 07.07.2006 року було орендарем частини об'єкту - а саме нежитлового приміщення 1-го поверху в літ.«А-2» площею 105,5 кв.м, по АДРЕСА_1 (орендодавець на той час власник ОСОБА_5.).

ОСОБА_5 повідомив усіх орендарів про намір продати належні йому нежитлові приміщення об'єкту. Жоден з орендарів не скористався своїм правом пріоритетного покупця і об'єкт було продано ОСОБА_9.

ТОВ «Компанія з управління активами «Форвард» звернулося до Київського районного суду м. Харкова з позовом про переведення на себе прав та обов'язків покупця об'єкту та визнання права власності на об'єкт.

10.10.2008 року заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова (скасованим пізніше ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.09.2009) даний позов було задоволено. Але в результаті подальшого розгляду даної справи в судах першої та апеляційної інстанцій, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2010 року по справі № 2-1055/10/17 (залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04.08.2010 року) вищезазначений позов ТОВ «Компанія з управління активами «Форвард» було залишено без задоволення.

Посилаючись на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2008 року (скасованого пізніше ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.09.2009), 28.10.2008 року ТОВ «Компанія з управління активами «Форвард» уклало без нотаріального посвідчення угоду з ТОВ «Декуріон» договір купівлі-продажу об'єкту.

13.11.2008 року рішенням Господарського суду Харківської області по справі №29/506-08 визнано дійсним вищезазначений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 28.10.2008 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Форвард» та ТОВ «Декуріон» та визнано право власності за останнім.

08.12.2008 р. право власності було зареєстровано КП «Харківське міське БТІ» за ТОВ «Декуріон».

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.12.2010 року по справі №29/284-10, винесеною за результатами розгляду апеляційної скарги ПАТ БАНК «Меркурій» (на той час іпотекодержатель об'єкту), вищезазначене рішення Господарського суду Харківської області по справі №29/506-08 від 13.11.2008 року скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України по справі №29/284-10 (№29/506-08) від 02.03.2011 року вищевказану постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.12.2010 року по справі №29/284-10 залишено без змін.

Зазначені обставини підтверджено наявними в матеріалах справи текстами відповідних судових рішень з Єдиного державного реєстру судових рішень.

17.09.2009 року ТОВ «Декуріон» передало спірні приміщення в іпотеку відповідачу - ТОВ «Компанія «Партнер» в забезпечення виконання зобов'язань перед ТОВ «Компанія «Партнер».

31.01.2011р. ТОВ «Компанія «Партнер» у зв'язку з невиконанням ТОВ «Декуріон» зобов'язань по договору переоформлює на себе право власності на об'єкт, в результаті чого отримує свідоцтво, видане державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. від 31.01.2011р. №5-236.

Зі змісту свідоцтва вбачається, що торги не відбулися і відповідач - ТОВ «Компанія «Партнер» виявив бажання залишити за собою непродане майно.

На момент отримання вищевказаного Свідоцтва відповідачем, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на даний спірний об'єкт було зареєстровано право власності за іншим суб'єктом ПАТ Банк «Меркурій», що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 16.09.2015, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Добросовісним визнається набувач, який не знав і не міг знати про те, що він придбає майно в особи, яка не мала права його відчужувати.

Пунктами 21-27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено наступні правові позиції.

У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 Цивільного кодексу . Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК.

Разом із тим відплатність придбання майна сама по собі не свідчить про добросовісність набувача.

Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

Набувач не може бути визнаний добросовісним, якщо на момент вчинення правочину з набуття майна право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване не за відчужувачем або у цьому реєстрі був запис про судовий спір відносно цього майна (обтяження). Водночас запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності відчужувача не є безспірним доказом добросовісності набувача.

Власник має право спростувати заперечення набувача про його добросовісність, довівши, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувача на відчуження майна.

Безспірним є той факт, що відповідач при прийнятті рішення про залишення у себе предмету іпотеки, а саме при оформленні Свідоцтва достовірно знав, що правовстановлюючим документом відчужувача ТОВ «ДЕКУРІОН» було рішення господарського суду Харківської області від 13.11.2008 по справі №29/506-08 і повинен був проявити обережність і пересвідчитись в його законній силі.

Крім того, на момент отримання вищевказаного Свідоцтва відповідачем, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на даний спірний об'єкт було зареєстровано право власності за іншим суб'єктом ПАТ Банк «МЕРКУРІЙ», що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 16.09.2015, яка міститься в матеріалах справи.

Отже, відповідач не вжив усіх розумних заходів, не виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна.

Судом встановлено, що на дату набуття відповідачем права власності 31.01.2011 року рішення суду на підставі якого іпотекодавець ТОВ «ДЕКУРІОН» набув право власності постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.12.2010 року було скасоване, як було вже скасоване ще 30.09.2009 року і рішення суду за яким набуло право власності ТОВ «Компанія з управління активами «Форвард».

Тобто слід зазначити, що, оскільки за скасованими судовими рішеннями в 2009 та 2010 роках правові наслідки не виникають, то не можна вважати законним набуття відповідачем права власності на спірні нежитлові приміщення в 2011 році.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику цивільних справ про визнання правочинів недійсними» якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Суд першої інстанції правильно керувався положеннями ст.ст.330,387,388 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику цивільних справ про визнання правочинів недійсними», постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» і дійшов обгрунтованого висновку, що відповідач - ТОВ «КОМПАНІЯ «ПАРТНЕР» не може вважатися добросовісним набувачем спірного майна в розумінні ст. 388 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про порушення норм процесуального права, а саме про ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки клопотанням представника відповідача. Ці доводи відповідача не є підставою для скасування рішення суду в розумінні ст.309 ЦПК України.

Доводи відповідача стосовно того, що на момент набуття права власності ним у позивача таке право було відсутнє, не спростовує висновків суду щодо неправомірності набуття самим відповідачем права власності на спірні приміщення, оскільки позивач є правонаступником права ПАТ Банк «Меркурій» на спірні приміщення у якого воно існувало на момент отримання відповідачем свідоцтва.

Підставою правонаступництва є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони із спірних правовідносин майнового характеру.

Доказом правонаступництва можуть бути документи, які підтверджують перехід прав та обов'язків у матеріальних правовідносинах, що є предметом судового розгляду. Наявність права власності позивачем доведено і узгоджується з матеріалами справи.

Щодо доводів про нікчемність правочину, на думку відповідача, за яким набув право власності позивач, то слід зазначити, що судовим розглядом не встановлено будь яких обставин, що спростовують право власності ПАТ Банк «Меркурій» на спірні приміщення на час придбання них позивачем.

Не має правового значення і той факт, що відповідач не був стороною у справах у яких були скасовані рішення , оскільки значення має лише факт їх скасування і відсутність будь яких правових наслідків для учасників спірних правовідносин саме за цими рішеннями.

Не може бути підставою для скасування рішення суду і те, що судом в рішенні зазначено невірно пояснення представника відповідача стосовно підстав набуття права власності, оскільки ніяким чином це не спростовує висновків суду.

Оскільки суд дійшов висновку про недобросовісність відповідача під час набуття права власності на спірні нежитлові приміщення і з цим висновком погоджується судова колегія , то той факт, що відповідач набув це право власності в порядку виконання нотаріального напису відповідно до ст.61 ЗУ «Про виконавче провадження» не може вплинути на вирішення спору по суті. Ця обставина підлягає врахуванню за умов добросовісності набуття права власності (ст.388 ЦК України).

Не погоджується судова колегія і з доводами відповідача щодо відсутності в судовому рішенні мотивування висновків щодо недобросовісності відповідача, оскільки вважає рішення достатньо вмотивованим в цій частині щодо невжиття усіх розумних заходів, прояву обережності та обачності для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна.

При цьому, судова колегія враховує і той факт, що ТОВ "Компанія з управління активами "Форвард" та ТОВ "Компанія "Партнер" знаходяться за однією адресою м.Харків провулок Університетський,1 і засновник ТОВ "Компанія "Партнер" ОСОБА_8 є керівником ТОВ "Компанія з управління активами "Форвард"(том 1 а.с. 106-120).

Не може бути підставою для скасування рішення суду і той факт, що суд помилково послався на норми матеріального права мотивуючи своє рішення щодо нікчемності правочину, оскільки це не привело до неправильного вирішення справи по суті.

Стосовно застосування ст.346 ЦК України, судова колегія вважає, що п.3 чітко передбачає припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі, а оскільки суд дійшов правильного висновку щодо витребування майна у відповідача , то саме це і свідчить про відсутності законних підстав вважати вподальшому відповідача власником спірного майна.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Партнер» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 1 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

Н.П. Пилипчук