АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5181/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Бровченка І.О.,

- Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 червня 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

встановив:

03.10.2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_3, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 1031930,48грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 червня 2017 року вказаний позов залишено без розгляду.

На зазначену ухвалу суду першої інстанції ПАТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що законних підстав для залишення позову без розгляду, на час постановлення ухвали, у суду не існувало.

Враховуючи викладене вище, апелянт вважає ухвалу суду незаконною, та просить її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, судова колегія приходить висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для залишення позовної заяви без розгляду суд першої інстанції визначив п.6 ч.1. ст.207 ЦПК України, виходячи з того, що між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору в суді.

Проте, з таким висновком погодитись не можна.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що 04 серпня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №831/3/27/31/8-239, згідно з п. 6.2 якого передбачено, що у випадку неможливості вирішення спорів шляхом переговорів, сторони домовились про те, що спір розглядається у Постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом третейського суду.

Відповідно до ст. 17 ЦПК України, сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про третейські суди», до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За частиною 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 у справі № N 1-26/2011 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Залишаючи позов ПАТ «Укрсоцбанк» без розгляду, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач є споживачем послуг Банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Вказана правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-856цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Крім того, передбачене у п. 6.2 Договору про надання відновлюваної кредитної лінії № 831/3/27/31/8-239 від 04 серпня 208 року право сторін звертатися за вирішенням спору до третейського суду, не скасовувало передбачене ст. 3 ЦПК України право кредитора на звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав в порядку, встановленому цим Кодексом.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про залишення позову без розгляду, оскільки підстав передбачених п.6 ч.1 ст. 207 ЦПК України, не існувало.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню з направленням справи до районного суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.4 ч.2 ст.307, п. п. 3,4 ст.311, ст.ст.313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 червня 2017 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню, згідно вимог ст.324 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.О. Бровченко

О.А. Кружиліна