Справа № 344/3303/16-ц
Провадження № 22-ц/779/755/2017
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Мелінишин Г.П., Максюти І.О.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: комунальне підприємство «Дирекція замовника», державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 20 березня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є наймачем квартири АДРЕСА_1, де проживає та зареєстрована, а відповідач проживає поверхом вище у квартирі № 182 та є власником цієї квартири.

13 жовтня 2015 року у звязку з витоком води з приладу опалення у квартирі № 182 її квартиру було затоплено, внаслідок чого квартира потребує ремонту.

Посилаючись на відмову відповідача добровільно відшкодувати завдану шкоду, просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь заподіяну матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири у розмірі 12 211 грн., з яких 11 411 грн. вартість виконання ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженої квартири та 800 грн. витрат на оплату експертизи.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13 травня 2016 року до участі у розгляді справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача залучено ДП «Дирекція замовника», ДМП «Івано-Франківськтепло-комуненерго».

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 березня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 11 411 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, 800 грн. витрат по оплаті експертизи та 551,20 грн. витрат по оплаті судового збору.

В апеляційні скарзі на дане рішення ОСОБА_3 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що КП «Дирекція замовника» було проведено огляд квартири № 175 на предмет затоплення, яке відбулося 13 жовтня 2015 року та складено акт про залиття тільки 24 жовтня 2015 року, тобто на 12-й день після затоплення, фізичними особами, професійна компетентність яких в акті не зазначена, крім того, в акті вказано, що проведено ремонт запірної арматури на приладі опалення у квартирі № 182, однак в цей час власника квартири вдома не було, а тому комісія не могла провести такий огляд, відповідно і акт він не підписував.

Крім того, причин затоплення в акті не зазначено, а висновок комісії не базується на професійних знаннях і навичках.

Вважає, що висновок експерта від 18 грудня 2015 року викликає сумніви, оскільки він складений на підставі акту від 24 жовтня 2015 року.

Вказує, що в суді не було доведено його причетність до затоплення квартири № 175, не надано доказів на підтвердження того, що саме він винен у затопленні даної квартири.

У звязку з наведеним, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав з вищенаведених підстав.

Позивач ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечила, посилаючись на її безпідставність.

Представник ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечила, посилаючись на її безпідставність.

Представник ДП «Дирекція замовника» в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку був повідомлений.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення у повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є наймачем квартири АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_3 є власником квартири № 182 в даному будинку і дана квартира розташована поверхом вище квартири позивача.

Балансоутримувачем будинку по вул. Коновальця, 136Д є КП «Дирекція замовника», яке являється виконавцем послуг щодо утримання внутрішньобудинкової мережі теплопостачання.

01 вересня 2015 року між КП «Дирекція замовника» та ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» було укладено договір № 13 про надання послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем центрального опалення житлових будинків.

Згідно додатку до даного Договору, будинок по вул. Коновальця, 136Д входить в перелік будинків на обслуговування внітрішньобудинкових мереж центрального опалення.

Відповідно до п. 2.1.9 укладеного вище договору, КП «Дирекція замовника» зобовязалося утримувати внутрішньобудинкову систему опалення, а також підвали, техпідпілля, горища, місця загального користування, приміщення елеваторних вузлів у відповідності з Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджені наказом міністерства палива та енергетики України № 71 від 14 лютого 2007 року, та своєчасно виконувати всі роботи по ліквідації порушень.

13 жовтня 2015 року по причині витоку води з приладу опалення у квартирі № 182 відбулося затоплення квартири АДРЕСА_2.

Із акта обстеження квартири позивача від 24 жовтня 2015 року, складеного КП «Дирекція замовника» вбачається, що 13 жовтня 2015 року внаслідок витоку води з приладу опалення квартири відповідача було пошкоджено стіни і стелі приміщень кухні, коридору та кімнати.

Крім того, зі змісту акту вбачається, що 24 жовтня 2015 року було проведено ремонт запірної арматури на приладі опалення у квартирі відповідача працівниками ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», які згідно угоди обслуговують внутрішньобудинкову мережу центрального опалення.

Згідно висновку будівельно-технічного дослідження №2/12/15 від 18 грудня 2015 року, яке було проведено судовим експертом ОСОБА_6 за запитом ОСОБА_2, вбачається, що в результаті здійсненого експертного обстеження було встановлено, що протікання (проникнення) вологи у квартиру № 175 відбувалося через пошкоджений опалювальний прилад внутрішньоквартирної мережі гарячого водопостачання.

Обстежувана квартира внаслідок затоплення зазнала пошкоджень. На стелі та частково на стінах в кімнаті, коридорі та кухні жовті плями, які свідчать про інтенсивне замокання. Було пошкоджено електропостачання. У житловій кімнаті намокли та відстали вінілові шпалери.

Вартість необхідних ремонтно-відновлювальних заходів (підрядним способом) по усуненню наслідків затоплення приміщень житлової квартири АДРЕСА_2 згідно зведеного локального кошторису становить 11 411 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі винною особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначені терміни, які використовуються у ньому, а саме, визначено, що власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку;

- внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди;

- споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; точка розподілу - місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання.

Статтями 20, 21 названого закону передбачено права та обовязки виконавця та споживача житлово-комунальних послуг.

При цьому і виконавець, і споживач зобовязані укласти договір на надання послуг з визначенням відповідальності за дотримання його умов, своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Аналогічні обовязки передбачені і для виконавця, який, окрім іншого, зобовязаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень.

Відповідно до п. 17 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» споживач зобовязаний за власний рахунок проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів, пристроїв та обладнання, що вийшли з ладу з його вини, своєчасно проводити підготовку квартири (будинку садибного типу) i його санітарно-технічних приладів, пристроїв та обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві, є у багатоквартирному будинку послуги з централізованого опалення - відгалуження від стояків у межах квартири ( п. 22 типового договору).

Відповідно до п. 13 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869, внутрішньобудинковою системою гарячого, холодного водопостачання та централізованого опалення є система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача (житлового приміщення у гуртожитку), нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку).

За загальним правилом відповідно до ст. ст. 322, 323 ЦК України, ст. 151 ЖК Української РСР власник зобовязаний утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом; забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів до їх усунення. Ризик випадкового знищення чи випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, власник приватизованого житла зобовязаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів до їх усунення.

Оскільки затоплення квартири відбулося через пошкоджений опалювальний прилад внутрішньоквартирної мережі центрального опалення, відповідальність за справність якого несе відповідач, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що залиття квартири АДРЕСА_2 сталося з вини відповідача, який зобовязаний відшкодувати завдану майнову шкоду.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано жодних доказів відсутності його вини у завданні майнової шкоди позивачу, що є його процесуальним обовязком згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України, ст. 1166 ЦК України.

А тому не заслуговують на увагу доводи апелянта про недоведеність його вини у затопленні квартири позивача.

Разом з тим, суд першої інстанції задовольняючи позов та стягуючи з відповідача 11 411,00 грн. виходив з того, що такий розмір заподіяної матеріальної шкоди підтверджується висновком будівельно-технічного дослідження від 18 грудня 2015 року.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, згідно наданого експертного дослідження № 2/12/15 від 18 грудня 2015 року вбачається, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт у квартирі позивача по зведеному кошторисному розрахунку становить 11 411,00 грн.

При цьому до зведеного кошторисного розрахунку експертом було включено вартість коштів на зведення та розбирання тимчасових будівель і споруд виробничого та допоміжного призначення, передбачених проектом, додаткові витрати при виконанні будівельних робіт у зимовий період, кошти на утримання служби замовника, вартість проектних робіт, вартість експертизи проектної документації, кошторисний прибуток, витрати коштів на покриття адміністративних витрат будівельних організацій, коштів на покриття ризику всіх учасників будівництва та сплату податку на додану вартість.

Як пояснила в засіданні апеляційного суду позивач, ремонтні роботи в квартирі нею проводилися будівельною бригадою без укладення з ними письмового договору, при цьому вартість оплачених робіт документально підтвердити не може.

А тому з врахуванням наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди слід змінити та стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7 222 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, яка складається із вартості будівельних матеріалів та вартості виконаних робіт.

В решті рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 20 березня 2017 року в частині визначення розміру матеріальної шкоди змінити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7 222 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

В решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: Г.П. Мелінишин

ОСОБА_7