№ 207/237/17
№ 2/207/585/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.

при секретарі Мозоль О.О.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам'янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання договору займу таким, що укладений в інтересах сім'ї, спонукання до виконання спільного зобов'язання подружжя за договором, укладеним в інтересах сім'ї, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 в якому просить визнати договір займу таким, що укладений в інтересах сім'ї, зобов'язати ОСОБА_4 сплатити йому 1/2 частку погашеної ним особисто суми позики, використаної для придбання незавершеного житлового будинку АДРЕСА_3, у розмірі 2750 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 29.12.2016 року складає 73289,15 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 1989 року. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинськ від 25 грудня 2002 року шлюб було розірвано.

Під час шлюбу сторонами за спільні кошти було придбано 4-кімнатну квартиру АДРЕСА_1. В квартирі були зареєстровані і фактично проживали сторони, син відповідачки ОСОБА_5 та їх спільна дочка, ОСОБА_6

Після припинення шлюбу між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна подружжя. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинськ від 20.12.2013 року (справа № 207/451/13-ц), яке набрало чинності, квартиру визнано спільною власністю подружжя, визнано за кожним право на 1/2 частку, припинено право власності позивача у спільній частковій власності і на його користь присуджено матеріальну компенсацію за його частку у розмірі 62952,5 грн. Це рішення суду на сьогоднішній день боржницею ще не виконане.

Також під час шлюбу сторонами 14 вересня 2001 року за договором купівлі-продажу № 005-НС, зареєстрованим на Придніпровській товарній біржі, за 6000 доларів США був придбаний житловий будинок по АДРЕСА_3. Житлова площа будинку складає 60,7 кв.м., загальна площа,- 130,5 кв.м. Будівельна готовність будинку на момент його купівлі-продажу складала 91 %. Договір нотаріально не посвідчувався, тому що у його тексті було посилання на статтю 15 Закону України «Про товарну біржу», яка містила вказівку на те, що цей договір не підлягає нотаріальному посвідченню. Розрахунок за будинок здійснювався у доларах США, які позивачем були отримані в борг. Продавцем за цим договором виступав ОСОБА_7

Але ж при виникненні питання про необхідність державної реєстрації праві власності на будинок, і відповідного здійснення необхідних для цього дій, ОСОБА_4 В всіляко стала ухилятися від виконання такої реєстрації, щоб позбавити позивача можливості поділу спільного майна у виді цього житлового будинку.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинську від 04.11.2013 р. у справі 209/5206/13-ц задоволено його позов до ОСОБА_4, ОСОБА_7. Визнано договір купівлі-продажу незавершеного будівництва житлового будинку АДРЕСА_3 від 14.09.2001 р. дійсним з подальшою реєстрацією права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4.

Проте, незважаючи на це рішення суду, ОСОБА_4 продовжує ухилятися від реєстрації у встановленому порядку права власності на цей об'єкт нерухомості.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ від 02 грудня 2015 року позивачу було відмовлено у позові до ОСОБА_4 про визнання за ним особистого права власності на спірний будинок. Позовні вимоги він обґрунтовував тим, що на придбання будинку були використані грошові кошти, які він позичав і які він особисто повернув позичальнику ОСОБА_8 у 2008 році на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинську від 05.11.2004 р.

Питання про встановлення права власності на будинок і вирішення решти питань, що витікають з цього права власності (належність коштів, витрачених на придбане будинку), розглядалось і розглядається у різних судових інстанціях протягом вже 10 років.

Після того, як з продавцем будинку було досягнуто домовленості про продаж будинку, він передав йому аванс в розмірі 500 доларів США. 10 вересня 2001 року він уклав договір позики з ОСОБА_8 на суму 5500,0 доларів США зі строком повернення боргу до 31 грудня 2003 року. Ці кошти були використані для придбання будинку.

Після закінчення цього строку і невиконання позивачем свого зобов'язання ОСОБА_8 у 2004 році звернувся до Дніпровського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу. У своєму позові ОСОБА_8 визначав цілі, на які він позичав позивачу гроші, а саме, для придбання житлового будинку.

Рішенням суду від 5 грудня 2004 року позов було задоволено і з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 було стягнуто 29185,75 грн., що було еквівалентом 5500 доларів США за курсом на день ухвалення рішення. Ця сума позивачем була сплачена доларами двома платежами у 2008 році, про що ОСОБА_8 видав розписки.

Оскільки гроші були позичені та витрачені на придбання будинку АДРЕСА_3 просить визнати договір займу таким, що укладений в інтересах сім'ї, зобов'язати ОСОБА_4 сплатити йому 1/2 частку погашеної ним особисто суми позики у розмірі 73289,15 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладений у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засідання позовні вимоги не визнав, зазначивши, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 14.09.2001 року на Придніпровській товарній біржі був укладений договір купівлі - продажу об'єкту незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_3.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська по справі договір купівлі - продажу незавершеного будівництва житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, укладений на Придніпровській товарній біржі 14 вересня 2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 визнано - дійсним. На момент придбання будинку сторони фактично припинили шлюбні відносини, не вели спільного господарства та не мали спільного бюджету. ОСОБА_4 мала власні кошти на придбання будинку, частину з яких отримала в борг від своїх знайомих.

Наданий відповідачем, як доказ договір займу не містить підпису сторін, тому не може бути належним доказом на підтвердження, що кошти бралися для придбання будинку та були витрачені позивачем в інтересах сім'ї.

Крім того рішенням суду Дніпровського району м. Дніпродзержинська від 05 листопада 2004 року з позивача ОСОБА_1 були стягнуті кошти в розмірі 29185 грн. 75 коп. в рахунок погашення боргових зобов'язань, таким чином і позивач повинен був виконувати рішення суду в обсязі зазначеному в резолютивній частині рішення, а виконання (повернення боргу) в 2008 році в доларах США не може бути підставою для визначення грошової суми виходячи з курсу долара США. Адже відступлення Позивачем на власний розсуд від обсягу покладеного на нього судом обов'язку не є підставою для стягнення коштів зазначених в розрахунку з відповідача. Вважає, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, що договір позики укладався в інтересах сім'ї, будинок був придбаний в інтересах як позивача так і відповідача.

Крім того на початку 2000 року між сторонами суттєво погіршилися сімейні стосунки, в зв'язку з чим вони фактично не вели сумісного господарства, хоча і проживали в одній квартирі. Постійні суперечки які виникали між ними в зв'язку з відсутністю взаємопорозуміння викликало необхідність в пошуку іншого житла. Також на той час між ними вже існували суперечки щодо поділу майна. Маючи свої власні збереження які, були накопичені від продажу автомобіля, а також кошти які ОСОБА_4 отримала в борг, остання придбала об'єкт незавершеного будівництва ( буд АДРЕСА_3) куди і переїхала проживати разом з дітьми. Жодних будівельних робот позивачем не здійснювалося, він у спірному будинку не проживає та ніколи не проживав, грошові кошти на його придбання та будівництво не витрачав.

ОСОБА_4 вважає, що будь який поділ, в тому числі й грошових коштів які начебто витрачені в інтересах сім'ї не можливий у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Виходячи зі змісту позову позивач був позбавлений права на користування начебто своїм майном з моменту його купівлі - 14 вересня 2001 року. З моменту державної реєстрації припинення шлюбу між сторонами 26 листопада 2005 року до моменту звернення позивача до суду 20 жовтня 2014 рік минуло 8 років 9 місяців. Отже позивачем пропущений строк звернення до суду. На підставі викладеного у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що влітку 2002 року він мав намір придбати квартиру за адресою: АДРЕСА_1., які знайшов за оголошенням. Він прийшов оглянути квартиру, де його зустріла жінка. Вона повідомила, що квартиру продавати не має наміру. Оскільки він був знайомий з ОСОБА_1 і знав, що останній мешкав в цій квартирі, він про це йому повідомив.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засідання пояснив, що ОСОБА_1 знає з 1992 року. Він разом із дружиною ОСОБА_4 мешкали за адресою: АДРЕСА_1. Він також знав ОСОБА_8 Подружжя ОСОБА_4 вирішили придбати будинок. Для придбання будинку ОСОБА_1 позичив в борг у ОСОБА_8 5500 доларів США.. ОСОБА_1 у встановлений строк гроші не повернув, тому ОСОБА_8 був змушений звернутися до суду з позовом про стягнення боргу. Борг ОСОБА_1 повернув у 2008 році. Факт передачі грошей він не бачив, але це йому було відомо зі слів ОСОБА_1 і ОСОБА_8

Заслухавши відповідача, представників сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 1989 року.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 25.12.2002 року шлюб цими сторонами розірвано.

14 вересня 2001 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 005-НС, згідно п.1 якого продавець продав, а покупець купив незавершене будівництво житлового будинку, загальною площею 132,1 кв.м., житловою площею 60,7 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.6).

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 04.11.2013 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 Визнано договір купівлі-продажу незавершеного будівництва житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, укладений на Придніпровській товарній біржі 14 вересня 2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 дійсним з подальшою реєстрацією права власності на нерухоме майно в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено (а.с.16-20).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.11.2004 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 у рахунок повернення боргу 29185 грн. 70 коп. (а.с.9).

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що отримані ним в борг кошти у розмірі 5500 доларів США були втрачені на придбання будинку за адресою: АДРЕСА_3. Копія договору займу від 10.09.2001 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 не містить підписів сторін. Позивачем не був наданий оригінал даного договору у зв'язку з його знищенням.

В рішенні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.11.2004 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8, на яке посилається позивач, немає, навіть, посилання на те, що вказані кошти отримані в борг для придбання житлового будинку.

Крім того обсяг коштів що були сплачені подружжям у період шлюбу, а також одним із подружжя після припинення шлюбних відносин ураховується при фактичному поділі майна при визначенні частки кожного.

Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача необхідно відмовити в повному обсязі.

Оскільки в задоволенні позовних вимог позивача має бути відмовлено, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 79, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання договору займу таким, що укладений в інтересах сім'ї, спонукання до виконання спільного зобов'язання подружжя за договором, укладеним в інтересах сім'ї - відмовити.

Встановити строк для ознайомлення з повним рішенням суду 26 вересня 2017 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області у десятиденний строк з дня проголошення, через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складений і підписаний 26 вересня 2017 року

Суддя Л.О. Бистрова