У х в а л а

іменем україни

13 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоМаляренка А.В.,
суддів:Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,Мостової Г.І., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року Публічнеакціонерне товариство «Дельта Банк» (далі − ПАТ «Дельта Банк»)звернулося до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначали, що 23 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6було укладено кредитний договір на суму 53 000 доларів США строком до 22 серпня 2034 року.

З метою забезпечення виконань зобов'язання 23 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати за невиконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором.

23 серпня 2007 року між ОСОБА_6 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір іпотеки № 0/3 відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступник АКІБ «УкрСиббанк») відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за вищевказаним договором, ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується випискою з Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року та актом прийому-передачі документації, що були додані позивачем до позовної заяви.

У порушення вимог кредитного договору позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, унаслідок чого станом на 05 травня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 53499,48 доларів США, що згідно з курсомНБУ еквівалентно 609 894 грн 07 коп.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором, що станом на 05 травня 2014 року складає 53 499,48 доларів США, що згідно з курсом НБУ еквівалентно 609 894 грн 07 коп., судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають зазначеним нормам процесуального права.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення міститься й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на садах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судами встановлено, що 23 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого ОСОБА_6 отримав кредит у сумі 53000 доларів США строком до 22 серпня 2034 року.

З метою забезпечення виконань зобов'язання 23 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки № 0/ІІ, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати за невиконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором.

Крім того, 23 серпня 2007 року між ОСОБА_6 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір іпотеки № 0/3 відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступник − АКІБ «УкрСиббанк») відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за вищевказаним договором, ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується випискою з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року та актом прийому-передачі документації від 03 березня 2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним цього обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність (ст. 554 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договором поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність − це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За приписами ст. 257 ЦК Українизагальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Отже банк, пред'явивши 21 січня 2011 року вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, тим самим змінив строк виконання основного зобов'язання, і протягом трьох років не заявив вимоги до позичальника та протягом шести місяців не пред'явив позову до поручителя (ч. 4 ст. 559 ЦК України).

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом, на застосуванні якої наполягав відповідач.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.В. Маляренко
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук Г.І. Мостова О.В. Ступак