Номер провадження: 22-ц/785/7312/17
Номер справи місцевого суду: 520/4582/17
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Дрішлюка А.І.,

Заїкіна А.П. .

За участю секретаря- Ярохмедова Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13.07.2017 року, у справі за заявою ОСОБА_5 до стягувача ОСОБА_6, зацікавлені особи Одеська міська рада, комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, Управління державної реєстрації Головного територіального Управління юстиції у Одеській області, Управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Київський відділ Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

- про визнання виконавчих листів, такими що не підлягають виконанню

ВСТАНОВИЛА:

18 квітня 2017 року боржник ОСОБА_5 звернулась до суду з вищезазначеними вимогами в котрих зазначала, що згідно рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 липня 2010 року частково задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи Управління земельних ресурсів ОМР, КП «ОМБТІ та РОН», Одеська міська Рада про усунення перешкод в користуванні власністю. Встановлення меж земельної ділянки в натурі, виділення частки земельної ділянки та визнання права власності на частку земельної ділянки, відшкодування моральної шкоди. Зазначеним рішенням - зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_6 нерухомим майном у вигляді ? частини будинку АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5 відкрити доступ до вікна та капітальної стіни для забезпечення ОСОБА_6 можливості ремонту та обслуговування будинку та вікна.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2010 р., у цій частині залишено без змін рішенням Апеляційного суду Одеської області і на цей час виконавчі листи отримано ОСОБА_6 і виконані на цей час.

Вказаним вище рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2010 р.

зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Одеської міської Ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод у здійсненні права на приватизацію земельної ділянки, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, визнання права власності на побудовані споруди частково задоволено та ухвалено «встановити порядок користування земельною ділянкою^за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 згідно з межами розподілу земельної ділянки» вказаної у рішенні суду. В решті вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 липня 2010 р. в частині встановлення меж земельної ділянки в натурі та виділення ідеальних часток земельної ділянки і в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким було визначено порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно заключення судової будівельно- технічної експертизи № 16184 від 29 жовтня 2013 р., графічний варіант відображений у додатку № 6 та викладено у резолютивній частині рішення апеляційного суду та судом встановлено та описано межі, які відділяють ділянки особистого користування співвласників домоволодіння по варіанту порядку користування земельною ділянкою та опис яких надається у резолютивній частині рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК України, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

На виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від

року по справі № 22-ц/785/1580/13 Київським районним судом м. Одеси 18.04.2014 року було видано два виконавчих листа.

За якими, ОСОБА_5, вказана як «боржник», а «стягувачем» зазначено ОСОБА_6, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1.

Резолютивною частиною виконавчого листа № 2-1362/10 виданого

року (ВП № 45942822):

Визначено порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1, згідно заключення судової будівельно- технічної експертизи № 16184 від 29 жовтня 2013року , графічний варіант відображений в додатку № 6 наступним чином:

Співвласнику ОСОБА_6 в особисте користування виділити земельну ділянку площею 341 кв.м., розташованої з приляганням до фасадної правої і задньої зовнішнім межам, що включає, в тому числі, площу зайняту частиною житлового будинку літ. «А» і надвірною будовою літ. «К».

Вхід і в'їзд на ділянку зберегти існуючий через ворота влаштовані фасадної межі зі сторони проїзду без назви.

Посилаючись на те, що вирішальною ознакою при виконанні рішення немайнового характеру є те, що боржника за рішенням суду4 зобовязано особисто вчинити певні дії або зобов'язано утриматись від їх учинення, а зазначеними рішеннями жодну особу не зобов'язано вчинити певні дії заявник вважає, що наведеними рішеннями виключається здійснення виконавчого провадження., а тому виконавчі листи № 2-1362/10 від 18.04.2014 року повинні бути визнані такими, що не підлягають виконанню так як видані без достатніх правових підстав.

З врахуванням зазначеного просила суд: витребувати виконавчі листи № 2-1362/10 від 18.04.2014 року про стягнення щодо визначення порядку користування земельною ділянкою та щодо опису меж, що відділяють ділянки особистого користування співвласників

домоволодіння по варіанту порядку користування земельною ділянкою з Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області; визнати виконавчий лист № 2-1362/10, виданий Київським районним судом м. Одеси 18.04.2014 року, щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно заключення судової будівельно-технічної експертизи № 16184 від 29 жовтня 2013 р., графічний варіант відображений у додатку № 6 та викладено у резолютивній частині рішення апеляційного суду Одеської області від 23.12.2013р. по цивільній справі № 22-ц/785/1580/13, таким, що не підлягає виконанню; визнати виконавчий лист № 2-1362/10, виданий Київським районним судом м. Одеси 18.04.2014 року, про опис меж, що відділяють ділянки особистого користування співвласників домоволодіння по варіанту порядку користування земельною ділянкою, який детально вказаний у резолютивній частині рішення апеляційного суду Одеської області по цивільній справі № 22- ц/785/1580/13, таким що не підлягає виконанню; стягнути з Стягувача - ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5, все безпідставно одержане за виконавчим листом № 2-1362/10, виданим Київським районним судом м. Одеси 18.04.2014 року, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, та за виконавчим листом № 2-1362/10, виданим Київським районним судом м. Одеси 18.04.2014 року про опис меж що відділяють ділянки особистого користування співвласників домоволодіння по варіанту порядку користування земельною ділянкою, який детально вказаний у резолютивній частині рішення апеляційного суду Одеської області по цивільній справі № 22-ц/785/1580/13, а саме повернути земельну ділянку у попередній стан, який існував до безпідставного одержання за вказаними виконавчими листами.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.07.2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 до стягувача ОСОБА_6, зацікавлені особи Одеська міська рада, комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, Управління державної реєстрації Головного територіального Управління юстиції у Одеській області, Управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Київський відділ Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання виконавчих листів, такими що не підлягають виконанню на підставі ч. 4 ст. 369 ЦПК України, які видані помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню - відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування судового рішення з ухваленням нового, про задоволення заяви в повному обсязі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на ті ж обставини, що і в заяві та на помилкову видачу судом виконавчого листа

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін, що з'явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно з положеннями статті 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов'язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Зазначені норми Конституції України знайшли своє відображення і в процесуальному законодавстві України.

Так, статтею 14 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як вбачається із наведених норм, судове рішення допускається до виконання лише після набрання ним законної сили, тобто після апеляційного розгляду справи або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Примусове виконання судових рішень здійснюється органами і особами, визначеними Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», зокрема, органами державної виконавчої служби, які входять до системи органів примусового виконання рішень Міністерства юстиції України.

Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано спеціальним законом - Законом України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-1362/19 за первісним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю, встановлення меж земельної ділянки в натурі, виділення частки земельної ділянки та визнання права власності на частку земельної ділянки, відшкодування моральної шкоди, треті особи - Управління земельних ресурсів Одеської міської Ради, КП «Одеське міжміське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Одеської міської Ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод у здійсненні права на приватизацію земельної ділянки, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, визнання права власності на побудовані споруди.

18 квітня 2014 року Київським районним судом м. Одеси на примусове виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 23.12.2013 року було видано виконавчі листи № 2-1362/10.

Згідно статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; ) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Стаття 62 вказаного Закону визначає порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, згідно якої: за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження . Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

25 квітня 2014 року старшим державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було відмовлено у відкритті виконавчого провадження. Підставою для відмови стало те, що виконавчим документом не встановлено заходи виконання рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

30.12.2014 року старшим державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції були відкриті виконавчі провадження №№ 45942822 та 45942360 з примусового виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 23.12.2013 року, було видано виконавчі листи № 2-1362/10.

Та в подальшому 31 березня 2017 року головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області були винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень №№ 45942822 та 45942360, у зв'язку з тим, що вимоги виконавчих документів фактично виконано.

Підставою для звернення до суду з вказаною заявою стало те, що, на думку заявника, виконавчі листи № 2-1362/10 видані помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до статті 369 ЦПК України передбачено, що виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Зі змісту ст.369 ЦПК України слідує, що в разі виявлення невідповідності виконавчого листа вимогам, що ставляться до виконавчого документа або в разі виявлення в ньому помилок, суд може вчинити дві альтернативні дії, які направлені на те, щоб привести виконавчий документ у відповідність вимогам, що ставляться до виконавчого документу: 1) виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі; 2) визнати виконавчий лист, таким що не підлягає виконанню. Це вказує на те, що такі помилки та невідповідності мають існувати саме на час оформлення та видачі виконавчого документу.

Районний суд дійшов павильного висновку, що виконавчий документ на час його оформлення та видачі відповідав вимогам, що ставляться до виконавчого документу і не містив в собі помилок.

Отже, з урахуванням вказаного судова колегія погоджується з судженням районного суду , що заявник у своїй скарзі не навела обставин відповідно до ч.4 ст. 369 ЦПК України для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а тому районний суд павомірно відмовив в заявлених вимогах.

Посилання на те, що виконавчий лист не містить певних зобов'язань щодо примусового характеру судовою колегією оцінюється критично, оскільки рішенням суду встановлений порядок користування земельною ділянкою, визначено її межі, котрі знаходились в спорі, вирішені судом та рішення суду підлягало виконанню.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасуванню ухвали суду, в тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 218, 303,307,312,315, 317,319, ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13.07.2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі 20 днів.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді -

А.І.Дрішлюк

А.П.Заїкіна