Справа № 646/1805/17
№ провадження 2/646/1083/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.17 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сорока О.П.,

за участю секретаря Кравчук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним договір №003556 фінансового лізингу від 30.03.2016 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО»та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 156000,00 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 30.03.2016 між нею та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» було укладено договір фінансового лізингу, відповідно до умов якого «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» взяло на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - легковий автомобіль марки «Kia Sorento» вартістю 36 356,90 доларів США та передати предмет лізингу у користування позивача на строк та на умовах, передбачених цим договором. На виконання умов договору позивач сплатила 156 000,00 грн. Після сплати вказаного платежу автомобіль позивач не отримала. Разом з тим, вказаний договір фінансового лізингу не був нотаріально посвідчений, що суперечить вимогам ч.2 ст. 799 ЦК України, у зв'язку з чим просить визнати останній нікчемним та повернути їй сплачені грошові кошти у розмірі 156 000,00 грн.

В судове засідання позивач та її представник не зявились, подавши при цьому заяви про підтримання позову та про розгляд справи за відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав клопотання про закриття провадження у справі у звязку з тим, що вказана справа вже розглядалася Печерським судом м.Києва, який ухвалив рішення, яке набрало законної сили. Крім того у вказаному клопотанні представник відповідача просив проводити судове засідання за його відсутності та заперечував проти задоволення позову. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначив, що при укладенні вказаного договору, сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, що ставляться чинним законодавством, дотримані всі вимоги щодо змісту та форми договору, будь-яких зауважень чи претензій щодо його незрозумілості позивач не заявляв. Крім того, зазначив, що твердження позивача про обов'язкове нотаріальне посвідчення договору фінансового лізингу є безпідставними, виходячи з того, що дані правовідносини регулюються виключно положеннями ст.ст. 806, 807, 808, 809 ЦК України та спеціальним Законом України «Про фінансовий лізинг», що визначає правові та економічні засади фінансового лізингу і даними нормами не передбачено нотаріальне посвідчення договору фінансового лізингу.

Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, положеннями ст..205 ЦПК України встановлено, що провадження у цивільній справі підлягає закриттю у випадку набрання законної сили рішенням суду або ухвали суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В той же час, дослідивши рішення Печерського районного суду м.Києва від 28.09.2016 року, на який посилається представник відповідача, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 звернулась до Червонозаводського районного суду м.Харкова з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» про захист прав споживачів з інших підстав.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО»укладено договір фінансового лізингу № 003556, за умовами якого відповідач зобов'язався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно легковий автомобіль марки «Kia Sorento» вартістю 36 356,90 доларів США, а позивач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору (а.с.8-13).

У відповідності до п.1.3 договору лізингу лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати та передати предмет лізингу лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених вказаним договором. Ціна предмета лізингу, кількість, марка транспортного засобу, модель визначені у додатку номер 2 до договору, підписаному сторонами.

Відповідно до п.1.7 договору предмет лізингу передається у користування лізингоодержувачеві, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.6 ст.9 даного договору.

У відповідності до п.9.6 ст. 9 вказаного договору лізингоодержувач має право в останньому місяці сплати авансового внеску або до купівлі предмету лізингу для лізингоодержувача звернутися до лізингодавця із письмовою заявою про надання йому будь-якої іншої марки, моделі транспортного засобу, що відрізняється від марки та моделі транспортного засобу, зазначеного в договорі. Лізингодавець залишає за собою право прийняти або відхилити таку заяву в залежності від можливостей лізингодавця або продавця. У разі задоволення заяви лізингоодержувача та з метою виплаті лізингоодержувачем не менш 50% від вартості вже новообраного предмета лізингу на момент купівлі новообраного предмета лізингу та його передачі, лізингоодержувач зобов'язаний єдиноразово доплатити різницю такої вартості до вже сплачених авансових платежів, до моменту підписання додатку номер 3 до даного договору та до моменту купівлі новообораного предмета лізингу та передачі його лізингоодержувачу. У такому випадку сплата різниці проводиться лізингоодержувачем на підставі наданої лізингодавцем квитанції або рахунку. У разі задоволення заяви щодо заміни предмета лізингу сторони обов'язково підписують специфікацію на новообраний транспортний засіб. Остаточна вартість новообраного предмета лізингу та подальші лізингові та інші обов'язкові платежі будуть визначені у додатку номер 3, який є невід,ємною частиною та який сторони зобов'язані підписати до моменту передачі транспортного засобу.

Як встановлено судом і вказана обставина не заперечувалась представником відповідача, 30.03.2016 позивач оплатила платіж по вказаному договору лізингу у розмірі 156 000,00 грн. (а.с. 16).

Станом на день звернення до суду кошти відповідачем не повернуті.

Відносини, що виникають із договору фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж та положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг».

Відповідно до частин першої та другої статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу або договору поставки.

За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування.

Частинами першою та третьою статті 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України.

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню.

Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Крім того, згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»)

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Такої позиції додержується Верховний Суд України, і її викладено у правовому висновку у справі № 6-2766цс15 від 16 грудня 2015 року та підтверджено правовим висновком у справі № 6-648цс16 від 18 січня 2017 року.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, вищевказаний договір фінансового лізингу є змішаним договором, містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, і згідно зі статтею 799 ЦК України підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки однією зі сторін договору є фізична особа.

Однак, як зазначив позивач у своєму позові, і підтвердив відповідач у своєму запереченні, оспорюваний договір нотаріально не посвідчений, а отже, є нікчемним.

Відповідно до частин другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), у такому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням вищевказаної правової норми, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору фінансового лізингу.

При цьому, правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України. Згідно положень вказаної статті недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Положення статті 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, про що зазначено в п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року.

У звязку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині повернення сплачених коштів.

Крім того, згідно зі ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст.ст.3, 5, 6, 16, 627, 806 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 205, 212, 213, 215, 292, 294 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про захист прав споживачів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 156000 (сто пятдесят шість тисяч) грн. 00 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО користь держави судовий збір у розмірі 1560 (одна тисяча пятсот шістдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Сорока О.П.