Справа № 450/583/17 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/4201/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

З участю: позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 Тимофійолвича на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Львівагротранссервіс» про визнанняи недійсними записів у трудовій книжці, зобов'язання внесення нових записів, стягнення середнього заробітку, виплату майнової та моральної шкоди, визнання недійсним правочину,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково.

Зобов'язано ВАТ «Львівагротранссервіс» внести у трудову книжку ОСОБА_2 виправлення в записі №23 у графі «Дата запису» 10.10.2005 року відповідно до «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої наказом Міністерства праці, Міністрества юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року.

Стягнуто з ВАТ «Львівагротрансервіс» в дохід держави 640 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що всупереч рішенню Апеляційного суду Львівської області від 15.11.2013 року у справі №1316/2-176/11 та в порушення ст.367 ЦПК України в частині негайного поновлення ОСОБА_2 на роботі, відповідач поновив його на роботі наказом №3 від 02.04.2014 року після відкриття кримінального провадження. В частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу рішення було виконано лише в листопаді 2014 року, однак компенсація втрати частини доходів у зв'язку з несвоєчасною виплатою заборгованості по зарплаті станом на травень 2017 року позивачу не виплачена. З матеріалів справи чітко встановлено, що всупереч вимогам ст.47 КЗпП України, трудова книжка видана позивачу 02.06.2014 року була належним чином не оформлена, заборгованість по зарплаті не виплачена чим порушені трудові права позивача, зокрема тим, що допущені помилки в записах №19,23 призвели до визнання позивача працюючим пенсіонером і зниження розміру пенсії. На зазначені порушення, підтверджені висновками перевірки, проведеної головним Управлінням Держпраці у Львівській області суд не звернув уваги, і не врахував при відмові у позові. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог .

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 48 КЗпП України ( далі КЗпП) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п»ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов»язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організаці; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України, зокрема, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року.

Із матеріалав справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 неодноразово звертався в суд з позовом з приводу порушення трудового законодавства відповідачем по відношенню до нього.

Суд зобов»язував відповідача внести зміни у трудову книжку щодо неправильності записів.

Так записом №22 від 05.01.2016 року у трудовій книжці позивача визнано недійсним запис №19 на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.11.2015 року.

Записом №24 від 05.01.2016 року визнано недійсним запис №21 на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.11.2015 року;

-записом №25 від 05.01.2016 року визнано недійсним запис №24;

-записом №26 від 05.01.2016 року - недійсний запис № 21 на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.11.2015 року.

-записом №27 від 06.07.2015 року - недійсний запис №18 на підставі рішення Путомитівського районного суду Львівської області від 31.03.2015 року.

За змістом п.2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним Наказом Мінюсту, Міністерства праці України, Мінсоцзахисту від 29.07.1993 року, №58 вбачається, що у розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомсті про заохочення» трудові книжки ( вкладиші) закреслення раніше внесених записів не допускаються.

Одочасно Інструкція дає роз»яснення щодо порядку виправлення неправильних записів про роботу, про звільнення з роботи чи переведення на іншу роботу, про поновлення на роботі, про зміну формулювання причини звільнення.

Розглядаючи спір судом першої інстанції правильно встановлено, що записи № 22, 24, 25, 26, 27 у трудовій книжці позивача виконані відповідно до вимог Інструкції.

Запис №23 від 10.10. 2005 року виконаний з порушенням Інструкції, зокрема невірно зазначено дату запису про поновлення на роботі згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 15.11.2013 року. Трудову книжку позивач отримав та така перебуває у нього.

Щодо інших позовних вимог, зокрема, виплати за затримку трудової книжки, судом вірно зазначено, що відповідно до ч.5 ст.235 КЗпП підстави для виплати середнього заробітку за час затримки трудової книжки відсутні, оскільки така видана позивачу на руки, чого останній не заперечив.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовуюь висновків суду. Заява позивача ОСОБА_2 про додаткові позовні вимоги до провадження суду не була прийнята, а її вимоги не були предметом розгляду справи в судовому засіданні. З пояснень позивача та доданої до апеляційної скарги копії позовної заяви вбачається, що останній знову звернувся у місцевий суд з позовом про виплату компенсаційних виплат внаслідок порушення трудового законодавства.

Відповідно до статті 60 ЦПК кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, вимоги якої виходять за межі позовних вимог.

Відповідно до статті 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, - колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційу скаргу ОСОБА_2 в і д х и л и т и .

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав протягом 20 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота