У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2016 рокута ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 02 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, треті особи: орган опіки та піклуванні районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському (Вознесенівському) району, орган опіки та піклування Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася із позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, мотивуючи тим, що з липня 2003 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, з яким мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

До листопада 2014 року сім'я проживала в АДРЕСА_1. Проте через постійні сварки і конфлікти з листопада 2014 року вона разом з дітьми вимушена була переїхати проживати до своєї матері в с. Чкалове, Приазовського району, Запорізької області, де діти почали відвідувати школу. У травні 2015 року відповідач приїхав побачитись з дітьми та умовив доньку ОСОБА_5 поїхати до Запоріжжя у гості. З цього часу ОСОБА_5 проживає разом з відповідачем. Вважає, що донька залишилася з батьком внаслідок омани з боку відповідача та без її згоди.

ОСОБА_3 вказує, що добровільно відповідач не дозволяє забрати доньку, не дає можливості спілкуватися з нею наодинці, ображає її лайливими та нецензурними словами в присутності доньки. Вважає, що відповідач налаштовує доньку проти неї, чинить на неї психологічний тиск, залякує. У вересні 2015 року відповідач віддав доньку до загальноосвітньої школи № 37 в м. Запоріжжя, але до шостого класу, в той час, як вона закінчила в минулому році лише четвертий клас. Проживаючи з матір'ю, ОСОБА_5 відвідувала різні кружки, співала у церковному хорі, займалася спортом, брала участь в різних конкурсах та олімпіадах, де займала призові місця. Відповідач ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків поверхнево. ОСОБА_6 сумує старший брат ОСОБА_4, з яким вони ходили до одного класу і ніколи не розлучалися.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання її матері ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_2

Заперечуючи проти позову, у грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визначити місце проживання дітей разом з ним в АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що мати дітей - ОСОБА_3 про дітей не турбується, ніякої уваги їм не приділяє, свого житла не має, часто виїздить на заробітки до Росії і дітьми фактично опікується її мати, яка примушує дітей працювати на городі, доглядати худобу. Посилаючись на те, що має трикімнатну квартиру, матеріально забезпечений і в змозі забезпечити дітям належні умови для проживання і виховання, донька ОСОБА_5 з травня 2015 року фактично проживає з ним і не бажає повертатися до села, просив суд визначити місце проживання дітей разом з ним за місцем їх постійної реєстрації.

У липні 2016 року ОСОБА_2 уточнив свої вимоги і просив залишити без розгляду його вимоги про визначення місця проживання сина ОСОБА_7.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 15 липня 2016 року зустрічні позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про визначення місяця проживання сина ОСОБА_4 залишені без розгляду.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької областівід 02 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю ОСОБА_3, за адресою АДРЕСА_2. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2. просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні її позову, а зустрічний позов ОСОБА_2- задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, та про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходячи з балансу інтересів дитини та її батьків, дійшов висновку про відсутність виняткових обставини для розлучення дитини з матір'ю, а також визначив, що встановлення місця проживання дитини з матір'ю на даному етапі розвитку дитини буде максимально відповідати її інтересам.

Крім того, оскільки ОСОБА_2 у зустрічному позові просить визначити місце проживання з ним лише доньки, в той час як старший син сторін у справі - ОСОБА_4 проживає з матір'ю, а тому, врахувавши бажання малолітньої ОСОБА_5 проживати разом з братом, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для розлучення малолітніх дітей, визначивши їх місце проживання з матір'ю.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, треті особи: орган опіки та піклуванні районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському (Вознесенівському) району, орган опіки та піклування Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова