Провадження № 2/760/1846/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Каліщук М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3 про стягнення витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,
28.09.2016 позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь кошти в розмірі понесених витрат 9 713,99 грн.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на наступні обставини.
29.06.2013, о 12 годині 30 хвилин, в м. Києві на проспекті Перемоги з вини відповідача, який керував автомобілем «HONDA», без д.н.з., відбулась дорожньо-транспортна пригода. На момент скоєння даної ДТП відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «OPEL» д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу відповідно до звіту №234 склала 10 735,19 грн. Оскільки власнику пошкодженого транспортного засобу винуватцем ДТП завдана шкода відшкодована не була, остання звернулася до МТСБУ з відповідною заявою. За наслідками розгляду даної заяви МТСБУ відповідно до наказу № 4658 від 06.12.2013 здійснило виплату відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 8945,99 грн. Також, МТСБУ додатково понесені витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 768,00 грн.
Таким чином понесені витрати у зв'язку із виплатою страхового відшкодування позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст.ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України та п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
В судове засідання позивач свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява, в якій позивач просить розглядати справу за відсутності свого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд, врахувавши заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 29.06.2013, о 12 годині 30 хвилин, в м. Києві на проспекті Перемоги з вини відповідача, який керував автомобілем «HONDA», без д.н.з.,, допустив зіткнення з автомобілем марки «OPEL» д.н.з. НОМЕР_1, в результаті чого трапилося зіткнення, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.
В результаті даної ДТП, що сталася з вини водія ОСОБА_3, був пошкоджений автомобіль марки «OPEL» д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6. Згідно звіту № 234, про оцінку колісного транспортного засобу від 26.07.2013, вартість матеріального збитку пошкодженого автомобіля марки «OPEL» д.н.з. НОМЕР_1, становить 10 735,19 грн.
Як зазначено позивачем та не спростовано з боку відповідача, на час скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Правовідносини сторін щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних та порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України врегульовано Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004 року.
Відповідно до п. п. «а» п. 41. 1 ст. 41 вказаного Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Статтею 22 Закону №1961-ІV визначено, що МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП.
За ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Зазначені вимоги закріплені і в статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно положень ст. 1187 ЦК України діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб є джерелом підвищеної небезпеки.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року роз'яснено, що спір про відшкодування шкоди, завданої самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним.
Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Вина відповідача у вчиненні ДТП, яка мала місце 29.06.2013 року, встановлена постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.08.2013 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Пунктом 7 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з моменту виплати страхового відшкодування у МТСБУ виникло право вимоги до відповідача щодо відшкодування спричиненого збитку в межах фактичних витрат позивача, що становить 8 945,99 грн. - витрати по сплаті страхового відшкодування, 768,00 грн. - витрати на послуги аварійного комісара в розмірі, тому в цій частині позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.
Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на оплату судового збору, то зазначені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, тому з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1378,00 грн.
Керуючись ст.ст. 38, 41 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 993, 1166, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10-11, 56-58, 60, 61, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати пов'язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 8 945, 99 грн., витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 768, 00 грн. та витрати з оплати судового збору в розмірі 1378,00 грн., а всього - 11 091, 99 грн.
На рішення може бути подана апеляція позивачем до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання відповідачем копії рішення.
Суддя: