АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4926/17 Справа № 194/1423/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів у звязку з невиконанням зобовязання, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково. Витребувано у ОСОБА_4 автомобіль марки CHEVROLEТ CRUZE, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за ОСОБА_5 у територіальному сервісному центрі 1247 Дніпропетровської області, зобовязано ОСОБА_4 передати зазначений автомобіль ОСОБА_5, в належному, справному і придатному для експлуатації стані разом з технічним паспортом та ключами від зазначеного автомобіля. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, за невиконання зобовязання, грошові кошти в сумі 36079 грн. 07 коп. В іншій частині позовних вимог за первісним позовом відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів у звязку з невиконанням зобовязання - відмовлено.

Судові витрати за зустрічним позовом компенсовано за рахунок Державного бюджету України (а.с.85-90).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його змінити, скасувавши його в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_5 щодо стягнення грошових коштів та в частині відмови у задоволені його зустрічного позову до ОСОБА_5А, про стягнення грошових коштів у розмірі 89647 грн. 49 коп. В іншій частині рішення щодо витребування автомобілю з його володіння залишити без змін. Задовольнити його зустрічний позов до ОСОБА_5 щодо стягнення грошових коштів, сплачених в рахунок погашення Договору кредиту №3 від 24 листопада 2011 року, у розмірі 89647 грн. 49 коп. (а.с.94-98).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Статтею 303 ЦПК визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 листопада 2011 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 30004 для споживчих потреб - на купівлю автомобіля CHEVROLEТ CRUZE легковий-седан-В, 2011 року випуску. Термін користування кредитом - з 24 листопада 2011 року до 24 листопада 2018 року включно (а.с.27-30).

В судовому засіданні в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_4 визнав, що він 05 червня 2013 року написав розписку, в якій зобовязався сплачувати кредит, наданий банком «Астра» ОСОБА_5 на придбання автомобіля НОМЕР_2 2011 року випуску, за умови, що зазначений автомобіль переходить в його особисте повне користування. Про зазначене свідчить розписка ОСОБА_4 (а.с.6).

Крім того, 05 червня 2013 року ОСОБА_5 надав розписку про те, що він передає автомобіль НОМЕР_2 2011 року випуску ОСОБА_4 в його повне особисте користування, за умови, що він бере на себе зобовязання сплатити в повному обсязі кредит банку «Астра», натомість, після повного погашення кредиту, зобовязується переоформити даний автомобіль на ОСОБА_4, або на іншу особу, яка вступить в спадщину (а.с.38).

Відповідно до квитанцій по сплаті за кредитним договором № 30004 від 24 листопада 2011 року за період з червня 2013 року по вересень 2014 рік включно сплачувалися платежі за вказаним кредитом, а саме: 25 червня 2013 року у сумі 3100 грн., 24 липня 2013 року у сумі 3100 грн., 27 серпня 2013 року у сумі 3100 грн., 24 вересня 2013 року у сумі 3100 грн., 27 серпня 2013 року у сумі 3100 грн., 28 листопада 2013 року у сумі 3100 грн., 24 жовтня 2013 року у сумі 3100 грн., 09 вересня 2014 року у сумі 3700 грн., 14 січня 2014 року у сумі 3200 грн., 31 січня 2014 року у сумі 3100 грн., 14 березня 2014 року у сумі 3100 грн., 15 квітня 2014 року у сумі 3100 грн., 15 травня 2014 року у сумі 3100 грн., 07 червня 2014 року у сумі 3100 грн., 17 червня 2014 року у сумі 3100 грн., 04 серпня 2014 року у сумі 3100 грн., 30 вересня 2014 року у сумі 3200 грн.(а.с.40-46).

Зазначену обставину сторони визнали в судовому засіданні в суді першої інстанції, що також не заперечується в апеляційній скарзі.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2015 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 30004 від 24.11.2011 року, а саме: - заборгованість за тілом кредиту в сумі 100799 грн. 29 коп.; - заборгованість за відсотками в сумі 8907 грн. 12 коп., а разом - 109706 грн. 41 коп. (а.с.7-8).

Відповідно до довідки Павлоградського відділення ПАТ «Дельта Банк» від 11 листопада 2016 року вих. № 05-3336459 загальна сума заборгованості за кредитним договором № 30004 від 24 листопада 2011 року, укладеним між ОСОБА_5 та ПАТ «Астра Банк», станом на 11 листопада 2016 року становить 236799 грн. 27 коп., яка складається з 100799 грн. 29 коп. - суми заборгованості по кредиту, 28219 грн. 19 коп. - процентів за користування кредитом, 107780 грн. 79 коп. пені (а.с.9).

Згідно довідки Павлоградського відділення ПАТ «Дельта Банк» від 11 січня 2017 року вих. № 05-3347189 кредитний договір № 30004 від 24 листопада 2011 року, укладений між ОСОБА_5 та ПАТ «Астра Банк», право вимоги якого за яким з 02 грудня 2013 року було відступлене АТ «Дельта Банк», припинив свою дію з 10 січня 2017 року у звязку з повним виконанням ОСОБА_5 зобовязань перед АТ «Дельта Банк» (а.с.71).

Задовольняючи первісні позовні вимоги частково, суд першої інстанції керувався ч. 1 ст. 317, 321, 387 ЦК України та виходив із того, що відповідач за первісним позовом не виконав належним чином свої зобовязання перед банком та позивачем щодо сплати кредитних коштів за кредитним договором № 30004 від 24 листопада 2011 року, в результаті чого виникла заборгованість за зазначеним кредитним договором, і внаслідок чого позивач був вимушений сплатити банку грошові кошти в сумі 165097 грн. 55 коп., що складається з: - 100799 грн. 29 коп. - суми заборгованості по кредиту, - 28219 грн. 19 коп. - процентів за користування кредитом, - 36079 грн. 07 коп. - пені за прострочення виконання умов договору, що значно перевищує суму, стягнуту з нього за судовим рішенням.

Вирішуючи зустрічний позов, суд першої інстанції видив із того, що позивач за зустрічним позовом не довів суду, що він звертався до відповідача ОСОБА_5 з питанням щодо надання йому нових реквізитів для сплати грошових коштів за кредитним договором № 30004 від 24 листопада 2011 року, після ліквідації ПАТ «Дельта Банк».

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції в повному обсязі виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК підставами для скасування рішення суду першої інстанції ї ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_4, не виконав належним чином свої зобовязання перед банком та Позивачем за первісним позовом щодо сплати кредитних коштів за кредитним договором №3 від 24 листопада 2011 року, в результаті чого виникла заборгованість, а ОСОБА_5 вимушений був сплатити банку грошові кошти у розмірі 165097 грн.55коп., що складало 100799 грн. 29 коп. заборгованість суми кредиту, 28219 грн. 19 коп. процентів за користування кредитом, 36079 грн. 07 коп. пені за прострочення виконання умов договору, що значно перевищує суму, стягнуту з нього за судовим рішенням.

Згідно ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобовязанні є боржник та кредитор.

Сторонами Договору є ПАТ «Астра Банк» (в подальшому ПАТ ОСОБА_6»), як кредитор, а ОСОБА_5, як боржник.

Статтею 511 ЦК України врегульовано, що зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Дана норма закону та зміст самого Договору не наділили ОСОБА_4, обовязком щодо сплати кредитних платежів за Договором.

Статтею 520 ЦК України передбачено, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ст. 521 ЦК України, форма правочину щодо заміни боржника у зобовязанні визначається відповідно до положень ст.513 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 513 ЦК України, визначає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Приймаючи до уваги вищевказані вимоги закону, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо передачі ОСОБА_5 своїх прав боржника ОСОБА_4 за Договором та стягнення з останнього грошових коштів в сумі 36079 грн. 07 коп. за невиконання зобовязання.

У звязку із зазначеним рішення в цій частині підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Щодо зустрічних позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких достатніх, належних та допустимих доказів, в розумінні ст.57-59 ЦПК України, на підтвердження своїх позовних вимог, ОСОБА_4 не надав ні до суду першої інстанції ні до апеляційної. Крім того, правові підстави, якими обґрунтовано позов апелянта суперечать зазначеним вище нормам матеріального права, щодо заміни кредитора у зобов'язанні та правових наслідків цього.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 36079 грн.07 коп. за невиконання зобовязання.

Керуючись ст.307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2017 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, за невиконання зобовязання, грошових коштів в сумі 36079 (тридцять шість тисяч сімдесят дев`ять) грн. 07 коп. В задоволені позовних вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді