У Х В А Л А

4 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,Лященко Н.П.,Романюка Я.М.,
розглянувши заяву публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року, рішення Апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року та заочного рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

Заочним рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2016 року позов публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором в сумі 73 941, 44 грн; пеню в сумі 28 020, 37 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 828, 66 грн. В решті позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року заочне рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором в сумі 73 941, 44 грн; пеню в сумі 28 020, 37 грн. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 73 941, 44 грн та пені в сумі 28 020, 37 грн з інших підстав. В решті судове рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» відхилено, рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін.

У липні 2017 року до Верховного Суду України надійшла заява публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року, рішення Апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року та заочного рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2016 року з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини 1 статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На обгрунтування зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень судів заявник додає ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 жовтня 2013 року та від 10 квітня 2013 року й постанову Верховного Суду України від 10 вересня 2014 року у справі № 6-28цс14, в яких на його думку, зазначена норма матеріального права застосована по-іншому.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові до поручителя, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив із того, що після дострокового звернення стягнення на заставне майно банк змінив строк виконання зобов'язання, але

протягом шести місяців від цієї дати не звернувся до суду з відповідним позовом в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 559 ЦК України.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня і 9 жовтня 2013 року, наданих заявником для порівняння, суд касаційної інстанції, задовольняючи вимоги про стягнення заборгованості з поручителя, виходив з того, що вимоги до поручителя були заявлені у межах шестимісячного строку від дня застосування банком права на дострокове повернення кредиту.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2014 року викладено правову позицію, відповідно до якої передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум повинен обчислюватись від наступного дня після настання дати дострокового повернення заборгованості. Якщо такі вимоги були заявлені до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання зобов'язань, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припинила свою дію.

Таким чином, порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог, а надана для порівняння постанова Верховного Суду України не дає підстав для висновку про те, що судове рішення суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у постанові висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк