Справа № 750/7968/17
Провадження № 2/750/2132/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2017 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючої- судді ОСОБА_1

секретаря - Карацюба М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики,

в с т а н о в и в :

21.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу та просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 390000 грн. 00 коп., посилаючись на те, що 01.10.2013 року позивач надав у борг відповідачу 210000 грн. 00 коп., з кінцевим строком повернення до 01.10.2016 року та 180000 грн. 00 коп., з кінцевим строком повернення до 31.12.2016 року, про що було укладено відповідні розписки, проте відповідач у встановлений в договорі та розписці строк грошові кошти не повернув.

Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав.

Фіксуванння судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст . 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

01.10.2013 року позивач надав у борг відповідачу 210000 грн. 00 коп., з кінцевим строком повернення до 01.10.2016 року та 180000 грн. 00 коп., з кінцевим строком повернення до 31.12.2016 року, про що було укладено відповідні розписки.

У відповідності з п. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу тощо), або утриматися від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання зобов'язання.

З огляду на ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525-526, 536, 611, 616, 625, 1046, 1047, 1048, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 15, 60, 61, 88, 169,208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за борговими розписками від 01.10.2013 року та 01.12.2013 року в сумі 390 000 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Карапута