Ухвала

іменем україни

19 травня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», треті особи: ОСОБА_7, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Людмила Сергіївна, служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання договору іпотеки недійсним, скасування заборони відчуження квартири, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, звернулася до суду із позовом, у якому просила визнати недійсним іпотечний договір від 25 червня 2007 року, укладений між ОСОБА_6 та ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк» та скасувати заборону відчуження АДРЕСА_1.

На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона є бабусею малолітніх: ОСОБА_3, ОСОБА_4 У червні 2016 року дізналась про наявність договору про іпотечний кредит від 25 травня 2007 року, укладений між ОСОБА_6 та ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк», та укладений з метою забезпечення його виконання іпотечний договір від 25 червня 2007 року.

Предметом іпотечного договору є квартира АДРЕСА_1, яка є єдиним місцем проживання малолітніх дітей, які проживають у цій квартирі з часу народження.

Позивач вважає, що при укладенні іпотечного договору між відповідачами були порушені права малолітніх дітей на користування житлом, договір не був погоджений у встановленому законом порядку органом опіки та піклування, тому просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного судум. Києва від 05 квітня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у позові, місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що вчинення батьками малолітніх дітей певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену ст. 177 СК України заборону. Проте сам по собі цей факт не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред'явлений позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення.

Разом з цим, права дітей на час укладення спірної угоди не порушувалися, оскільки вони не були зареєстровані в іпотечній квартирі, про що під час укладення договору іпотеки було надано довідка від 22 травня 2007 року № 181 їх батьком - ОСОБА_6

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставинине викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, у відкритті касаційного провадження у справіза позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», треті особи: ОСОБА_7, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець ЛюдмилаСергіївна, служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання договору іпотеки недійсним, скасування заборони відчуження квартири.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова