Справа № 347/634/17
Провадження № 22-ц/779/1227/2017
Головуючий у 1 інстанції Сабадах Б.В.
Суддя-доповідач Бойчук
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Горейко М.Д., Томин О.О.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю представника ПАТ КБ «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Косівського районного суду від 30 травня 2017 року

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Косівського районного суду від 30 травня 2017 року задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.02.2012 року в розмірі 468 (чотириста шістдесят вісім) гривень 90 коп., а також 289,88 грн. сплаченого судового збору.

На дане рішення суду першої інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до прийняття необґрунтованого і незаконного рішення суду.

Апелянт зазначає, що відповідач в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України не виконав взятого на себе зобов'язання, тому сума заборгованості підлягає стягненню з нього на користь позивача в повному обсязі

Апелянт вважає, що суд першої інстанції, всупереч вимогам процесуального законодавства прийняв рішення, яким не надано ні правового, ні фактичного обґрунтування відмови у стягненні частини заборгованості по процентам, суд безпідставно дійшов висновку зменшення суми заборгованості з 19394.48 грн. до 101 грн заборгованості за відсотками та взагалі не вказав причини відмови у задоволенні частини вимог щодо процентів.

Апелянт зазначає, що відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Суд не врахував, що відсотки нараховуються щомісячно на суму не погашеної заборгованості за кредитом.

Судом також порушено норми процесуального права оскільки суд повинен був сприяти повному всебічному з'ясуванню обставин справи на які сторони посилались як на підставі вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта. перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив та дійшов до висновку, що станом на 31.01.2017 року за відповідачкою числиться заборгованість за пенею в сумі 19394,48 грн., що значно перевищує заявлену позивачем до стягнення суму основного боргу за кредитом, яка складає 2369,45 грн., що є порушенням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Однак, до такого висновку суд прийшов передчасно, без належного дослідження зібраних у справі доказів та з порушенням вимог матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даного спору.

Судом встановлено, що відповідно до договору № б/н від 22.02.2012 року (а.с.6-7), ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Внаслідок невиконання відповідачкою свого зобов'язання, станом на 31.01.2017 року остання має перед банком заборгованість за кредитним договором в розмірі 23562,13 грн., з яких: 2369,45 грн. - заборгованість за кредитом, 19394,48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1098,20 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується довідкою-розрахунком (а.с.4-5), що міститься у матеріалах справи.

У оскаржуваному судовому рішенні суд зазначив, що у відповідачки перед банком існує несплачена заборгованість по пені в сумі 19394,48 грн., яка перевищує суму основного боргу за кредитом, тому її розмір суд зменшив.

Однак, відповідно до розрахунку заборгованості за даним кредитним договором заборгованість відповідачки саме за процентами становить 19394,48 грн. і така заборгованість,відповідно норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не може бути зменшена судом і підлягає стягненню з відповідачки у повному обсязі.

Щодо нарахованої відповідно до розрахунку заборгованості за даним кредитним договором, то суд апеляційної інстанції вважає, що стягненню підлягає тільки сума пені, яку зазначено позивачем як пеня та комісія, виходячи з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що відповідно до умов кредитного договору за його невиконання нараховано пеню та штрафи за порушення строків виконання грошових зобов'язань, що є порушенням вищеназваних норм матеріального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що з метою недопущення подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, з відповідача слід стягнути тільки заборгованість по пені в розмірі 200 грн.

Також суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про те, що відповідачкою до матеріалів справи долучено квитанцію від 21.04.2017 року на суму 3200,00 грн., призначення платежу: надходження готівки за платіжними картками (а.с.47) та квитанцію від 30.05.2017 року на суму 600,00 грн., призначення платежу: надходження готівки за платіжними картками (а.с.53). Оскільки відповідачка здійснила погашення кредиту на загальну суму 3800,00 грн., тому така оплата повинна бути зарахованою при постановленні даного рішення.

Колегія суддів вважає, що розмір заборгованості відповідачки не може бути зменшено на суму 3800 грн., оскільки такі кошти нею внесені на погашення заборгованості після 31 січня 2017 року, а позивач в суді просив стягнути заборгованість саме станом на 31.01.2017 року.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено рішення без додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому його слід скасувати з вищенаведених підстав і постановити в даній справі нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Косівського районного суду від 30 травня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої в с. Микитинці Косівського району Івано-Франківської області на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.02.2012 року в розмірі 21963,93 гривень, з яких: 2369,45 грн. - заборгованість за кредитом; 19394,48 грн. - заборгованість за відсотками та 200 грн. заборгованості за пенею.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин

М.Д. Горейко