Справа №125/1536/16-ц
Провадження №6/125/7/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року

Барський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Єрмічової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Грабчак І.О.

розглянувши в приміщенні суду в відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Барського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених судовим рішенням,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Барського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 звернулася до Барського районного суду Вінницької області з поданням, погодженим з начальником Барського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням обґрунтовуючи тим, що на виконанні у Барському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавче провадження за ЄДРВП № 20141845 з виконання виконавчого листа № 2-670/2010 від 5 березня 2010 року, виданий Добропільським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, починаючи стягнення з 16 лютого 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки державний виконавець та сторони не зявилися в судове засідання.

Дослідивши подання та додані до нього копії документів, суд дійшов до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно з п. 1 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджено наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року, яка набрала чинності з 17 квітня 2012 року, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Відповідно до п. 2 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень подання повинно містити:

для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - найменування суду, до якого надсилається подання;

відомості про виконавче провадження (найменування, дата, номер виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження, орган (посадова особа), який (яка) видав(ла) виконавчий документ, резолютивна частина рішення, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження, дата відкриття виконавчого провадження тощо);

прізвище, імя та по батькові боржника (керівника юридичної особи - боржника), дату народження (число, місяць та рік);

громадянство боржника (керівника юридичної особи - боржника) (за наявності таких даних);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію і номер паспорта боржника (керівника юридичної особи) - громадянина України, який через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний контролюючий орган і має відмітку у паспорті (за наявності таких даних);

обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобовязань (зобовязань боржника - юридичної особи);

резолютивну частину подання.

До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби).

За наявності в поданні також зазначаються місце проживання (реєстрації) та інші відомості про особу, які відомі державному виконавцю, приватному виконавцю.

Згідно з п. 4 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень Для забезпечення чіткого контролю осіб та проведення їх однозначної ідентифікації під час перетинання ними державного кордону України в поданні зазначаються прізвища, імена та по батькові:

громадян України - тільки українською мовою;

громадян ОСОБА_5 Федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею;

іноземців та осіб без громадянства - тільки латинськими літерами (ці дані містяться в машинозчитувальній зоні паспортного документа, а за її відсутності - у надрукованих на цій сторінці паспортного документа даних про особу).

У разі відсутності таких даних державний (приватний) виконавець на письмовий запит отримує їх в органі, який видав виконавчий документ, або в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Суд бере до уваги розяснення Верховного Суду України викладене в узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, де зазначено, що задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, позначає такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Встановлено, що при зверненні до суду з даним поданням державним виконавцем не дотримано вищевикладених вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень та роз'яснення Верховного Суду України з вказаного питання.

До такого висновку суд дійшов з тих підстав, що до подання не додано, доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 відомо про ухвалення судового рішення, набрання ним законної сили, відкриття виконавчого провадження, про наявність заборгованості по сплаті аліментів згідно виконавчого листа № 2-670/2010, що він має можливість виконувати зобовязання, покладене на нього судом, факту ухилення ним від виконання своїх зобов'язань, про його повідомлення державним виконавцем щодо направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та не виконано інші, зазначені вище, вимоги Інструкції.

Враховуючи те, що державним виконавцем не надано належних та допустимих доказів щодо доведеності факту навмисного та свідомого невиконання ОСОБА_2 зобовязань, покладених судовим рішенням, тому у суду відсутні правові підстави для його обмеження у праві виїзду за межі України.

Крім того, в поданні не обгрунтовано та документально не підтверджено підстави зазначення стягувачем ОСОБА_6, в той час як відповідно до виконавчого листа та постанови про відкриття виконавчого провадження стягувачем є ОСОБА_3

Суд звертає увагу на те, що до Барського районного суду Вінницької області із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України звернулася старший державний виконавець Барського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1, в той час як виконавчий лист № 2-670/2010 від 5 березня 2010 року, виданий Добропільським міськрайонним судом Донецької області (а.с. 3), а постанову про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання виконавчого листа № 2-670/2010 винесено 20 травня 2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Барського районного управління юстиції Вінницької області ОСОБА_7 (а.с. 4).

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Однак суду не надано доказів щодо дотримання у даному випадку вимог, визначених ч. 4 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, які б підтвердили, що з поданням до суду звернувся саме той державний виконавець, який здійснює виконання за вказаним виконавчим документом, а тому, це є підставою вважати, що подання подано неповноважною особою.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне у задоволенні подання відмовити.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року, ч. 4 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року, пунктів 1, 2, 4 Розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджено наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року, яка набрала чинності з 17 квітня 2012 року, п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 197, ч. 2 ст. 208, ч.ч. 4, 5 ст. 209, ст.ст. 210, 377-1, 24-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Барського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя