АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/3871/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1005/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар Лапко Ю.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, представників третьої особи ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому про виключення запису про особу, як батька дитини з актового запису про народження.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 зазначав, що він є спадкоємцем майна після смерті свого батька ОСОБА_6, який помер 26.07.2015 року і звернувшись до нотаріальної контори для прийняття спадщини, йому стало відомо, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 також звернулася ОСОБА_3 діючи в інтересах своєї дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підтвердження прав своєї дочки відповідачка надала нотаріусу свідоцтво про народження на імя ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, серія І-БВ №246648, що видане відділом ДРАЦС по м. Хмельницькому 28.04.2015 року, актовий запис №985, де в графі «батько» зазначений ОСОБА_6 У позивача виникли сумніви, щодо законності визначення походження неповнолітньої ОСОБА_7 від його батька ОСОБА_6 за три місяці до його раптової смерті, а тому просив суд ухвалити рішення про виключення з актового запису про народження ОСОБА_7, вчиненого відділом ДРАЦС по м. Хмельницькому за №985 від 08.06.2002 року даних про те, що батьком ОСОБА_7 є ОСОБА_6

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11 квітня 2017 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку та зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам закону через порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що висновок судової почеркознавчої експертизи має усі ознаки ймовірності та умовності, а ймовірний висновок експерта не може бути покладений в основу рішення суду. Разом з цим, висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється за загальними правилами оцінки доказів. На думку апелянта, відповідачка у власних корисливих інтересах в певний час скористалась безпораднім станом ОСОБА_6, який у період свого хворобливого стану не міг усвідомлювати наслідки своїх дій та керувати ними. Апелянт вважає, що судом було безпідставно відмовлено у клопотанні про виклик в судове засідання представника відділу ДРАЦС по м. Хмельницькому, оскільки позивачем неодноразово піднімалось питання щодо дотримання встановленого порядку складання та підпису заяв про визнання батьківства в органах ДРАЦС. Крім того, на думку апелянта, помилковим є висновок суду щодо надання оцінки показам свідків. Тому, апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги.

Представник позивача апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просить її задовольнити.

Відповідачка та представники третьої особи апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити, залишивши рішення суду без змін.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань

Судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи, визначено характер спірних правовідносин та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відсутні визначені законом підстави для виключення запису про батька з актового запису про народження неповнолітньої ОСОБА_7

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до актового запису про народження дитини ОСОБА_7 08.05.2002 року відомості про батька зазначені на підставі спільної заяви батьків дитини, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про визнання батьківства №121/02.2-05.01-34 від 28.04.2015 року, поданої до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Хмельницькому.

28.07.2015 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-БВ №260952.

З матеріалів справи вбачається, що до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 звернувся ОСОБА_1 (син) та ОСОБА_3, як законний представник ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1. Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №500-2015.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 посилався на те, що про існування доньки ОСОБА_7 у його батька ОСОБА_6 йому не було відомо до моменту його звернення до нотаріальної контори.

Згідно з ч. 3 ст. 137 СК України, якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти.

Аналіз даної норми свідчить про те, що допускається оспорення батьківства померлої особи спадкоємцями останньої лише у випадку, коли він за життя з поважних причин не знав про те, що записаний батьком дитини. Таке право надано спадкоємцям першої черги за обов'язкової наявності поважних причин, які перешкоджали особі, яка записана батьком дізнатись про наявність такого запису.

При цьому у такому випадку батьківство оспорюється шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про померлу особу як батька з актового запису про народження дитини.

У статтях 125, 126 СК України закріплено порядок визначення походження дитини у випадках, коли мати дитини не перебуває у шлюбі.

Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини, а походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Як вбачається із матеріалів справи згідно свідоцтва про народження №985 від 08.06.2002 року, яке видане повторно, батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 вказано ОСОБА_3 та ОСОБА_6 При цьому, підставою запису відомостей про батька була спільна заява батьків про визначення батьківства від 28.04.2015 року. Заява містить особисті дані ОСОБА_6, зокрема, місце проживання, номер та серію паспорта, ким виданий (а.с. 105).

Як передбачено ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Тобто ті, які входять до предмету доказування (ст. 179 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6, який помер 28.07.2015 року, за життя з поважних причин не знав про те, що записаний батьком дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що висновок експертів має усі ознаки умовності та ймовірності, а ймовірний висновок експерта не може бути покладений в основу рішення суду та те, що суд невірно оцінив покази свідків, які є колегами відповідачки та безпідставно відкинув покази свідка ОСОБА_8 є безпідставними.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Фактично ці доводи апелянта зводяться до переоцінки доказів. Будь-яких інших доказів, які б вказували на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права апелянтом не надано, як і доказів, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотань щодо виклику в судове засідання експертів Хмельницького відділення КНДІСЕ ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та представника третьої особи для дачі усних пояснень щодо висновку і щодо встановлення порядку складання та підпису заяв про визнання батьківства є такими, що не заслуговують на увагу, адже ці клопотання були розглянуті судом першої інстанції у відповідності із вимогами ст. 168 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права щодо його законності та обґрунтованості.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. Пєнта

(підпис) ОСОБА_11

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Справа № 22ц/792/1005/17

Доповідач Корніюк А.П. Категорія № 48