№ 243/2182/17
Справа № 2/243/1615/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Кузнецова Р.В.,
при секретарі Малиновській І.Ю.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Словянську Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання трудового договору, -

Позивач у судове засідання н зявився, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, подав до суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.
Під час розгляду справи судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України, судом за місцем фактичного проживання відповідача було надіслано повідомлення про виклик до суду, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами. Але відповідач не зявився до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчить відповідна відмітка на повернутому конверті /а.с. 11,12,12 з.б../. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України, судом на адресу відповідача було спрямовано листи про необхідність явки до судових засідань, із розясненням положення ч. 4 ст.169 ЦПК України. Втім, відповідач в черговий раз не зявлявся до поштового відділення для отримання судової кореспонденції /а.с. 19,20,20з.б. /. У звязку із чим, про дату, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено шляхом публікації оголошення про виклик у засобі масової інформації державної сфери розповсюдження газеті «Урядовий курєр»
Втім, незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.
Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем недобросовісно здійснюються його процесуальні права, у звязку із чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.
Згідно із спеціальним витягом з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованим станом на 13 квітня 2017 року на запит суду, у реєстрі містяться відомості щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_2. Видом діяльності зазначено: електромонтажні роботи. Як ФОП ОСОБА_2 зареєстрований з 12 вересня 2002 року. Дані про припинення підприємницької діяльності чи про перебування відповідача у процесі банкрутства відсутні (а.с. 22-24).
Згідно із довідкою Словянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області, № 5060/10-05-22-01 від 26 квітня 2017 року, за даними оперативного обліку по ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) з 2010-2015 роки було сплачено податків на суму 117 994,25 грн., з 2016 року по теперішній час, сплата податків відсутня (а.с. 28).
Відповідно до ст. 36 КЗпП України, однією з підстав для припинення трудового договору є розірвання трудового договору за ініціативою працівника.
Згідно із ч.1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
Порядок реєстрації та зняття з реєстрації трудового договору, укладеного між підприємцем-фізичною особою та працівником, визначено Порядком реєстрації трудового договору між працівником та фізичною особою, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики від 08 червня 2001 року № 260.
Відповідно до зазначеного порядку, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково у трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу Законів про працю, про що сторони сповіщають центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів.
Записи про реєстрацію та зняття з реєстрації трудового договору дають право фізичній особі внести записи до трудової книжки працівника про прийняття та звільнення його з роботи, які затверджуються посадовою особою центру зайнятості та печаткою.
Іншого порядку реєстрацію та зняття з реєстрації трудового договору Порядком реєстрації трудового договору між працівником та фізичною особою не передбачено.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідач у судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.
Як достовірно встановлено у судовому засіданні, місце знаходження роботодавця ОСОБА_2 позивачу невідоме, у звязку із чим, він не може розірвати укладений трудовий договір у встановленому законом порядку та влаштуватися на нове місце роботи, що безпосередньо порушує його конституційне право на працю.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача на працю порушене та підлягає захисту.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що трудовий договір, укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_2 слід розірвати на підставі ч.1 п.4 ст. 36, ч.1 ст. 38 КЗпП України.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У звязку із чим, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.
Відповідно до розяснень, викладених у п.49 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, підлягають розподілу судом відповідно до статті 88 ЦПК України, тобто підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі у сумі 420 грн. 00 коп.
На підставі наведеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 21, 24-1, 36, 38 КЗПП України, наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою , «Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мін'юсті України 27 червня 2001 року № 554/5745 ст.ст. 3, 10, 58, 60, 88, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання трудового договору - задовольнити.
До суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_3