Справа №336/7908/16-ц
Пр. № 2/336/694/2017
27 вересня 2017 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді: Карабак Л.Г.,
при секретарі: Аксьоновій О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Представника позивача - голова районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району ОСОБА_4 в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнути з відповідачки на користь державної установи, в якій перебувають діти, або на користь майбутнього опікуна, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передати дітей органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району для вирішення їх подальшої долі.
За змістом позовної заяви в порушення вимог ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» відповідачка злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо виховання, утримання та розвитку малолітніх дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 Діти перебувають на обліку в службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах, у зв'язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов'язків.
Малолітній ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з народження мешкав разом з матір'ю гр. ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1. У квітні 2016 року спеціалістам відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від родичів дитини стало відомо, що малолітній ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишився без піклування матері, котра 09 04.2016 року лишила малолітнього сина на свою стареньку бабусю, яка згодом потрапила до лікарні. Малолітнього ОСОБА_1 згідно з Актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від17.04.2015 року було влаштовано до дитячої лікарні №1 Запорізької міської ради. З 29.04.2015 року по теперішній час дитина перебуває на повному державному забезпеченні у КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко»». З часу поміщення дитини до державного закладу і до лютого 2016 року ОСОБА_3 до відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради не з'являлася, місцем перебування малолітнього сина та його долею не цікавилася. У січні 2016 року на адресу відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшов лист КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» про вжиття заходів щодо захисту прав малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 Під час розгляду листа комунальної установи спеціалісти відділу неодноразово відвідували адресу реєстрації і колишнього проживання матері дитини. Але виявилося, що остання не мешкає за адресою: АДРЕСА_1.
З відповідачкою за змістом позову вдалося поспілкуватися лише 05.02.2016 року, під час бесіди встановлено, що жінка вагітна, не працює, загубила паспорт, тимчасово мешкає разом зі співмешканцем в Комунарському районі м. Запоріжжя у неналежних житлово-побутових умовах. Спеціалістами відділу було проведено профілактично-роз'яснювальну бесіду з нею щодо відповідального ставлення до виконання батьківських обов'язків, попереджено про можливе притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідачці було роз'яснено, що необхідно зібрати документи для вирішення питання щодо повернення сина на виховання у її родину. В свою чергу, ОСОБА_3 зобов'язалася регулярно відвідувати сина ОСОБА_1 у дитячому закладі, відновити паспорт, вирішити житлово-побутові проблеми та займатися питанням повернення дитини у родину.
Крім того, як зауважує позивач, згідно з довідкою Шевченківського відділу державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 22.04.2015 року №758/02-04/704-37, державна реєстрація народження малолітнього ОСОБА_1 проводилась відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
18.05.2016 року на адресу відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшов лист дитячої лікарні №1 Запорізької міської ради, з проханням надати роз'яснення з питання реєстрації дитини - ОСОБА_1 (дівчинки), ІНФОРМАЦІЯ_3, переведеної 28.04.2016 року з пологового будинку разом з матір'ю гр.ОСОБА_3 (мати без документів та коштів на утримання дитини). У дитячій лікарні №1 мати з дитиною не залишилася. З травня 2016 гр. ОСОБА_3 перебуває під соціальним супроводом Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді.
ОСОБА_3 повідомила спеціалістам Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, що планує тимчасово влаштувати малолітню доньку до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», повернутися проживати за місцем реєстрації, відновити паспорт, оформити документи на дитину. Реєстрацією народження малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, займалися фахівці Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Так, дитина з народження мешкає у державних закладах. З 07.06.2016 року перебуває на повному державному забезпеченні «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», згідно заяви матері та направлення служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради.
Згідно з довідкою Олександрівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 14.06.2016 року №1315/02-01-04-37, державна реєстрація народження малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проводилася відповідно до ч.1 ст.135 СК України (за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров'я).
За змістом позову, спеціалісти відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради неодноразово проводили бесіди з гр. ОСОБА_3 з приводу належного виконання батьківських обов'язків та необхідності вирішення питання щодо повернення дітей у родину.
Оскільки в порушення ст. 150 СК України ОСОБА_3 не відвідує своїх малолітніх дітей з 05.08.2016 року, про причини не повідомляє ні усно, ні письмово, ухиляється від спілкування з дітьми, в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, самоусунулася від піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, тобто нехтує своїми батьківськими обов'язками, позивач просить задовольнити позовну заяву.
Представник позивача ОСОБА_5 згідно з заявою просить розглянути справу за її відсутності, винести рішення суду на його розсуд із врахуванням прав та інтересів малолітніх дітей, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідачка у судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи була неодноразово та належним чином повідомлена, причину неявки у судове засідання не пояснила, заяв та клопотань до суду від неї не надходило.
Оскільки причини неявки відповідачки визнаються судом неповажними, у відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд, враховуючи думку представника позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів.
Розглянувши позовну заяву, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних установлених судом фактичних обставин і відповідних їм правовідносин.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як передбачено ч.3 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.
Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.
Як роз'яснено п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, є матір'ю малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.8-9).
Відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, самоусувається від піклування про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, не забезпечує належного харчування та медичного догляду, крім того, ухиляється від спілкування із сином та донькою, які перебувають у дитячому закладі.
Зазначені обставини, які викладені в позовній заяві, підтверджені належними письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Так, незадовільні умови проживання дитини ОСОБА_1 до передання його до дитячого закладу підтверджені актом від 17.04.2015 року (а.с.10).
Численні профілактичні бесіди із відповідачкою за ініціативою служби у справах дітей результатів не принесли, спосіб життя та ставлення до дітей ОСОБА_3 не змінила, не працевлаштувалась, житлові умови не поліпшила.
Судом встановлено, що в порушення вимог ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» відповідачка злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо виховання, утримання та розвитку малолітніх дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 Малолітні діти перебувають на обліку в службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах, у зв'язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов'язків.
Малолітня дитина ОСОБА_1 з 29.04.2015 року перебуває у КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», а малолітня ОСОБА_2 - з 07.06.2016 року, що підтверджено листом комунальної установи (а.с.12). Відповідачка не відвідує дітей з 05.08.2016 року.
Крім того, в матеріалах справи міститься висновок районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району від 13.12.2016 року про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно її дітей (а.с.5), в якому підтверджено обставини, що стали підставою для звернення до суду із позовною заявою.
За таких обставин, враховуючи інтереси дітей, суд вважає доцільним задовольнити позов у повному обсязі, позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2, передати їх органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району для вирішення подальшої долі.
Як передбачено ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
При цьому, суд виходить з правового змісту ст. 180, ч.ч.1, 2 ст. 182, ст. 183 СК України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позов до суду було пред'явлено позивачем 28.12.2016 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції (а.с.1).
У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч.2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Крім того, при визначенні мінімального розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує, що 08.07.2017 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року № 2037-VIII.
Враховуючи дані, що характеризують особу відповідачки, наведені законодавчі норми, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на утримання дітей в єдиній частці - в розмірі 1/4 частини зі всіх видів її заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 28.12.2016 року до досягнення кожним з дітей повноліття.
При цьому, аліменти на утримання малолітніх дітей підлягають стягненню на користь Комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради на час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у даному закладі.
За змістом ч.3 ст. 88 ЦПК України в дохід держави із відповідачки слід стягнути судовий збір за розгляд вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у розмірі 1280,00 грн. (640,00 грн. за кожну вимогу), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили необхідно надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 60-61, 169, 197, 208, 209, 212, 214, 215, 224-226, 367 ЦПК України, ст.ст. 150, 164-166, 180-183, 191 СК України, ст.ст.11-12 Закону України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд, -
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку м.Запоріжжя, яка зареєстрована за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Передати малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району для вирішення подальшої долі.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м.Запоріжжя, яка зареєстрована за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір в дохід держави в розмірі 1280,00 грн.
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати:

- Шевченківському районному у м.Запоріжжі відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області за місцем реєстрації народження малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

- Олександрівському районному у м.Запоріжжі відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області за місцем реєстрації народження малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою нею протягом десяти днів після отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г. Карабак