Справа №628/469/17
Провадження №2/628/452/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2017 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Волчек О.О.,

за участю:

секретаря - Дюкової Г.Б.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Куп'янську цивільну справу за позовом позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні власністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить: усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1, права власності на ? частини квартири АДРЕСА_1; позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 із зняттям з реєстрації місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини.

Позивач зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу від 14 лютого 2017 року, зареєстрованого в реєстрі під № 283, вона та третя особа, ОСОБА_3 купили, а відповідач ОСОБА_2 та співвласники продали їм квартиру АДРЕСА_1. При цьому позивач купила ? частки, а третя особа - ? частку вказаної квартири.

Крім того, позивач вказує, що на час посвідчення договору купівлі-продажу квартира за вищевказаною адресою була вільна від мешканців.

У позові також вказано, що відповідно до п.3.2. договору купівлі-продажу продавці зобов'язались зняти з реєстраційного обліку відчужуваного нерухомого майна усіх зареєстрованих у ньому осіб у термін до 20 лютого 2017 року. Однак, у вказаний строк відповідач не знялась з реєстраційного обліку за адресою знаходження вищевказаної квартири та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що знаходження відповідача на реєстраційному обліку за місцем знаходження квартири, ? частини якої належить позивачу на праві власності, перешкоджає їй, як власнику квартири, здійснювати своє право власності: володіти, користуватися та розпоряджатися вищевказаною квартирою.

Крім того, у позові вказано, що позивач не може зареєструватися за адресою знаходження вищевказаної квартири у зв'язку зі знаходженням на реєстраційному обліку відповідача, який не є членом ані родини позивача, ані родини співвласника - третьої особи у

2

справі. Між позивачем як власником житла та відповідачем відсутні будь-які письмові домовленості збереження за останньою права користування вищевказаним житловим приміщенням.

Позивач також зазначає, що їй відоме останнє місце проживання відповідача, яке вказане у позові, на час подачі позову до суду. Фактичне місце проживання відповідача позивачу невідоме.

В попереднє судове засідання сторони та третя особа не з'явились. Позивач надіслала до суду оригінал акту непроживання громадянина за місцем його реєстрації від 06.03.2017р., а також заяву, у якій міститься прохання про розгляд справи у свою відсутність, вказавши, що позов підтримує. Відповідач надала суду телефонограму, у якій вказала, що позов визнає і просить його задовольнити. Третя особа також надала до суду телефонограму, у якій просить розглянути справу без своєї участі.

Прийнявши до уваги доводи учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як встановлено в попередньому судовому засіданні, згідно довідки, виданої житлово-комунальним підприємством №1 ОСОБА_2, вона дійсно зареєстрована в АДРЕСА_1. З договору купівлі-продажу квартири №283 від 14.02.2017р., вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 купили та прийняли у власність квартиру за номером АДРЕСА_1 таким чином: ОСОБА_1 - ? частки, ОСОБА_3 - ? частку. Одним з продавців квартири є ОСОБА_2 Згідно пункту 3.2 договору продавці свідчать, що продана квартира повністю вільна для безперешкодного проживання у ній покупців та зобов'язуються зняти з реєстраційного обліку відчужуваного нерухомого майна всіх зареєстрованих у ньому осіб у термін до 20.02.2017р. У довідці адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області вказано, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, б. 20, кв. 29. З акту непроживання громадянина за місцем його реєстрації від 06.03.2017р., вбачається, що ОСОБА_2 дійсно не проживає за адресою: АДРЕСА_1 понад 2 роки.

У відповідності до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ч.4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

3

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для

висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового законодавства (ст.ст.71,72 ЖК України).

Аналізуючи вищевказані норми закону, які регламентують процедуру позбавлення права користування жилим приміщенням, суд вважає, що законодавством передбачений певний порядок, який захищає право власників жилих приміщень шляхом предявлення вимог про усунення відповідних перешкод, у даному випадку, у користуванні власністю, тобто житловим приміщенням- квартирою.

Згідно ст.7,11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Як достовірно встановлено в попередньому судовому засіданні, позивачу та третій особі на підставі договору купівлі-продажу квартири, реєстр. №283 від 14.02.2017р. на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що відповідач за вищезазначеною адресою не проживає більше 2 років у належній позивачу та третій особі квартирі АДРЕСА_1.

4

Крім того, в порушення пункту 3.2 вищевказаного договору, відповідач не знялась з реєстраційного обліку у термін, передбачений договором, а саме, до 20.02.2017р.

Даних щодо домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період її непроживання, суду не надано.

У суду не викликає сумніву те, що реєстрація відповідача у належній позивачу та третій особі на праві власності квартирі створює позивачу перешкоди у здійсненні нею права власності.

При таких обставинах, виходячи зі змісту всіх вказаних вище норм закону, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст. 11,60, 130, п.4 ст.174, 209, 212,214,215,218 ЦПК України, ч.1 ст. 16,

ст. 29, 317,319,321,391 ЦК України, ст.ст. 7,11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права власності на ? частини квартири АДРЕСА_1; позбавивши ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, зі зняттям ОСОБА_2 з реєстрації місця постійного проживання за адресою: квартира № АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 10.05.2017

Головуючий О.О. Волчек