Справа № 212/1573/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Козлова Ю.В.,

за участю секретаря: Мельник К.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідачів: Черевика О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Гірничо -збагачувального комплексу «Укрмеханобр» - Структурний підрозділ Приватного акціонерного товариства « Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди працівнику з разі ушкодження його здоров'я , -

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Гірничо-збагачувального комплексу «Укрмеханобр» Структурний підрозділ Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», (далі - ГЗК «Укрмеханобр» ПрАТ «ММКІ»), Приватного акціонерного товариства « Центральний гірничо-збагачувальний комбінат (далі - ПрАТ «ЦГЗК») про відшкодування моральної шкоди працівнику з разі ушкодження його здоров'я в розмірі 57600,00 грн. з кожного з відповідачів.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він працював на Глеюватському руднику Центрального гірничо-збагачувального комбінату з 28.10.1985р. по 14.05.1986р., з 29.05.1987р. по 03.10.1994р. помічником машиніста екскаватора кар'єра, з 09.03.1999р. по 09.04.2003р. машиністом екскаватора кар'єра та в кар'єрі «Северний» ДНВП «Укрмеханобр», ГЗК «Укрмеханобр» ВАТ та ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча з 06.05.2005р. по 16.05.2011р. машиністом екскаватора з навантаження гірничої маси.Внаслідок неналежних умов праці отримав професійне захворювання з діагнозом вібраційна хвороба другої ст.; хронічний бронхіт; нейросенсорна приглухуватість першого ст.

Внаслідок цих обставин змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження. Медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров'я, завдана моральна шкода, постійно зазнає фізичного болю і страждань. Будь-які фізичні навантаження викликають постійні болі та обмеження рухів у колінних та ліктьових суглобах, попереку, важкість та біль у грудях, сухий кашель, безсоння. Вказані обставини примушують докладати додаткових зусиль для організації свого життя, порушено звичний уклад життя, вимушений часто звертатися до лікувальних установ, приймати ліки. Вказані обставини викликають відчуття неповноцінності. У зв'язку з професійним захворюванням було порушено та порушуються нормальні життєві зв'язки. Позивачпозбавлений можливості реалізовувати свої побутові звички та бажання. Вважає, що за таких обставин з боку роботодавця йому має бути відшкодована моральна шкода завдана ушкодженням здоров'я.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові та уточнив, що 24.04.2017р. проведено повторний огляд позивача в МСЕК, згідно висновків МСЕК №044794 ОСОБА_4 встановлено 65% втрати професійної працездатності ( 35%-вібр.хвороба; 25% -ХОЗЛ; 5% -тугуватість), безстроково та 3 група інвалідності. Вказаний висновок підтверджує той факт, що покращення стану здоров'я не відбувається, захворювання прогресує, позивач потребує вживання медичних препаратів, постійного контролю з боку медичних працівників та санаторно-курортного лікування.

Представник відповідачів Черевика О.М. у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю оскільки посилання позивача щодо втрати нормальних життєвих зв'язків не підтверджено документально, зазначена сума моральної шкоди зазначена позивачем є необґрунтованою, оскільки жодних медичних документів про розладу здоров'я, пов'язаних з психологічним станом позивачем до позовної заяви не надано. Повні обґрунтування своїх заперечень надано відповідачами в письмовому виді та долучені до матеріалів справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_4 працював у шкідливих умовах праці на Глеюватському руднику Центрального гірничо-збагачувального комбінату (Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат») з 28.10.1985р. по 14.05.1986р., 29.05.1987р. по 03.10.1994р. помічником машиніста екскаватора кар'єра, з 09.03.1999р. по 09.04.2003р. машиністом екскаватора кар'єра;кар'єр «Северний» ДНВП « Укрмеханобр», ГЗК «Укрмеханобр» ВАТ та ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (Гірничий-збагачувальний комплекс «Укрмеханор» - Структурний підрозділ Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»)з 06.05.2005р. по 16.05.2011р. машиністом екскаватора з навантаженням гірничої маси, що підтверджується копією трудової книжки.

Згідно рішення лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 07.02.2017р. №160, ОСОБА_4 встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої -другої ст. (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії.), група «В», легенева недостатність другого ступеня; вібраційна хвороба другої стадії:синдроми церебральної - периферичної ангіодистонії з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях; вегетативно-сенсорнаполіневропатія в сполученні з синдромом попереково-крижової радикулопатії з вираженим статико-динімачними порушеннями, нейродистрофія у вигляді двостороннього плечолопатковогоперіартрозу, ПФС другого ст. деформуючого артрозу в сполученні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів, ПФ другого ст.; нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху). Захворювання професійне.

За виявленими професійними захворюваннями «Укрмеханобр» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» складено Акт №02/11 розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 15.04.2011р. Відповідно до п.17 акту причина професійного захворювання робота на протязі 17 років 10 місяців в умовах вібрації, пилу,шуму, параметри яких перевищували гранично допустимі норми: Вібрація -загальна -від 103дБ до 107 дБ при ГДР 101дБ; Запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом вільного двоокису кремнію -від 10,38 до 12.% мг/м2при ГДК 2,0 мг/м№ (SiO2 від 10% до 70%); Рівень шуму: еквівалентний рівень шуму -від 85дБА до 89дБА при ГДР 80дБА.

Пунктом 16 Акту підставою для встановлення професійного характеру захворювань, послугував профмаршрут роботи позивача на підприємствах відповідачів, в процесі роботи підпадав під вплив вібрації, запиленості повітря робочої зони, шуму в параметрах, що перевищували гранично допустимі, що встановлено санітарно -гігієнічною характеристикою, Жовтневої рай СЕС №2/2-11-3-479 від 01.03.2011р.

Відповідно до п.19 акту встановити конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, неможливо .

За висновком МСЕК серія 12ААА №044794 від 24.04.2017 року ОСОБА_4 встановлено 65 % втрати професійної працездатності 35% - по вібраційній хворобі; 25% - по ХОЗЛ та 5% - по тугуватості, безстроково та встановлена 3 група інвалідності.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

У відповідності зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз'яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до преамбули Закону України "Про охорону праці»N 2694-XII від 14 жовтня 1992 року, на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача.

З матеріалів справи, а саме медичних документів, встановлено, що позивач внаслідок професійного захворювання відчуває загальну слабкість, втому, постійні болі, підвищена мерзлякуватість дистальних відділів кінцівок, оніміння пальців рук і стоп, біль та обмеження рухів шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в кінцівки, утруднення ходи,запаморочення, задишку при фізичному навантаженні, постійний кашель, біль у ділянці серця, порушення ритму серця. Перебуваючи на лікуванні, він не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання та біль, порушення душевної рівноваги, що виражається у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Покращення в стані здоров'я не відбувається, позивачу встановлений хронічний характер захворювань, і такі обставини в сукупності викликають відчуття неповноцінності та моральні страждання.

При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача не покращується, що підтверджується висновком МСЕК від 01.05.2017р., яким встановлено позивачу 50% втрати працездатності, а через рік при переогляді 24.02.2017р. вже встановлено 65% втрати працездатності. Постійний характер фізичних страждань у позивача, знаходить також своє підтвердження в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року " Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року, абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла і на момент виникнення правовідносин і на момент звернення до суду та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача.

Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»N 2272-III від 22 лютого 2001 року, саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємствами - Відповідачами внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо мікроклімату на виробництві, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації.

Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань позивача, який обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням високого ступеню втрати професійної працездатності - 65% , наявності трьох професійних захворювань, період роботи у відповідачів в умовах впливу шкідливих виробничих факторів - на ПрАТ « ЦГЗК» -12 років, ГЗК «Укрмеханобр» ПрАТ «ММКІ» -6 років, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахування стажу роботи позивача на кожному з підприємств, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПрАТ «ЦГЗК» у вигляді одноразового відшкодування в сумі 50 000 грн., з ГЗК «Укрмеханобр» ПрАТ «ММКІ» в сумі 25000 грн., що буде, за переконанням суду, відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

Суд відхиляє заперечення відповідачів в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Надання підприємством засобів захисту від шкідливих чинників, які не усунули вплив негативних факторів, інформованості позивача при прийомі на роботу про умови праці не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови підтвердження завдання такої шкоди. У судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода.

На підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір з ПрАТ «ЦГЗК» у сумі 423,00 грн., ГЗК «Укрмеханобр» ПрАТ «ММКІ» у сумі 217 грн.

Керуючись ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до Гірничо-збагачувального комплексу «Укрмеханор» - Структурний підрозділ Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди працівнику з разі ушкодження його здоров'я - задовольнити частково.

Стягнути з Гірничо-збагачувального комплексу «Укрмеханобр» - Структурного підрозділу Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на користь ОСОБА_4 за спричинену моральну шкоду в зв'язку з втратою здоров'я на виробництві - 25 000 (двадцять п'ять тисяч) гривень, без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо -збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_4 за спричинену моральну шкоду в зв'язку з втратою здоров'я на виробництві - 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень, без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Гірничо-збагачувального комплексу «Укрмеханобр» - Структурний підрозділ Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на користь держави судовий збір 217 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо -збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір 423 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу на протязі десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю. В. Козлов