Провадження № 22ц/790/2835/16 Головуючий 1-ї інст. Єжов В.А.
Справа №646/5225/16-ц Суддя доповідач Бровченко І.О.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бровченко І.О.,

суддів Швецової Л.А., Сащенко І.С.,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_2, Олексіївна, про визнання недійсним кредитного договору, договору поруки та іпотечного договору, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення з останніх на користь банку заборгованість у розмірі 8741, 30 дол. США, що за курсом 26,21 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01 квітня 2016 року складає 229109 грн. 38 коп. за кредитним договором № HAA0GA00000041 від 07 травня 2007 року.

У серпні 2016 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору, договору поруки та іпотечного договору.

Крім того, у грудні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії по відчуженню або реєстрації права власності на забезпечене іпотекою нерухоме майно житловий будинок, розташований за адресою: м. Харків, вїзд Петровського, 2.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2016 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено заборону на відчуження або реєстрацію права власності на житловий будинок № 2, що розташований за адресою: м. Харків, вїзд Петровського.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені клопотання про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії по відчуженню або реєстрації права власності на забезпечене іпотекою нерухоме майно, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте з таким висновком суду судова колегія погодитися не може, оскільки судом першої інстанції при вирішенні вказаного питання не в повному обсязі було зясовано обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції змінює або скасовує ухвалу і постановляє нову ухвалу з розглянутого питання, якщо це питання вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що за заявою осіб, які беруть участь у справі, суд може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Так, загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Види забезпечення позову визначені законодавцем у ст. 152 ЦПК України.

Згідно вказаної правової норми позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані й інші види забезпечення, які не передбачені цією процесуальною нормою, чи застосовано кілька видів забезпечення позову.

Проте, у будь-якому випадку види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В обгрунтування клопотання про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що у разі вчинення дій банком по зверненню стягнення на предмет іпотеки та реалізації вказаного майна, неможливим стане виконання рішення суду по даній цивільній справі та призведе до порушення майнових прав позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1

Разом з тим, при постановленні судового рішення Червонозаводським районним судом м. Харкова не враховано, що банк звернувся з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки не є предметом розгляду по справі № 646/5225/16-ц. Крім того, на іпотечне майно вже накладено заборону при передачі майна в іпотеку, що підтверджується Інформаційною довідкою Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2016 року не може бути визнана законною, обґрунтованою й такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому судова колегія вважає за необхідне скасувати цю ухвалу районного суду, відмовивши в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття судом заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2016 року скасувати, ухвалити нову.

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку відповідно до статті 324 ЦПК України не підлягає.

Головуючий:

Судді -