АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/352/17Головуючий у 1-й інстанції Варневич Л.Б.
Провадження № 22-ц/789/550/17 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Кузьма Р. М., Сташків Б. І.,

при секретарі - Романюк Х.Ю.

представника апелянта - ОСОБА_1,

відповідачки - ОСОБА_2,

представника відповідачки - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 квітня 2017 року про повернення позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Кременецького районного суду Тернопільської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 квітня 2017 року позовну заяву визнано не поданою та повернуто позивачу.

ОСОБА_4 подав на вказану ухвалу апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

В судовому засіданні представник апелянта - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечили.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги, зазначені в ухвалі Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 березня 2017 року, позивачем не виконані та недоліки позовної заяви не усунуті.

З таким висновком колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської обюласті від 09 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви (не вказано ціну позову, не доплачений судовий збір та не долучено оригінал документу про доплату судового збору), терміном не більше п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_1 отримали копії вказаної ухвали 23 березня 2017 року [а.с. 10-11].

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у позовній заяві зазначалось, що при поданні позову визначити його ціну - дійсну вартість спірного майна подружжя, не видається можливим, а тому позивач сплачує судовий збір в розмір згідно інформації про вартість спірного майна, зазначеної у договорах купівлі-продажу, але після проведення судової товарознавчої, автотоварознавчої та оціночно-будівельної експертизи, останній зобов'язується доплатити судовий збір в розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір».

У відповідності до п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №110 розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК). Проте, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Однак, вказана вимога закону судом перщої інстанції виконана не була.

Крім того, в позовній заяві та апеляційній скарзі ОСОБА_4 зобов'язується після визначення експертним шляхом дійсної вартості спірного майна, доплатити судовий збір у розмірі визначеному Законом України «Про судовий збір».

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до позовної заяви не долучено оригінал документу про доплату судового збору, оскільки до позовної заяви як додаток долучено оригінал квитанції про он-лайн оплату судового збору через офіційний веб-портал "Судова влада України".

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п.36). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі «Салонтаджі-Дробняк проти Сербії» (п.132).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 квітня 2017 року про повернення позовної заяви позивачу підлягає скасуванню, а справу слід повернути до Кременецького районного суду Тернопільської області для вирішення питання про відкриття провадження в справі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 квітня 2017 року - скасувати, а справу направити до Кременецького районного суду Тернопільської області для вирішення питання відкриття провадження в справі.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.З. Костів