25.05.2017 Справа № 756/1077/16-ц
Справа пр. №2/756/317/17
ун. №756/1077/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2017 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.

при секретарі - Бабчук А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання права особистої приватної власності, -

в с т а н о в и в:

У січні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа - Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1 та на ? частину автомобіля "Hyundai Matrix".

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 автомобіль "Hyundai Matrix" 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1, кузов НОМЕР_6, грошовий вклад у банківській установі, які були набуті останнім у шлюбі з ОСОБА_2

ОСОБА_1 стверджувала, що заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_3 не склав, а вона поряд зі своїм братом ОСОБА_4, матір'ю померлого ОСОБА_5 та дружиною спадкодавця ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом.

Як зазначила позивач, син померлого ОСОБА_4 відмовився від спадщини на її користь, а мати померлого ОСОБА_5 відмовилась від спадщини на користь його дружини ОСОБА_2 За таких обставин, ОСОБА_1 претендує на ? частину квартири АДРЕСА_2 та на ? частину автомобіля "Hyundai Matrix".

На звернення 09.12.2015 року представника позивача до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про право власності в порядку спадкування на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 та на ? частину автомобіля Hyundai Matrix, д/н НОМЕР_1, отримано відмову з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Зважаючи на те, що позивач прийняла спадщину у встановленому порядку, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, вона просила про задоволення позовних вимог.

До початку розгляду справи по суті дружина померлого ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 та на автомобіль Hyundai Matrix д/н НОМЕР_1.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 стверджувала, що спірне майно було придбано нею за особисті кошти, а отже є її особистою власністю і не входить до складу спадкової маси після смерті ОСОБА_3

Зокрема, як стверджувала ОСОБА_2, квартира АДРЕСА_1 та автомобіль "Hyundai Matrix", 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1, кузов НОМЕР_6, придбані нею за кошти, отримані від продажу подарованого та отриманого у спадщину нерухомого майна, а саме: житлового будинку АДРЕСА_6 та квартири АДРЕСА_7. Відтак, на думку позивача за зустрічним позовом, у ОСОБА_3 не виникло права власності на зазначене спірне майно, яке є особистою приватною власністю ОСОБА_2 та, відповідно, не може вважатись спадщиною, що відкрилась після смерті ОСОБА_3

З цих підстав позивач за зустрічним позовом просила суд визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль "Hyundai Matrix", 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1, кузов НОМЕР_6.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, проти зустрічного позову ОСОБА_2 заперечували у зв'язку з його необґрунтованістю, просили суд відмовити у його задоволенні.

Відповідач за первісним позовом та її представник проти первісного позову ОСОБА_1 заперечували, просили суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі, зустрічний позов підтримали, просили суд про задоволення своїх позовних вимог.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали заяву, в якій просили суд розглядати справу за відсутності свого представника, а позов вирішити на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.04.1997 року між ОСОБА_3 та відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований у Калінінському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, актовий запис №97 (а.с.123).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_7 виданим Боржомською службою громадянського реєстру Агентства розвитку державних сервісів Грузії (а.с.70-72).

Судом встановлено, що спірні квартира АДРЕСА_1 та автомобіль "Hyundai Matrix", 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1, кузов НОМЕР_6 були придбані у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_3 з ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що 04.07.2008 року між ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) було укладено попередній договір, згідно умов якого продавець погодилась продати, а покупець погодилась купити квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.127).

11.07.2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за №2755 (а.с.124-126). Продаж квартири за домовленістю сторін було вчинено за 712 950,00 грн., що на дату підписання договору еквівалентно 147 000,00 доларів США.

За договором купівлі-продажу Х1025-1 від 25.10.2009 року ОСОБА_2 придбано автомобіль "Hyundai Matrix", 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1, кузов НОМЕР_6 (а.с. 189), а кошти за придбаний автомобіль у розмірі 130 000 грн. перераховано згідно платіжного доручення №1 від 26.10.2009 року (а.с.128).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За приписами ч.1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до п.3, ч.1, ч. 7 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Згідно матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 24.05.2000 року належала квартира АДРЕСА_4 (а.с. 181), також на підставі договору дарування від 08.12.2005 року їй належав житловий будинок АДРЕСА_6.с. 179).

При цьому, 19.06.2008 року ОСОБА_2 продано належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_4, що підтверджується договором нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_8 та внесеного у реєстр за №8606. Відчуження квартири за договором купівлі-продажу вчинено за 15 894 грн. (а.с.129-130).

Таким чином, з огляду на те, що придбання спірної квартири АДРЕСА_1 мало місце 11.07.2008 року і між придбанням вказаного помешкання та реалізацією ОСОБА_2 власної квартири АДРЕСА_4 пройшов незначний проміжок часу, суд вважає доведеним факт вкладення ОСОБА_2 у придбання квартири АДРЕСА_1 15 894 грн. особистих коштів, що є 2, 29%, або 229/10 000 частин від загальної вартості вказаного майна.

У відповідності до ст.ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд не бере до уваги твердження ОСОБА_2 про те, що квартира АДРЕСА_4 начебто була продана за 175 000 доларів США, які і були вкладені нею особисто у придбання квартири АДРЕСА_1 оскільки сума зазначена в договорі про завдаток від 24.05.2008 року суперечить змісту чинного, нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 29.06.2008 року, ціні угоди та сумі розрахунку між сторонами.

За таких обставин, з огляду на положення ст.ст. 60,61 СК України 97,71% квартири АДРЕСА_1 були спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а отже після смерті ОСОБА_3 до складу спадщини увійшло 48.855% , або 9771/20 000 частин вказаної квартири.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 також було продано належний їй житловий будинок АДРЕСА_6 що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 08.10.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Ярмак Л.К. та зареєстрованим в реєстрі за №1756 (а.с.131-132). Вказане нерухоме майно належало позивачу за зустрічним позовом на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 08.12.2015 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Костирком Р.Я. за реєстровим №8322, зареєстрованого КП БТІ м. Донецька 03.08.2007 року в книзі 227, номер запису 63624. Продаж житлового будинку було здійснено за 110 383,00 грн.

Таким чином, з огляду на те, що придбання спірного автомобіля "Hyundai Matrix", 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1, кузов НОМЕР_8 мало місце 25.10.2009 року і між придбанням вказаного майна та реалізацією ОСОБА_2 власного будинку АДРЕСА_6 пройшов незначний проміжок часу, суд вважає доведеним факт вкладення ОСОБА_2 у придбання автомобіля 110 383,00 грн. особистих коштів, що є 85%, або 17/20 частин від загальної вартості вказаного майна.

Відтак, різниця між сумою, за яку було придбано автомобіль "Hyundai Matrix", 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1, кузов НОМЕР_8, та сумою, за яку було продано житловий будинок АДРЕСА_6 складає 19617,00 грн. Отже, вказана різниця у сумі 19617,00 грн. не є особистою приватною власністю ОСОБА_2, а належала ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

За таких обставин після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається з належної йому на праві власності 48.855% , або 9771/20 000 частин квартири АДРЕСА_1 та 7,5% або 3/40 частин автомобіля "Hyundai Matrix", 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1, кузов НОМЕР_6.

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 заповіту не склав, а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом.

За приписами ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_3 (а.с.66), ОСОБА_4 є рідним сином ОСОБА_3 (а.с.83), ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_3 (а.с.74), а ОСОБА_5 є матір'ю ОСОБА_3 (а.с.87), відтак вони всі є спадкоємцями першої черги.

З матеріалів спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 вбачається, що інших спадкоємців за законом виявлено не було.

Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Ч.2 ст.1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини.

З матеріалів спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом подання до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у строк, встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України (а.с.75). ОСОБА_2 також прийняла спадщину шляхом подання до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у строк, встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України (а.с.69). У свою чергу ОСОБА_4 подав у нотаріальну контору заяву про відмову від прийняття спадщини на користь своєї сестри ОСОБА_1, після чого остання звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (а.с.83). Крім того, ОСОБА_5 подала у нотаріальну контору заяву про відмову від прийняття спадщини на користь дружини померлого ОСОБА_2, після чого остання звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (а.с.84).

Зважаючи на вищевикладене, спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 залишились ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Ч.1 ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу її довірительці свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/4 частину автомобіля "Hyundai Matrix", 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1, кузов НОМЕР_6, однак постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 від 11.12.2015 року з посиланням на норму п.4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 року №296/5, позивачеві за первісним позовом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позаяк спадкоємцем не було надано нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві ОСОБА_3, а також у зв'язку з поданою неналежним чином оформленою заявою (а.с.98, зворотній бік, 99).

Як пояснила у судовому засіданні ОСОБА_1, правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходяться у ОСОБА_2, оскільки згадане майно зареєстроване за останньою.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України ).

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 право власності на 6/25 частин квартири АДРЕСА_1 та на 3/80 частин автомобіля "Hyundai Matrix", 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1, кузов НОМЕР_6.

Також суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 229/10000 частин квартири АДРЕСА_5 та на 17/20 частин автомобіля "Hyundai Matrix", 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1, кузов НОМЕР_6.

Таким чином, первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню частково.

Суд не вважає за доцільне здійснювати розподіл судових витрат між сторонами з огляду на пропорційність задоволення їх вимог.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 15, 16, 392, 1258, 1261, 1269, 1270, 1274, 1297 Цивільного кодексу України, ст.ст. 57, 60, 61 Сімейного кодексу України та, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний податковий номер: НОМЕР_4, право власності в порядку спадкування за законом на 6/25 частин квартири АДРЕСА_5, що раніше належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний податковий номер: НОМЕР_4, право власності в порядку спадкування за законом на 3/80 частин автомобіля Hyundai matrix д/н НОМЕР_1 кузов НОМЕР_6, що раніше належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання права особистої приватної власності - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний податковий номер: НОМЕР_5, право особистої приватної власності на 229/10000 частин квартири АДРЕСА_5.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний податковий номер: НОМЕР_5, право особистої приватної власності на 17/20 частин автомобіля Hyundai matrix д/н НОМЕР_1 кузов НОМЕР_6.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В. Шевчук