Справа № 305/1896/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24 травня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Мацунича М.В.,

при секретарі: Костюк Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Карпатського біосферного заповідника на рішення Рахівського районного суду від 22 лютого 2017 року за позовом ОСОБА_3 до Карпатського біосферного заповідника про скасування наказів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Рахівського районного суду від 22 лютого 2017 р. позов ОСОБА_3 задоволено частково: скасовано наказ № 196-к від 17 жовтня 2016 р. «Про переведення», виданий Карпатським біосферним заповідником; у задоволені решти позову відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 3851,20 грн.

Карпатський біосферний заповідник просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Доводить про порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Указує, що позивача було переведено на попередньо займану посаду відповідно до вимог Закону, яке допускає таке переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві без згоди працівника у випадках, передбачених законодавством, зокрема для наукових працівників, у разі встановлення порушення правил прийняття на роботу. Зазначає, що суд першої інстанції, встановивши, що при переведені позивача надана неправильна юридична кваліфікація, мав змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності до чинного законодавства.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем неправильно та з хибним розумінням застосовано норму трудового законодавства, що призвело до прийняття протиправного наказу. Щодо відмови в задоволені зміненого позову в частині скасування наказу №4-к від 11.01.2017 р., яким було покладено на позивача виконання обов'язків завідувача лабораторії лісознавства, суд встановив, що така згода була надана позивачем і це було підтверджено ОСОБА_3 у судовому засіданні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення - залишенню без змін, із таких мотивів.

Установлено, що наказом № 100-к від 30 квітня 2015 р. (а.с.5) на підставі витягу з протоколу засідання НТР № 2 від 22.04.2015 р. і заяви ОСОБА_3 останнього було переведено на посаду завідувача лабораторії лісознавства та встановлено посадовий оклад згідно зі штатним розписом із урахуванням відповідного підвищення за роботу в гірських умовах. Указаний наказ є чинним, не скасований і незаконним не визнаний.

Рішенням Рахівського районного суду від 02.11.2015 р. (а.с.6-10) конкурс на заміщення вакантної посади завідувача лабораторії лісознавства Карпатського біосферного заповідника визнано таким, що не відбувся, а його результати скасовано. Листом Карпатського біосферного заповідника від 01 серпня 2016 р. № 580 (а.с.11) ОСОБА_3 було повідомлено про зміну істотних умов праці та на підставі ст.ст. 32,106 КЗпП України запропоновано дати згоду на переведення на попередньо займану посаду (старшого наукового співробітника лабораторії лісознавства). Попереджено, що в разі відсутності такої згоди, переведення буде здійснено через два місяці на підставі ст. 103 КЗпП України.

17 жовтня 2016 р. наказом № 196-к (а.с.12), з посиланням на ст. 32 КЗпП України, ОСОБА_3 переведено на попередньо займану посаду старшого наукового співробітника лабораторії лісознавства з оплатою праці згідно зі штатним розписом: посадовий оклад 2868 грн. та 25% підвищення за роботу в гірських умовах. На період до призначення особи на посаду завідувача лабораторії лісознавства встановлено ОСОБА_3 надбавку за складність та напруженість у роботі в розмірі - 25% посадового окладу.

Відповідно до вимог ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я. У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 33 КЗпП України тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, допускається лише за його згодою. Власник або уповноважений ним орган має право перевести працівника строком до одного місяця на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди, якщо вона не протипоказана працівникові за станом здоров'я, лише для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій, а також інших обставин, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, з оплатою праці за виконану роботу, але не нижчою, ніж середній заробіток за попередньою роботою. У випадках, зазначених у частині другій цієї статті, забороняється тимчасове переведення на іншу роботу вагітних жінок, жінок, які мають дитину-інваліда або дитину віком до шести років, а також осіб віком до вісімнадцяти років без їх згоди.

Відповідно до ст. 103 КЗпП України повідомлення працівників про запровадження нових або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

За приписами до ст. 7 КЗпП України особливості регулювання праці осіб, які працюють у районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я, тимчасових і сезонних працівників, а також працівників, які працюють у фізичних осіб за трудовими договорами, додаткові (крім передбачених у статтях 37 і 41 цього Кодексу) підстави для припинення трудового договору деяких категорій працівників за певних умов (порушення встановлених правил прийняття на роботу та ін.) встановлюються законодавством.

Відповідач як на підставу законності переведення ОСОБА_3 посилається на те, що таке здійснено відповідно до ч.5 ст. 6 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (прийняття на роботу наукових працівників здійснюється на конкурсних засадах, крім випадків, передбачених законодавством України). У оскаржуваному наказі норма ст. 7 КЗпП України не була безпосередньо зазначена, оскільки мова не йшла про звільнення, а про переведення на попередньо займану посаду. У зв'язку з цим було застосовано норму ст. 32 КЗпП України, яка, на думку відповідача, відсилає на норму ст. 7 КЗпП України.

Стаття 7 КЗпП України регулює питання припинення трудового договору деяких категорій працівників за певних умов. Відповідач на власний розсуд інтерпретує законодавство, що не відповідає фактичним обставинам справи та не допускається при вирішення трудових спорів.

Стаття 32 КЗпП України (яка була застосована при переведені ОСОБА_3 на попередньо займану посаду) чітко регулює питання переведення працівника ні іншу роботу. За змістом такої не можна переводити працівника на іншу роботу без його згоди. Частина 2 ст. 33 КЗпП України передбачає випадки коли таке переведення можливе без згоди працівника. Спірні правовідносини не підпадають під дію цієї норми.

Оскільки ОСОБА_3 згоди на переведення не давав, що відповідачем не заперечується, то наказ № 196-к від 17 жовтня 2016 р. є незаконним.

Посилання відповідача на ст. 7 КЗпП України не має правового значення для спірних правовідносин.

Переводячи ОСОБА_3 на попередньо займану посаду, відповідачем було допущено зміну істотних умов праці в бік погіршення, оскільки на попередньо займаній посаді в ОСОБА_3 менша заробітна плата та зовсім інші обов'язки порівняно з посадою, на яку позивач був призначений згідно з результатами конкурсу 30 квітня 2015 р.

У апеляційній скарзі відповідач стверджує, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про переведення позивача на попередньо займану посаду в зв'язку зі зміною істотних умов праці. Однак, у своєму повідомленні про зміну істотних умов праці від 01 серпня 2016 р. № 580 (а.с.11) відповідач зазначає, що в разі відсутності згоди на переведення, позивача буде повідомлено про таке переведення через два місяці в порядку визначеному ст.103 КЗпП України.

Тобто, відповідач сам собі суперечить. Повідомлення про зміну істотних умов праці надсилає позивачу та попереджає, що на підставі ст. 103 КЗпП України таке переведення буде здійснено без згоди працівника через два місяці. Проте в апеляційній скарзі зазначає, що переведення було здійснено на виконання рішення Рахівського районного суду від 02 листопада 2015 р. у справі № 305/1146/15-ц, а не у зв'язку з істотними змінами умов праці.

Зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

Відповідач же на виконання рішення Рахівського районного суду від 02 листопада 2015 р. здійснює переведення позивача на попередньо займану посаду без його згоди, керуючись при цьому ст.ст. 32, 103 КЗпП України.

Таким чином, оскільки Карпатським біосферним заповідником переведено ОСОБА_3 на попередньо займану посаду, яка потягнула за собою зміну істотних умов праці в бік погіршення, без його згоди, а така зміна не була викликана змінами в організації виробництва та праці, то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність скасування наказу № 196-к від 17 жовтня 2016 р. «Про переведення».

Довід апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції відповідно до ч.3 ст. 232 КЗпП зобов'язаний був змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності до вимог чинного законодавства, не заслуговує на увагу, позаяк ця норма регулює спірні правовідносини, які виникають у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі. Предметом же спірних правовідносин є питання переведення працівника за ст. 32 КЗпП, а тому вказана норма Закону не може бути застосована до спірних правовідносин.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Доводи апеляційної скарги загалом не дають підстав для скасування оскарженого рішення як необґрунтовані, суперечні нормам матеріального права, обставинам справи та письмовим доказам.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

1. Апеляційну скаргу Карпатського біосферного заповідника відхилити. 2.Рішення Рахівського районного суду від 22 лютого 2017 р. залишити без змін. 3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: