Дата документу 20.10.2017
Справа № 334/2277/17
Провадження № 2/334/1999/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйнікової О.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Департамент реєстраційних послуг по Дніпровському району Запорізької міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Департамент реєстраційних послуг по Дніпровському району Запорізької міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позов обґрунтований тим, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до договору дарування від 19.03.2016 укладеним між позивачем і відповідачем останній подарував належну йому 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач у вказаній квартирі не проживає понад одного року, але з реєстраційного обліку не знявся.

Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1; усунути позивачу перешкоди в здійсненні права користування вказаної квартири.

Позивач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява представника позивача щодо слухання справи за відсутності позивача та представника. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференцзвязку позовні вимоги визнав.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, до суду направив заяву щодо слухання справи за його відсутності. У вирішенні справи поклався на розсуд суду.

На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору дарування від 6.07.2015 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_3 5/6 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1. Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 реєстр №7800.

Згідно з договором дарування від 19.03.2016 року ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 1/6 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1. Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 реєстр №2015.

Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сімї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Таким чином, лише члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідач є братом позивача, тобто є членом його сімї, і відсутній за місцем реєстрації більш 1 року, в звязку із чим втратив право на користування вказаною квартирою, що належить позивачу.

В судовому засіданні відповідач не заперечував щодо позовних вимог.

Відповідач за договором дарування від 19.03.2016 року подарував позивачу 1/6 частки квартири, що йому належала на праві приватної власності, і таким чином свідомо відмовився від права власності на неї, отже втратив право користування зазначеною часткою квартири.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою чи оголошення фізичної особи померлою.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із зазначених вище вимог.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156, ЖК України, ст. 405 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо усунення перешкоди у здійсненні права власності на жиле приміщення шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та зняття його з реєстраційного обліку є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 10, 15, 60, 79, 169, 197, 209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Департамент реєстраційних послуг по Дніпровському району Запорізької міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, таким, що втратив право користування квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Усунути ОСОБА_3 перешкоди в здійсненні права користування квартири за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Гнатюк