Справа №751/3530/17
Провадження №2/751/1072/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2017 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд м. Чернігова
в складі: головуючого-судді Маслюк Н.В.
при секретарі Дасюк Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства "Компанія «Інексукрпаркет», Чернігівської філії приватного підприємства "Компанія «Інексукрпаркет» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства "Компанія «Інексукрпаркет», Чернігівської філії приватного підприємства компанія «Інексукрпаркет» про стягнення з відповідачів 50 814,37 грн заборгованості по заробітній платі за період з 01 червня 2014 року по день звільнення з роботи 15 травня 2017 року, 11 967,91 грн компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із затримкою термінів її виплати (а.с.20-21).
Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 20.10.2003 року по 15.05.2017 року працював в Чернігівській філії приватного підприємства "Компанія «Інексукрпаркет». З 01.06.2014 року по день звільнення йому не виплачувалась нарахована заробітна плата. Зазначив, що за квітень - травень 2017 року заробітна плата не нараховувалась взагалі. Посилаючись на ст.116 КЗпП України просить стягнути з відповідача всі необхідні виплати.
У судове засідання позивач не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений, надав заяву про розгляд справи без його участі, а також просив позов задовольнити.
Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлялися у встановленому порядку, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Суд, у відповідності до ст. 169 ЦПК України визнав можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказах.
З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить, зокрема, від результатів праці.
Відповідно до положень ст. 21-22, 30 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату свєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника.
Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної залежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому обєднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання.
Субєкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.
При кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.
Отже, законом чітко регламентовані випадки, коли заробітна плата може виплачуватися в меншому розмірі, ніж обумовлено трудовим договором.
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог, а особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 20 жовтня 2003 року працював в приватному підприємстві "Компанія «Інексукрпаркет».
Згідно наказу №10-к від 15.05.2017 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи за власним бажанням внаслідок порушення власником або уповноваженим органом законодавства про працю за ч.3 ст.38 КЗпП України, з виплатою компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку (а.с.5).
Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів.
Згідно відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу ОСОБА_1 (форма ОК-7), за період з 01.06.2014 року по 15.05.2017 року відповідачем - ПП "Компанія «Інексукрпаркет» було нараховано заробітну плату в сумі 39 959,42 грн (без урахування обовязкових відрахувань до бюджету і державних цільових фондів) (а.с.34).
Статтею 116 передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Відповідачем не надано суду жодного доказу, що б підтверджував факт виплати заробітної плати позивачу за період з 01.06.2014 року по 15.05.2017 року або застосування до нього будь-яких стягнень, що мають наслідком відрахування від заробітної плати чи її невиплату, або підтвердження перегляду в установленому порядку розміру заробітної плати чи порядку її виплати щодо останнього, або відсторонення його від виконання трудових обовязків за спірний період часу, в тому числі і не надано суду доказів, що підтверджують факт виплати компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку.
З огляду на викладене та беручи до уваги, що відповідачем ПП "Компанія «Інексукрпаркет» вищевказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася та остаточний розрахунок з позивачем при звільненні не був проведений, а тому позовні вимоги в частині стягнення з ПП "Компанія «Інексукрпаркет» заборгованості по заробітній платі в сумі 50 814,37 грн обґрунтовані і підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення компенсації, яка нараховується при втраті частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати, то суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Аналогічні норми закріплені в статті 34 Закону України «Про оплату праці», якими передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Приймаючи до уваги вказані положення Закону та факт несвоєчасної виплати заробітної плати, відповідач має також обовязок здійснити позивачу компенсацію, передбачену Законом.
При розрахунку сум компенсації за затримку виплати заробітної плати, суд керується наступним.
Статтею 3 Закону передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159.
Згідно пункту 4 вказаного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Позивачем був проведений розрахунок компенсації втрати частини заробітної плати, згідно із яким розмір компенсації становить 11 967,91 грн (а.с.9).
Суд, перевіривши розрахунок позивача, вважає його вірним, тому позовні вимоги в частині стягнення суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати - 11 967,91 грн підлягають задоволенню.
Таким чином, з відповідача приватного підприємства "Компанія «Інексукрпаркет» на користь позивача підлягає стягненню - 62 782 грн 28 коп.
Однак, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення всіх належних сум з Чернігівської філії приватного підприємства "Компанія «Інексукрпаркет» задоволенню не підлягають, оскільки Чернігівська філія приватного підприємства "Компанія «Інексукрпаркет» була структурним підрозділом приватного підприємства "Компанія «Інексукрпаркет» і не може бути належним відповідачем у справі.
Так як позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з приватного підприємства "Компанія «Інексукрпаркет» підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у сумі 640 грн за вимоги майнового характеру.
Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3, 60, 88, 209, 213, 215, 218, 224, 226, 292 ЦПК України, ст..115, 116 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про судовий збір», враховуючи розяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з приватного підприємства «Компанія «Інексукрпаркет» на користь ОСОБА_1 50 814 грн. 37 коп. заборгованості із заробітної плати за період з 01 червня 2014 року по 15 травня 2017 року, 11 967 грн 91 коп - компенсації втрати частини заробітної плати, а всього 62 782 (шістдесят дві тисячі сімсот вісімдесят дві) грн 28 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя Н.В. Маслюк