Ухвала

іменем україни

24 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» про видачу судового наказу стосовно стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за спожитий природний газ, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут», яке діє через представника ОСОБА_5, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 29 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ТОВ «Закарпатгаз Збут» звернулось до суду з указаною заявоюпро видачу судового наказу, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_4 не сплачує за спожитий природний газ, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у розмірі 19 725,15 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 29 червня 2016 року, відмовлено у прийняті заяви ТОВ «Закарпатгаз Збут» про видачу судового наказу.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Закарпатгаз Збут», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

У статті 96 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

У пункті 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз'яснено, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні (п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України) судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що між сторонами існує спір, оскільки договір про надання послуг між сторонами не укладено, а договір про приєднання, на який посилається заявник як на підставу звернення до суду, до відома громадян був доведений 22 грудня 2015 року, а борг ОСОБА_4 нараховано з липня 2015 року. Твердження скаржника, що він є єдиним постачальником газу в Закарпатській області на правильність висновків судів не впливає, оскільки на підтвердження вказаної обставини представник ТОВ «Закарпатгаз Збут» посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року, а борг ОСОБА_4 як уже було встановлено нараховано з липня 2015 року.

З урахуванням вказаного колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, постановили законні і обґрунтовані судові рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана Л.М. Мазур О.В. Попович