АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/749/17Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/789/1355/17 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

з участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін - представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Сідорової І.А., представника позивача ПАТ КБ "Приватбанк" - Панькова О.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 601/749/17 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2017 року, ухваленого суддею Мочальською В.М., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

в травні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 24 липня 2007 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 21 600 (двадцять одної тисячі шістсот) гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок несвоєчасного погашення кредиту у відповідача виникла заборгованість на суму 26 266 (двадцять шість тисяч двісті шістдесят шість) гривень 31 копійка, з яких: 5 420 (п'ять тисяч чотириста двадцять) гривень 73 копійки - заборгованість за кредитом; 16 340 (шістнадцять тисяч триста сорок) гривень 89 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 777 (дві тисячі сімсот сімдесят сім) гривень 72 копійки - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 (п'ятсот) гривень - штраф (фіксована сума); 1 226 (одна тисяча двісті двадцять шість) гривень 97 копійок - штраф (процентна складова).

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2017 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що порушено норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ КБ "Приватбанк" зазначило, що суд порушив норми та принципу процесуального права, а саме: рівності перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності цивільного судочинства, а також ст.ст. 60, 179, 204, 212, 509, 526, 527, 626, 629, 638, 1054 ЦПК України. В підтвердження позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" надало належні та допустимі докази, а саме: кредитний договір, підписаний особисто відповідачем, виписки по кредитному рахунку, розрахунок заборгованості станом на 28 лютого 2017 року, відповідно до яких ОСОБА_1 користувався кредитом в період з 03 березня 2009 року по 25 липня 2012 року. З анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловив свою згоду на укладення договору, те що він отримав кредитну картку та ПІН-конверт, підтвердив особистим підписом. ОСОБА_1 не оскаржував вказаний кредитний договір, навпаки, погодився з ним і користувався кредитними коштами.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ "Приватбанк" - Паньков О.А. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Сідорова І.А. апеляційної скарги не визнала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що цивільно-правові відносини між ОСОБА_1 та Банком належним чином не оформлені і позивач не довів обґрунтованість своїх позовних вимог.

Колегія суддів з даним висновком суду погодитися не може, оскільки є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушено норми процесуального права, тому відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України рішення суду слід скасувати і постановити нове, виходячи з такого.

З матеріалів справи вбачається, що 24 липня 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір без номера, за умовами якого, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 21 600 (двадцять одної тисячі шістсот) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% річних. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості (а.с. 9).

Відповідно до анкети-заяви, підписаної особисто відповідачем, видно, що ОСОБА_1 висловив свою згоду на укладення договору, ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також 24 липня 2007 року отримав кредитну картку № НОМЕР_1 та ПІН-конверт.

Таким чином, відбувся згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, а друга сторона приєднується до запропонованого договору в цілому.

Крім цього, з розрахунку заборгованості та виписки з карти НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, несвоєчасно сплачував кредит та відсотки за його користування, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 26 266 (двадцять шість тисяч двісті шістдесят шість) гривень 31 копійка, з яких: 5 420 (п'ять тисяч чотириста двадцять) гривень 73 копійки - заборгованість за кредитом; 16 340 (шістнадцять тисяч триста сорок) гривень 89 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 777 (дві тисячі сімсот сімдесят сім) гривень 72 копійки - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 (п'ятсот) гривень - штраф (фіксована сума); 1 226 (одна тисяча двісті двадцять шість) гривень 97 копійок - штраф (процентна складова). Останній платіж здійснив 16 квітня 2013 року, про що не заперечується в судовому засіданні сторонами (а.с.6-8, 65-72).

Тому не заслуговують на увагу доводи представника відповідача, що підписання анкети-заяви не свідчить про укладення кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Жодного доказу, навіть на неодноразові вимоги суду першої інстанції, відносно строку дії, отриманої 24.07.2007р. відповідачем кредитної картки № НОМЕР_1, позивачем суду не було надано.

Відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від них. Такого випадку колегією суддів не було встановлено.

Також позивачем не представлено суду ні пам'ятки, ні тарифів, на підставі яких банк здійснював нарахування боржнику відсотків за користування кредитом.

Відсутні в матеріалах справи і докази того, що після закінчення строку дії платіжної картки боржником була отримана нова картка.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Така правова позиція також висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014р. по справі № 6-14цс14.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Як вище зазначалося, що останній платіж в сумі 50 грн. у терміналі самообслуговування м.Кременця відповідач здійснив 16 квітня 2013 року.

Тому позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом повинна обчислюватися з 17 квітня 2013 року, позивач звернувся в суд з позовом 15 травня 2017 року, тобто більше трьох років після останнього чергового платежу.

Представник відповідача в суді першої інстанції заявила письмове клопотання про застосування строку позовної давності, тому колегія суддів прийшла до висновку, що в позові ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 26 266 (двадцять шість тисяч двісті шістдесят шість) гривень 31 коп. слід відмовити, в зв'язку з пропуском позовної давності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2017 року - скасувати та ухвалити нове, яким в позові ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити з інших підстав, а саме у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - задовольнити частково.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2017 року - скасувати та ухвалити нове, яким в позові ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити з інших підстав.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 29 грудня 2017 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.М. Храпак