АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/809/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/789/354/17 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Пак Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2017 року в справі за заявою ОСОБА_1 про надання відстрочки виконання рішення суду,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кременецького районного суду від 10 лютого 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки виконання рішення Кременецького районного суду від 01.08.2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її незаконною та постановити нову, якою його заяву про надання відстрочки виконання рішення задовольнити, відстрочивши виконання такого до завершення розгляду Вищим спеціалізованому судом України його касаційної скарги в справі за позовом ОСОБА_3 До нього про встановлення батьківства та стягнення аліментів.

В обґрунтування доводів апеляційної посилається на формальний підхід судом до розгляду його заяви, без спростування наведених ним на обгрунтування заяви доводів. Вважає, що судом безпідставно не взято уваги існування ряду обставин, таких як, проведення слідчими органами досудового розслідування з приводу його звернень щодо неправомірних дій ОСОБА_3 і службових осіб, що діяли в її інтересах, а також факту відкриття 15.12.2016 року Вищим спеціалізованим судом касаційного провадження за його касаційною скаргою на рішення Кременецького райсуду від 01.08.2016 року, які на його думку є винятковими.

Також, звертає увагу на те, що ухвала від 10 лютого 2017 року постановлена без його участі, в той час як причина неявки до суду була поважною (обмеження руху транспорту у Волинській області через погані погодні умови), про що суд було проінформовано телеграмою з проханням перенести розгляд справи. Однак, його клопотання судом було проігноровано й не надано йому можливості особисто дати пояснення по суті справи.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Пак Н.Г. апеляційну скаргу свого довірителя підтримала, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Стягувач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася. У письмовому зверненні, надісланому на адресу апеляційного суду, апеляційної скарги не визнала, оскаржувану ухвалу просила залишити без змін, повідомивши про результати розгляду скарги.

У відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка ОСОБА_3 не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника апелянта, перевіривши законність ухвали Кременецького районного суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 суд виходив з відсутності в нього передбачених ст.373 ЦПК України підстав для відстрочки виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, як таким, що відповідає вимогам закону й зроблений на підставі наявних у справі доказів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 01 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 03 листопада 2016 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення батьківства та стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08 квітня 2015 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 4477 грн. 46 коп. судових витрат.

Додатковим рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 серпня 2016 року рішення від 01 серпня 2016 року доповнено, а саме, допущено до негайного виконання в частині стягнення аліментів за один місяць. Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

08 серпня 2016 року судом постановлено ухвалу, якою виправлено допущену арифметичну помилку у резолютивній частині рішення щодо розміру судових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_1, стягнуто на користь ОСОБА_3 4563 грн. 37 коп. судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 по вищевказаній справі (а.с.17).

Звертаючись з заявою про відстрочку виконання рішення, ОСОБА_1 посилався на те, що за його зверненнями проводяться досудові розслідування про вчинення кримінальних правопорушень до й під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3, а також, на факт відкриття 15.12.2017 року Вищим спеціалізованим Судом України касаційного провадження за його касаційною скаргою на рішення суду від 01.08.2016 року.

Згідно вимог ст.14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили, воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У відповідності до ст.36 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 своєї постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що відповідно до ст.373 ЦПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, системне тлумачення положень ст.373 ЦПК України, ст.36 Закону України "Про виконавче провадження" дає підстави дійти висновку, що законодавством передбачена можливість відстрочки або розстрочки виконання судового рішення лише за наявності для цього виключних підстав.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим актом.

Встановивши, що матеріали справи не містять даних про обставини, які унеможливлюють виконання ОСОБА_1 судового рішення чи утруднюють його виконання, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про відстрочку виконання рішення.

Доводи апеляційної скарги в частині не взяття до уваги існування ряду обставин (проведення слідчими органами досудового розслідування з приводу його звернень щодо неправомірних дій ОСОБА_3 і службових осіб, що діяли в її інтересах, а також факту відкриття 15.12.2016 року Вищим спеціалізованим судом касаційного провадження за його касаційною скаргою на рішення Кременецького райсуду від 01.08.2016 року), які на думку апелянта є винятковими, колегія суддів вважає безпідставними з врахуванням того що наведені обставини не є такими, що утруднюють чи виключають можливість виконання рішення суду. Зокрема, сам по собі факт відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою сторони у справі не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.328 ЦПК України касаційний суд наділений правом зупинення виконання рішення за наявності відповідного клопотання особи, яка подала касаційну скаргу. Факт порушення кримінальної справи й проведення досудового розслідування не може вважатися виключною підставою в зв'язку з тим, що факт засудження винних осіб за вчинення злочинів може бути лише передбаченою законом (ч.2 ст.382 ЦПК України) підставою для повороту виконання рішення в даній справі, а не для його відстрочки (як помилково вважає апелянт), що жодним чином не порушуватиме його прав.

Безпідставними, на думку колегії суддів, є й доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали суду з посиланням на те, що заява розглядалася у відсутності сторони, що позбавило останню права на надання суду особистих пояснень, оскільки судом дотримані вимоги статті 373 ЦПК України, що регулює порядок вирішення заяви про відстрочку, як в частині виклику особи (чого заявник ОСОБА_1 не заперечує), як і в частині строку розгляду даного питання, який є обмеженим (10 днів). Крім цього, відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.305 ч.2, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4; 315 ч.ч.1, 2; 317 ч.1, 319 ч.1; 324 ч.1 п.1; 325 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Кременецького районного суду від 10 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.Б. Щавурська