Номер провадження: 22-ц/785/678/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Плавич Н.Д.

суддів: Вадовської Л.М. , Колеснікова Г.Я.

при секретарі Сідлецькій Ю.С.

у відкритому судовому засіданні

розглянула апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, на рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 30.11.2015 року по справі за позовом прокурора Малиновського району м. Одеса в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, державного нотаріуса Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спадщину за законом, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, витребування майна, визнання квартири відумерлою спадщиною, визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИЛА:

в травні 2015 р. перший заступник прокурора Малиновського району м. Одеса в інтересах держави, в особі Одеської міської ради, звернулася до Малиновського районного суду м. Одеса з позовною заявою.

В обгрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що особі - ОСОБА_7 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою, 03.09.2011року зареєстрованого в реєстрі за №1-1926, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 14.09.211року, запис номер 26, в книзі 764пр-57.

ОСОБА_7 помер 08.10.2011року, що підтверджується даними актового запису про смерть №784, складеного 14.10.2011 року Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 04.04.2013року (справа №1522/29492/12) було задоволено позов ОСОБА_4 до Одеської міської ради, встановлено факт її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_7. Визнано відповідача ОСОБА_4 спадкоємцем четвертої черги, визнано додатковий строк два місяця для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_7

На підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеса від 04.04.2013 року та заяви ОСОБА_8 від 11.09.2013року, яка діяла на підставі довіреності від 28.08.2013року нотаріально посвідченої державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, 11.09.2013року на імя ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7, який помер 08.10.2011року, на спадкове майно, квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 29,2 кв.м., та 24.09.2013року свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_3.

За фактом шахрайського заволодіння квартирою № 40, будинку №26 вул. Академіка Філатова в м. Одеса 13.11.2013 року внесено до ЄРДР кримінальне провадження за №0007406. Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було спростовано факт постійного проживання відповідача ОСОБА_4 з спадкодавцем ОСОБА_7 Також було встановлено, що не встановлені особи разом із ОСОБА_4 заволоділи рядом житлових обєктів, в тому числі і спірною квартирою №67, будинку №8 по вул. 25 Чапаєвської дивізії в м. Одеса.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 27.03.2014року ( справа №1522/29492/12) задоволена заява прокурора Малиновського району м. Одеса про перегляд заочного рішення суду від 04.04.2013року, вказане рішення скосовано.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 27.03.2014року за заявою позивача ОСОБА_4, її позов до Одеської міської ради про встановлено факту її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_7, визнання ОСОБА_4 спадкоємцем четвертої черги, визнання додаткового строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_7, залишено без розгляду.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірного обєкта, квартира АДРЕСА_4 станом на 09.01.2014року на праві власності належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 12.09.2013 року, зареєстрованого за інд. номером 5828966 від 12.09.2013року.

Прокурор посилався на те, що відповідач ОСОБА_4 не є спадкоємцем четвертої черги після смерті спадкодавця ОСОБА_7, всі правовстановлюючи документи, що отримані на її імя на спірне нерухоме майно, реєстрація права власності на її імя є незаконними, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_7 по закону або по заповіту немає, нерухоме майно є відумерлою спадщиною, спірна квартира має бути передана у власність територіальної громади, витребувана у відповідачів, ОСОБА_2, ОСОБА_5

Посилаючись на вказані обставини, уточнив позовні вимоги, прокурор просив:

визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.09.2013 № 4-2362, яка складається з квартири АДРЕСА_4, вартістю 180 418грн., видане державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_7;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав власності, прийняте державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 11.09.2013 за інд. номером 5766239, на підставі якого ним до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №2446021 (реєстраційний номер майна: 01) про реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на квартиру АДРЕСА_5;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав власності, прийняте державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 12.09.2013 за інд. номером 5828966, на підставі якого ним до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №2473234 (реєстраційний номер майна: 01) про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_5;

витребувати у власність територіальної громади міста Одеса, в особі Одеської міської ради, із незаконного володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_6;

визнати квартиру АДРЕСА_6, відумерлою спадщиною;

визнати за територіальною громадою м. Одеса в особі Одеської міської ради право власності на квартиру № 67, вул. 25 Чапаєвської дивізії м. Одеса(а.с.93-97,т1).

Представники прокуратури, Одеської міської ради заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_10 і державний нотаріус Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, про день і час розгляду справи повідомлялися, відповідач ОСОБА_10 позовні вимоги прокурора визнала повністю. Державний нотаріус ОСОБА_6 щодо розгляду справи, ухвалення судового рішення за його відсутності не заперечув.

Представники відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5 надали заперечення на позов.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.11.2015 р. закрито провадження в частині позовних вимог прокурора Малиновського району м. Одеса в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 , державного нотаріуса Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав власності (а.с.141-142,т1).

Рішенням суду першої інстанції від 30.11.2015року решта позовних вимог прокуратура задоволена.

Суд визнав недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.09.2013 № 4-2362, видане державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_10, на спадщину, яка складається з квартири АДРЕСА_7 після смерті ОСОБА_7, померлого 08 жовтня 2011 року;

визнано квартиру АДРЕСА_8, відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_7, померлого 08 жовтня 2011 року;

визнано за територіальною громадою міста Одеса в особі Одеської міської ради право власності на квартиру АДРЕСА_7;.

суд витребував у власність територіальної громади міста Одеса в особі Одеської міської ради з володіння ОСОБА_2, ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_9. Одеса;

квартира складається з 1 (однієї) кімнати, загальною площею 29,2 кв.м., житловою площею 16,5 кв.м;

В резолютивні частині рішення зазначено, що рішення суду є підставою для скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_10;

Судом вирішено питання щодо стягнення з відповідачів в дохід держави судового збору(а.с.144-148,т.1).

Ухвалою суду першої інстанції від 09.12.2015року випралена описка в абз 8 резолютивної частини рішення щодо судового збору (а.с.178-179,т1)

Заступник прокурора Малиновського району м. Одеса подав апеляційну скаргу на ухвалу місцевого суду про закриття провадження в частині позовних вимог прокурора, просить ухвалу скасувати, направити матеріали справи в цій частині вимог до суду першої інстанції для розгляду по суті, посилаючись на порушення місцевим судом вимог процесуального закону (а.с.162-164,т1).

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 30.11.2015 року, просить його скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові прокурора, посилаючись на порушення місцевим судом вимог матеріального і процсуального права (а.с.187-190,т1).

В апеляційному суді представник прокуратури Одеської області доводи апеляційної скарги щодо ухвали місцевого суду про закриття провадження в частині позовних вимог підтримав. Рішення місцевого суду в решті позовних вимог прокурора вважає законним і обгрунтованим, просив відхилити апеляційну скаргу представника ОСОБА_2

Представники відповідачів підтримали доводи апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, просили апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити, рішення скасувати, в позові прокурора відмовити

Судом апеляційної інстанції, з урахуванням доводів апеляційної скарги сторони відповідачів, була витребувана кримінальна справа щодо звинувачення ОСОБА_4 за статтями 358ч.4,190.ч 3 КК України, матеріали справи оглядалися всіми учасниками судового процесу.

Судова колегія перевіряла законність ухвали місцевого суду від 30.11.2015 року щодо закриття провадження в частині позовних вимог прокурора, про що був постановлений окремий процесуальний документ, а також законність рішення місцевого суду від 30.11.2015року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, доводи скарги, заперечення на неї, оглянувши матеріали кримінальної справи, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу представника відповідча ОСОБА_2 відхилити з наступних підстав.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються вимогами КНИГИ ШОСТОЇ СПАДКОВЕ ПРАВО ЦК України.

По матеріалам встановлено, що ОСОБА_7 на праві власності належала квартира АДРЕСА_11 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою, 03.09.2011року зареєстрованого в реєстрі за №1-1926, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 14.09.2011року, запис номер 26, в книзі 764пр-57(а.с.26-29,т1)

ОСОБА_7 помер 08.10.2011року, що підтверджується даними актового запису про смерть №784, складеного 14.10.2011 року Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а.с.20,т.1). За життя ОСОБА_7 не склав заповіту щодо свого майна.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 04.04.2013 року (справа №1522/29492/12) було задоволено позов ОСОБА_4 (відповідач) до Одеської міської ради, встановлено факт її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_7. Визнано відповідача ОСОБА_4 спадкоємцем четвертої черги, визнано додатковий строк два місяця для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_7О.(а.с.9-10,11-12,т1)

На підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеса від 04.04.2013 року та заяві ОСОБА_8 від 11.09.2013року, яка діяла на підставі довіреності від 28.08.2013року нотаріально посвідченої державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, 11.09.2013 року на імя ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7, який помер 08.10.2011року, а саме, на спадкове майно, квартиру АДРЕСА_12 загальною площею 29,2кв.м. (а.с.17-23,т1).

На підставі ухвал Приморського районного суду м. Одеса від 27.03.2014 року (справа №1522/29492/12) задоволена заява прокурора Малиновського району м. Одеса про перегляд заочного рішення суду від 04.04.2013року, вказане рішення скосовано. На підставі ухвали вказаного суду від 27.03.2014року позов ОСОБА_4 до Одеської міської ради про встановлено факту її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_7, визнання ОСОБА_4 спадкоємцем четвертої черги, визнання додаткового строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_7 залишено без розгляду (а.с.13,14 т1).

При зверненні до суду прокурор посилався на те, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірного обєкта, квартира АДРЕСА_4 станом на 09.01.2014року на праві власності належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 12.09.2013 року, зареєстрованого за інд. номером 5828966 від 12.09.2013року(а.с.23-24,т1).

Договір купівлі продажу від 12.09.2013 року був укладений між ОСОБА_8, яка діяла на підставі довіреності від імені відповідача ОСОБА_4В.( продавець) та відповідачем ОСОБА_2 ( покупець). Представник продавця для укладання угоди представила Свідоцтво про право власності на спадщину за законом, виданого 11.09.2013року на імя ОСОБА_4 Звертається увага, що заочне рішення суду від 04.04.2013року, на підставі якого ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом в подальшому було переглянуто в порядку ОСОБА_11 8. Заочний порядок розгляду справи ЦПК України, рішення скасовано, позов ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Внаслідок скасування заочного рішення суду від 04.04.2013року і залишення позову ОСОБА_4 щодо її спадкових прав на спадщину після смерті ОСОБА_7 без розгляду, суд дійшов висновку, що після смерті ОСОБА_7 відсутні спадкоємці за заповітом і за законом.

Відповідно до частин 1 - 3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Для захисту майнових прав територіальної громади прокурор звернувся в суд з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2013, виданого ОСОБА_10, про визнання квартири АДРЕСА_8, відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_7, про визнання за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради права власності на спірну картиру, про витребування у власність територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради з володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_5 спірного нерухомого майна.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи, що заочне рішення суду першої інстанції від 04.04.2013року, на підставі якого відповідачу ОСОБА_10 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, скасовано, свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_7, яке видано ОСОБА_4 на спірне нерухоме майно визнано судом недійсним.

Враховуючи, що у ОСОБА_7 відсутні спадкоємці за законом та заповітом, заява прокурора про визнання спадщини відумерлою подана після спливу одного року з часу відкриття спадщини, суд задовольнив позовні вимоги прокурора, визнав спірну квартиру відумерлою спадщиною, визнав за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради права власності на спірну квартиру АДРЕСА_13.

В ході розгляду справи сторона відповідачів посилалася на те, що на час укладання договору купівлі продажу від 12.09.2013 року, який був укладений між ОСОБА_8, яка діяла на підставі довіреності від імені відповідача ОСОБА_4В.( продавець) та відповідачем ОСОБА_2 ( покупець) територіальна громада не набула права власності на спірне спадкове майно, тому відсутні підстави для задоволення вимог прокурора про витребування нерухомого майна, у його користувачів, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Перевіряючи вказані доводи, суд першої інстанції посилався на наступне.

Право на відумерлу спадщину регулюється положеннями КНИГИ ШОСТОЇ, ОСОБА_11 87 Здійснення права на спадкування ЦК України. Вказане право виникає із специфічних, виключних спадкових відносин і прирівнюється до спадкування за законом. Тому, правило викладене в ч. 5 ст. 1268 ЦК України про те, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, поширюються і на відносини щодо відумерлої спадщини. Територіальна громада міста Одеси на час укладання вказаного договору купівлі-продажу остаточно не набула права власності на спірну квартиру, захист її права та законного інтересу з застосуванням аналогії закону (ч. 1 ст. 8 ЦК) може здійснюватись шляхом віндикаційного позову.

Відповідно до вимог ст. 1277 ЦК України до територіальної громади від спадкодавця переходить право власності на майно і територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов'язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до ст. 1231 цього Кодексу, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене ст. 388 ЦК, переходить до відповідної територіальної громади.

Статтею 330 ЦК України передбачено, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до вимог статті 388 цього Кодексу, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В ході розгляду справи встановлено щодо незаконності набуття права власності ОСОБА_10 на спірну квартиру, про що їй було відомо. Відповідно, відповідач ОСОБА_4 не мала права здійснювати продаж спірної квартири відповідачу ОСОБА_2, який на час укладання угоди перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5

Майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею ( Постанова Верховного Суду України від 16 квітня 2014 року, справа № 6-146 цс 13). Позиція, що викладена в постанові, відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, тому суд задовольнив позов про визнання за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради право власності на квартиру № 67 по вулиці 25-ї Чапаєвської дивізії, 8 у м. Одесі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судом вирішено питння щодо судового збору.

В ході розгляду справи сторона відповідачів посилалася на те, що внаслідок рішення суду, яке вони вважають незаконним, відповідачі позбавляються свої власності, квартири, за яку вони сплатили на підставі договору купівлі продажу реальну суму, 180480грн. У подружжя ОСОБА_5 є малолітні діти, які позбавляються житла. Вказані доводи судом першої інстанції аналізувалися з посиланням на наступне.

Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до вимог ст. ст. 318,321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. 386 ЦК держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідачі за рішенням суду позбавляються своєї власності в інтересах суспільства, територіальної громади міста Одеси на умовах і підставах, передбачених законом. На підставі ст. 661 ЦК України відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_5 мають право за рахунок відповідача ОСОБА_4 відшкодувати завдані їм збитки.

В апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що при розгляді вказаного спору не залучений орган у Справах захисту дітей Малиновської районної адміністрації ОМР, який не дав свого висновку щодо заявлених позовних вимог прокурором. Відповідно до вимог ст. ст. 29, 405 ЦК України право користування спірною квартирою малолітніх дітей похідне від права власності їхніх батьків. У данному спорі прокурором не зявлені позовні вимоги про виселення відповідачів, їх малолітніх дітей.

В додаткових поясненнях до апеляційної скарги апелянт звартає увагу, що судове рішення, яке ним оскаржується, не є спрямованим на захист суспільного інтересу з огляду на наступне. Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави, учасниці Конвенції, зобовязані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном, гарантувати його захист передусім на національному рівні. Право власності не є абсолютним. За своєю правовою природою воно потребує регулювання з боку держави може бути обмежено, а держава вправі вживати певних заходів втручання в право власності, в тому числі й позбавляти громадян власності. При цьому, в таких діях держава повинна дотримуватися усталених принципів правомірного втручання. Втручання держави в право особи на мирне володіння свом майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу». Втручання держави в право особи на мирне володіння свом майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу « пропорційності». Принцип « пропорційності» тісно повязаний із принципом « верховенства права». В рішенні суду відсутня «розумна пропорційність», « справедлива рівновага » ( баланс) між втручанням у право особи та інтересами суспільства, що є порушенням ст.1 Першого протоколу до Конвенції.

Перевіряючи матеріали, що зібрані у цивільній справі, матеріали кримінальної справи, яка також оглядалася всіми учасниками судового процесу, колегія дійшла висновку, що рішення ухвалено відповідно до вимог національного законодавства і норм міжнародного права.

На підставі незаконного заочного рішення Приморського районного суду м. Одеса від 04.04.2013 року відповідач ОСОБА_4 отримала правовстановлюючи документи на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_7, який помер 08.10.2011року.

Свідоцтво про право власності на спадщину за законом було отримано ОСОБА_4 11.09.2013року (а.с.23,т1). На другий день, а саме, 12.09.2013року ОСОБА_8, яка діяла по довіреності від імені ОСОБА_4 уклала угоду і продала спірну квартиру відповідчам, ОСОБА_2, ОСОБА_5 (а.с.23зв.-24,т1). За фактом шахрайських дій 13.11.2013 року внесено до ЄРДР кримінальне провадження за №0007406. Є вирок Малиновського районного суду м. Одеса від 14.04.2015 року на підставі якого ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. ст. 190ч3, 358 ч 4 КК України. Вирок набрав чинності. В процесі розгляду кримінальної справи була затверджена угода ро визнання винуватості від 28.01.2015 року, яка була укладена між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором прокуратури Малиновського району м. Одеса. За вказаною угодою ОСОБА_4, яка мала статус обвинуваченої, визнала свою вину щодо незаконного заволодіння квартирою ОСОБА_7 ( дивитися матеріли кримінальної справи). При таких обставинах і доказах, прокурором було обгрунтовано заявлено позов в інтересах суспільства. На підставі ст. 661 ЦК України відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_5 мають право за рахунок відповідача ОСОБА_10 відшкодувати завдані їм збитки.

Право власності не є абсолютним. За своєю правовою природою воно потребує регулювання з боку держави, може бути обмежено, а держава вправі вживати певних заходів втручання в право власності, в тому числі й позбавляти громадян власності.

Дав оцінку висновку суду, колегія вважає рішення законним і справедливим, апеляційна скарга відхиляється, рішення місцевого суду щодо задоволення позову прокурора про:

визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.09. 2013 № 4-2362,, видане на ім'я ОСОБА_10 П,В.;

визнання спірної квартири відумерлою спадщиною;

визнання за територіальною громадою міста Одеса в особі Одеської міської ради права на спірну квартиру;

витребування квартири у власність територіальної громади міста Одеса в особі Одеської міської ради з володіння ОСОБА_2, ОСОБА_5 залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307ч1п1,308,315,317,319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, відхилити, рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 30.11.2015 року по справі за позовом прокурора Малиновського району м. Одеса в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, державного нотаріуса Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6

про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спадщину за законом, визнання квартири відумерлою спадщиною, визнання права власності на нерухоме майно за територіальною громадою, витребування спірної квартири у власність територіальної громади міста Одеса в особі Одеської міської залишити без змін.

Ухвала набуває чинносиі негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Н.Д. Плавич

ОСОБА_12

ОСОБА_11