У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом публічного акціонерного товариства «Центренерго» до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Центренерго» про визнання наказу про відсторонення від роботи незаконним та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Харківської області від 8 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство «Центренерго» (далі - ПАТ «Центренерго») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_3 працює охоронцем третього розряду в загоні відомчої воєнізованої охорони (далі - ЗВВО) підприємства в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплоелектростанції (далі - Зміївська ТЕС). 6 листопада воназобов'язана була пройти перевірку знань з охорони праці й протипожежної безпеки, службової та стрілкової підготовки, однак на перевірку не з'явилася, про що складено відповідний акт. 20 листопада 2015 року ОСОБА_3 повторно ухилилася від перевірки знань з охорони праці й протипожежної безпеки, службової та стрілкової підготовки, жодних письмових пояснень не надала.

Наказом від 26 листопада 2015 року № 528 ОСОБА_3 відсторонено від роботи без збереження заробітної плати й запропоновано у строк до 10 грудня 2015 року пройти відповідну перевірку, однак ОСОБА_3 ухиляється від проходження перевірки знань з охорони праці.

У зв'язку з цим ПАТ «Центренерго» просило суд зобов'язати ОСОБА_3 пройти перевірку знань з охорони праці й протипожежної безпеки, службової та стрілкової підготовки.

У лютому 2016 року ОСОБА_3 пред'явила зустрічний позов, в якому просила визнати наказ директора Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» від 26 листопада 2015 року № 528 незаконним, стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову зазначала, що дійсно, 6 листопада 2015 року та повторно 20 листопада 2015 року відмовилася від проходження перевірки знань з охорони праці й протипожежної безпеки, службової та стрілкової підготовки у зв'язку з тим, що підприємством їй було відмовлено надати локальні нормативні акти, інструкції, тощо, необхідні для підготовки до проходження атестації. Вважає, що наказ від 26 листопада 2015 року № 528 про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати винесений з порушенням норм трудового законодавства, оскільки працівник не може бути визнаний винним у не проходженні перевірки знань у тому разі, якщо уповноваженим органом підприємства не проводилися навчання з охорони праці та пожежної безпеки, не забезпечено працівника нормативно - правовими актами, необхідними для підготовки до проведення перевірки знань.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 18 травня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Центренерго» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано наказ директора Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» Бабенка І.А. від 26 листопада 2015 року № 528 про відсторонення ОСОБА_3 від роботи незаконним. Зобов'язано ПАТ «Центренерго» провести ОСОБА_3 виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26 листопада 2015 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 18 травня 2016 року стягнуто з ПАТ «Центренерго»на користь ОСОБА_3 551 грн 20 коп. судових витрат.

Додатковим рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 1 серпня 2016 року зобов'язано ПАТ «Центренерго» провести виплату ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26 листопада 2015 року по день ухвалення рішення, 18 травня 2016 року, у розмірі 26 553 грн 63 коп.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 8 вересня 2016 року рішення районного суду в частині зустрічного позову ОСОБА_3 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у позові ОСОБА_3 В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення апеляційного суду в частині вирішення зустрічного позову та залишити в силі в цій частині рішення суду першої інстанції.

Судові рішення в іншій частині не оскаржуються, тому в силу ч. 2 ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку в цій частині не переглядаються.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не надав доказів умисного ухилення ОСОБА_3 від проходження перевірки знань з охорони правці й протипожежної безпеки, при цьому дії ОСОБА_3 та непроходження перевірки є наслідком відмови підприємства надати їй необхідну консультацію та методичну допомогу для підготовки до перевірки знань з охорони праці й протипожежної безпеки.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 та відмовляючи їй в позові, виходив із того, що посада, яку обіймала ОСОБА_3 передбачає перевірку знань з охорони праці та протипожежної безпеки, однак вона не з'явилася для проходження перевірки знань у додатково визначений термін і самовільно залишила місце роботи; крім того, роботодавець повідомив її, що вона не позбавлена можливості ознайомитися з необхідною для неї документацією.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, які установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом установлено, що ОСОБА_3 працює охоронцем третього розряду в ЗВВО ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплоелектростанції.

Відповідно до протоколу від 6 листопада 2011 року № 299 ОСОБА_3 пройшла перевірку знань з охорони праці, пожежної безпеки, технічної експлуатації та інших видів робіт. В протоколі визначено, що наступна перевірка знань відбудеться 6 листопада 2015 року.

Судом встановлено, що 6 листопада 2015 року ОСОБА_3 не з'явилася проходити періодичну перевірку знань з охорони праці, правил пожежної безпеки, службової та стрілкової підготовки 6 листопада 2015 року згідно річного графіка перевірки знань.

Розпорядженням від 10 листопада 2015 року № 52 ОСОБА_3 було призначено почергову перевірку знань на 20 листопада 2015 року, про що вона була ознайомлена під підпис, однак для проходження перевірки знань не з'явилась, про що свідчить акт від 20 листопада 2015 року.

В заяві від 20 листопада 2015 року ОСОБА_3 пояснила, що письмові пояснення з приводу непроходження перевірки знань будуть надані 24 листопада 2015 року, але пояснення не надала, про що було складено відповідний акт.

Наказом від 26 листопада 2015 року № 528 ОСОБА_3 була відсторонена від роботи без збереження заробітної плати і їй запропоновано до 10 грудня 2015 року пройти перевірку знань з охорони праці й протипожежної безпеки. Наведений наказ було направлено їй поштою та отримано нею 9 грудня 2015 року.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про охорону праці» працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії. Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці. Посадові особи, діяльність яких пов'язана з організацією безпечного ведення робіт, під час прийняття на роботу і періодично, один раз на три роки, проходять навчання, а також перевірку знань з питань охорони праці за участю профспілок.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону праці» спеціалісти служби охорони праці у разі виявлення порушень охорони праці мають право, зокрема, вимагати відсторонення від роботи осіб, які не пройшли передбачених законодавством медичного огляду, навчання, інструктажу, перевірки знань і не мають допуску до відповідних робіт або не виконують вимог нормативно-правових актів з охорони праці.

Відповідно до ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння, відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони, в інших випадках, передбачених законодавством.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що відсторонення позивача від роботи без збереження заробітної плати є правомірним, оскільки вона не пройшла передбачену законодавством перевірку знань відповідно до ст. 46 КЗпП України. Крім того, якщо відсторонення від роботи обумовлене виною чи бездіяльністю працівника, час відсторонення оплаті не підлягає згідно з ч. 4 ст. 113 КЗпП України.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 8 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик