АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи 661/622/17 Головуючий в І інстанції Матвєєва Н.В.
Номер провадження №22-ц/791/1431/17 Доповідач: Фурман Т.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Фурман Т.Г.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Склярської І.В.

секретар Чертков Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 23 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 19 квітня 2013 року з ОСОБА_3 на її користь було стягнуто грошові кошти в розмірі 119 895 грн. та понесені судові витрати 1198, 95 грн., всього 121 093,93 грн.

Посилаючись на те, що рішення суду набуло чинності, із цього часу у відповідача виник обов'язок повернути безпідставно набуті грошові кошти, які до цього часу їй не повернуті, чим порушені її права, позивачка з підстав передбачених ст. ст.625 ЦК України просила стягнути з відповідача суму інфляційних втрат і 3% річних в розмірі 108 402,13 грн. та судові витрати.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 23 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в сумі 4298,66 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та на невірні правові висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи і не ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні та оцінці всіх наявних матеріалів справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3, від імені якого діє ОСОБА_4, доводи апелянта не визнав, рішення суду просить залишити без змін, як постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення статті 625 ЦК України, оскільки стягнення грошових коштів за рішенням суду не є грошовим зобов'язанням і стягнення з відповідача 3 % річних і інфляційних витрат є безпідставним.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 19 квітня 2013 року, яке набуло чинності, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 119 895 грн. та понесені судові витрати 1198, 95 грн., всього 121 093,93 грн. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення грошових сум відповідно до ст. 625 ЦК України відмовлено.

Рішення суду набрало чинності та звернуто до примусового виконання 01.07.2013 року.

До теперішнього часу рішення суду не виконано.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК Українизобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у частині п'ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Враховуючи, що судовим рішенням на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 стягнуто грошову суму в національній валюті і таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, отже є грошовим зобов'язанням, колегія суддів вважає, що між сторонами виникли грошові зобов'язання, які відповідач належним чином не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивачки інфляційних втрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов'язання, оскільки боржник зобов'язаний відшкодовувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за весь час виконання рішення суду про стягнення суми.

Наданий позивачкою розрахунок інфляційних втрат відповідає Закону України „ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", проведений відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159, з послідуючими змінами, відповідно до індексу споживчих цін опублікованих Держкомстатом і становить 94 816,39 грн. Розрахунок 3% річних становить - 13 585,74 грн., загальна сума - 108 402, 13 грн. ( а.с.6-7).

Належними та допустимим доказами наданий позивачкою розрахунок відповідачем не спростований.

З огляду на наведене рішення суду, як незаконне та необґрунтоване, підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення заявлених вимог та стягнення з відповідача на користь позивача інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів в розмірі 94 816,39 грн. та 3 % річних від простроченої суми 13 585,74 грн., загальна сума - 108 402, 13 грн.

Відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені неї і документально підтвердженні судові витрати.

Оскільки заявлені позивачкою вимоги задоволені в повному обсязі, то понесені нею судові витрати, які складаються з судового збору сплаченого за подачу позову до суду та апеляційної скарги в розмірі 2276,44 грн. ( 1084,02 грн +1192,42 грн.), відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦК України стягуються з відповідача.

Керуючись ст. 303,307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 23 червня 2017 року скасувати і ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 108 402,13 грн. та судові витрати в розмірі 2 276,44 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г. Фурман

Судді: Л.В. Пузанова

І.В. Склярська