Справа № 466/9804/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/4523/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю ОСОБА_2, представника Львівського державного університету внутрішніх справ ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського державного університету внутрішніх справ, третьої особи - ОСОБА_4 про визнання незаконними дій ректора, визнання незаконним наказу,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Львівського державного університету внутрішніх справ, третьої особи - ОСОБА_4 про визнання незаконними дій ректора, визнання незаконним наказу відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що відповідно до «Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації», затвердженого наказом ректора Львівського державного університету внутрішніх справ від 05 квітня 2011 року №1 зазначено, що з науково-педагогічним працівником трудові відносини припиняються у зв»язку із закінченням строку трудового договору (контракту) якщо, він: не виявив бажання брати участь у конкурсі на новий строк або не обраний на новий строк за конкурсом.

Такий конкурс на його посаду не оголошувався, що встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня 2016 року.

27 червня 2014 року він, як й інші науково-педагогічні працівники кафедри фізичної підготовки та кафедр Львівського державного університету внутрішніх справ подав на ім»я ректора ОСОБА_5 заяву про продовження терміну дії контракту на період до 31 серпня 2015 року.

У той же час, згідно наказу ректора ЛДУВС ОСОБА_5 від 29 серпня 2014 року №566 о/с «По особовому складу» його було звільнено з посади доцента кафедри фізичної підготовки, згідно п.2 ст.36 КЗпП України (закінчення терміну дії строкового трудового договору), а з іншими 170 науково-педагогічними працівниками університету термін дії контрактів яких закінчився 31 серпня 2014 року було укладено нові контракти, що є неправомірно.

Апелянт зазначає, що ректор ЛДУВС ОСОБА_5 не мав законних повноважень укладати з науково -педагогічними працівниками університету контракти на новий період без проведення конкурсного відбору та обрання таємним голосуванням Вченою радою університету на відповідні посади.

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника Львівського державного університету внутрішніх справ ОСОБА_3на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно установлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 02 січня 2004 року по 31 серпня 2014 року працював у Львівському державному університеті внутрішніх справ, обіймав посаду доцента кафедри фізичної підготовки.

Останній рік дану посаду він займав на підставі контракту з науково-педагогочним працівником Львівського державного університету внутрішніх справ від 08 липня 2013р.

За умовами контракту ОСОБА_2 кандидат наук з фізичного виховання та спорту, доцент призначається на посаду доцента кафедри фізичної підготовки Львівського державного університету внутрішніх справ з 08 липня 2013 року по 31 серпня 2014 року.

Як зазначено у п.6.1 Контратку - Контракт може бути припинений або розірваний за підстав, передбачених чинним законодавством та умовами самого контракту.

6.2.Підставами для розірвання контракту є:

6.2.1. закінчення терміну його дії.

6.2.2. Угода сторін (п.1 статті 36 КЗпП України).

6.2.3.Ініціатива університету до закінчення терміну дії контракту на умовах, передбачених законодавством (статті 40,41 КЗпП України).

6.2.4.Ініціатива університету про дострокове розірвання контракту за умов передбачених чинним трудовим законодавством, а також при невиконанні науково-педагогічним працівником умов, викладених у пунктах 3.1-3.6 цього контракту.

6.2.5 ініціатива науково-педагогічного працівника до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених законодавством та у зв»язку з невиконанням університетом умов, передбачених цим контрактом.

6.2.6 Після закінчення терміну дії контракту він може бути, за згодою сторін, продовжений на аналогічний термін та на аналогічних умовах або укладений на новий термін та на нових умовах. При продовженні терміну дії контракту та при укладенні його на новий термін до контракту додаються: письмовий звіт науково-педагогічного працівника про проведену роботу, витяг з протоколу засідання кафедри про заслуховування даного звіту та рекомендація кафедри щодо продовження чи повторного укладення контракту.

6.2.7. Контракт не може «трансформуватися» в договір на невизначений термін відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України, коли жодна із сторін не поставила питання про його припинення.

У зв»язку із закінченням терміну дії контракту від 08 липня 2013року позивач 27 червня 2014 року подав на ім'я ректора Львівського державного університету внутрішніх справ заяву про продовження терміну дії контракту на період до 31 серпня 2015 року.

Така заява позивача була розглянута.

Результатом її розгляду стало прийняття ректором ЛьвДУВС наказу від 29 серпня 2014р. №566/ос про звільнення ОСОБА_2 на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, як передбачено п.п.6.2.1., 6.2.2. «Контракту»

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ректором ЛДУВС було розглянуто заяву ОСОБА_2 від 27 червня 2014 року про продовження терміну дії контракту і за результатом чого було прийнято наказ від 29 серпня 2014 року №566 о/с про звільнення позивача, а законність звільнення ОСОБА_2 була предметом розгляду Шевченківського районного суду м. Львова у справі №466/8411/14-ц.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2015 року залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20 серпня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ЛДУВС про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Як зазначено в ухвалі Апеляційного суду Львівської області від 20 серпня 2015 року ОСОБА_2 хоч і подав заяву про продовження контракту, однак це могло мати місце лише за згодою іншої сторони - ЛДУВС. Таким чином вважати, що розірвання трудового договору відбулося з порушенням норм Кодексу законів про працю підстав не має. Відсутні підстави для висновку про те, що при звільненні ОСОБА_2 відповідачем були порушені норми законодавства у сфері освіти чи науково - технічної діяльності стосовно звільнення науково - педагогічного працівника. Так, ні умови наведеного вище контракту, ні Закони України «Про освіту», «Про наукову та науково - технічну діяльність» не містять положень про обов'язок керівників вищих навчальних закладів продовжувати контракт із науково - педагогічним працівником після закінчення строку. Право продовжувати контракт з науково - педагогічним працівником є виключною компетенцією керівника вищого навчального закладу і ніхто не вправі втручатися до цих повноважень.

Отже відмовляючи у задоволенні нових позовних вимог позивача щодо визнання незаконними дій ректора ЛДУВС ОСОБА_5 щодо розгляду заяви ОСОБА_2. про продовження терміну дії контракту на період до 31 серпня 2015 року суд першої інстанції на підставі системного аналізу наявних доказів у справі дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову за безпідставністю вимог.

Не знайшли свого підтвердження й доводи апеляційної скарги про те, що заяву позивача від 27 червня 2014 року про продовження терміну дії контракту мала розглядати вчена рада ЛДУВС, а не посадові особи університету, а також те, що невідомо хто розглядав дану справу, оскільки результатом розгляду заяви ОСОБА_2 став наказ ректора ЛДУВС від 29 серпня 2014 року №566 о/с про його звільнення ОСОБА_2 на підставі п.2 ст 36 КЗпП України, який, в свою чергу, вже був предметом судового розгляду.

Відповідно до Постанови Пленуму ВС України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, або обставин, які не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду , які відповідають встановленим, на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

Що стосується наказу т.в.о. ректора ЛДУВС від 24.09.2014 р. №648 о/с «По особовому складу» в частині призначення ОСОБА_4 на посаду доцента на період з 19.09.2014 р. по 31.08.2015 р., суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що такий жодним чином не порушує прав апелянта, а тому підстав для визнання його незаконним немає, оскільки ОСОБА_2 звільнено з ЛДУВС 31 серпня 2014 року відповідно до наказу від 29 серпня 2014 року №566 о/с, тобто після завершення трудових відносин між ним та ЛДУВС, що вказує на безпідставність такої вимоги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.