справа № 278/549/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Кушнір М.С., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із зазначеним позовом, яким просили визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 3,52 га (по ? частині за кожною), що знаходиться на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, як за спадкоємцями за законом після смерті матері.

У судове засідання сторони не зявились, проте як від позивачів так і відповідачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивачі заяву підтримали та просили її задовольнити. Відповідачі позов визнали та не заперечували щодо його задоволення. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність вказаних учасників судового розгляду, адже матеріали справи містять достатньо доказів щодо правовідносин, які склались між ними.

Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини.

7 травня 2014 року померла мати сторін ОСОБА_5 (а.с.13-16). Згідно копії державного акту на право власності (а.с.17) за життя ОСОБА_5 належала земельна ділянка площею 3,52 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Згідно інформації Управління Держземагенства у Житомирському районі Житомирської області від 18 листопада 2014 року (а.с.18) та відомостями, наданими Оліївською сільською радою 6 лютого 2017 року (а.с.19), названа земельна ділянка обліковується (рахується) за ОСОБА_5

Як убачається з матеріалів спадкової справи (а.с.50-72) позивачі є єдиними спадкоємцем до майна їх померлої матері.

Постановою нотаріуса від 9 лютого 2015 року (а.с.20, 71) позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на такий обєкт нерухомості.

За таких обставин позивачі вказують, що вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне їм спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не мають змоги.

Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Аналіз встановлених судом фактичних обставин справи та норм закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави суду для задоволення позову, адже як зясовано, мати позивачів за життя була фактичним власником спірної земельної ділянки, однак оригінал правовстановлюючого документа на неї не зберігся, у зв'язку з чим позивачі, в даний час, унеможливлені у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявники має законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна і не можуть бути позбавлені цього права, оскільки набуття ними права власності, як спадкоємцями за законом після смерті матері, чітко передбачено нормами ЦК України.

Отже, враховуючи вищенаведене позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявниками.

Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром у сумі 3 520,38 гривень, у дольовому порядку з відповідачів на користь позивачів, а саме з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 880,10 гривень з кожного та на користь ОСОБА_2 по 880,10 гривень з кожного. Окремо, суд звертає увагу сторін на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне та обовязкове її застосування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15-16, ст. 1216, ст. 1217, ст. 1220, ст. 1268, ст. 1276 ЦК України, ст.ст. 10-11, 60, ст. 88, ст. 174, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині за кожною на земельну ділянку площею 3,52 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, як за спадкоємцями за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 7 травня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 880,10 гривень з кожного та на користь ОСОБА_2 по 880,10 гривень з кожного.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Грубіян