набрала чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/600/17
Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:
головуючої судді: Пилипенко І.О.,
при секретарі Ткаченко Л.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись не те, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на житловий будинок посвідчений договором купівлі-продажу житлового будинку від 19 травня 2016 року. Проте після укладення договору купівлі-продажу спірного будинку та отримання коштів відповідач не здійснила зняття з реєстраційного обліку із зазначеного будинку на протязі двох місяців. Фактично відповідач з травня 2015 року не проживає у спірному будинку, особисті речі відсутні. Оскільки збереження реєстрації відповідача змушує її нести додаткові витрати по оплаті комунальних платежів, перешкоджає вільному користуванні та розпорядженні належним їй житловим будинком.
Просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася подала до суду письмову заяву в якій просила суд розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила.
Суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 224 - 233 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до копії договору - купівлі продажу житлового будинку від 19.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Чаплинського районного нотаріального округу Ткаченко С.А., продавець ОСОБА_2 передала у власність покупця ОСОБА_1 належний продавцю житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1.
Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.05.2016 року власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, у відповідності до договору купівлі-продажу від 19.05.2016 року є ОСОБА_1
З копії домової книги для реєстрації громадян, проживаючих за адресою: АДРЕСА_1 слідує, що ОСОБА_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а відповідачка надала суду відповідні докази щодо її правомірного заселення в спірне жиле приміщення.
На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Згідно п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
В судовому засіданні встановлено, що право користування спірним жилим будинком у ОСОБА_2 було похідним від її права власності на житловий будинок, вона, як власник спірного будинку, у відповідності до ст. 150 Ж України, мала право користуватися ним для особистого проживання і проживання членів його сім'ї. Розпорядившись нерухомим майном (продавши будинок позивачу), відповідач по справі ОСОБА_2 перестала бути власником спірного нерухомого майна, а отже втратила право користування зазначеним жилим приміщенням, в зв'язку з чим, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-233 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте Чаплинським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя І.О. Пилипенко