Справа № 309/255/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 травня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Мацунича М.В.

при секретарі Костюк Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 01 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину та аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із даним позовом. Зазначала, що від шлюбу з відповідачем є спільна дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, і до досягнення нею повноліття за судовим рішенням відповідач сплачував аліменти.

ОСОБА_4 досягла повноліття 05.01.2017 та продовжує навчання на денній формі із 01.09.2016 до 01.02.2019 у Закарпатському базовому державному медичному коледжі, у відповідності до укладеного з цим товариством договору від 09.08.2016, за яким вартість навчання, зокрема, за 2016-2017 рік 10080 грн., у тому числі за один семестр 5040,00 грн.

Позивач вказувала, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки працездатний, добре заробляє, займаючись ремонтом автомобілів.

Посилаючись на дані обставини, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дочки 1200 грн. щомісячно до досягнення нею 23-річного віку та додаткові витрати на дитину за один семестр навчання в розмірі 5040,00 грн.

Рішенням Хустського районного суду від 01.03.2017 позов задоволено частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 грн. щомісячно починаючи з дня вступу рішення в законну силу до досягнення нею 23 років або до припинення нею навчання. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частину вартості оплати за навчання доньки ОСОБА_3 у Закарпатському базовому державному медичному коледжі за 2016-2017 навчальний рік у розмірі 5040 грн.

На це рішення подав апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального й процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач рішення суду просила залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що видано свідоцтво серії 1-ФМ № 021140 (а.с. 5).

Від шлюбу у них є спільна дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6)

Рішенням Хустського районного суду від 07.03.2013 було ухвалено, змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно починаючи з 02.11.2012 до досягнення нею повноліття.

ОСОБА_4 досягла повноліття 05.01.2017 та є студенткою денної платної форми навчання за спеціалізацією «Фармація» у Закарпатському базовому державному медичному коледжі. Термін навчання для отримання диплому молодшого спеціаліста становить період із 01.09.2016 по 01.02.2019 (а.с. 7-8). Вартість навчального року (2016-2017) становить 10080 грн., а відповідно одного семестру (до моменту досягнення дочкою повноліття) 5040 грн.

Задовольняючи вимогу про стягнення 5040 грн. вартості навчання одного семестру, суд першої інстанції виходив з того, що виплати, пов'язані з навчанням дитини в коледжі, є додатковими витратами; застосувавши фактично норму ст. 185 СК України суд вважав, що ці витрати зумовлені особливими обставинами, оскільки спрямовані на розвиток здібностей дитини (її навчання), при цьому зазначені витрати понесені позивачкою до настання повноліття дитини.

Проте із таким висновком місцевого суду погодитися не можна.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (постанова Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15).

Матеріалами справи не підтверджуються наявність особливих обставин, щодо розвитку здібностей ОСОБА_3 (до моменту досягнення нею повноліття), а сам по собі факт навчання дочки на денній платній формі у медичному коледжі не свідчить про наявність у неї особливих здібностей чи талантів.

Стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину главою 16 СК України не передбачено.

За таких обставин, висновок суду про доведеність вимоги щодо стягнення додаткових витратах не відповідає обставинам справи, а рішення суду першої інстанції, відповідно до пунктів 3 та 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у частині стягнення додаткових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цієї вимоги.

При цьому, щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання , необхідно вказати таке.

Як зазначено вище відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

До відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу (ст. 201 СК України ).

З урахуванням наведених норм законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

На обґрунтування своїх заперечень проти позову, відповідач посилався на те, що не числиться у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 22); з ним зареєстровані за адресою місця проживання, зокрема, дружина ОСОБА_6, спільна дочка ОСОБА_7 (17.08.2010 р.н.), син дружини ОСОБА_8 (14.06.2000 р.н.); теперішня дружина ОСОБА_6 не працевлаштована і не здійснює підприємницьку діяльність (а.с. 26); він витрачає значні кошти для утримання будинку та сплати комунальних послуг (а.с. 27).

Позивачка на обґрунтування своїх вимог зазначала, що матеріальне становище ОСОБА_1 дає йому змогу надавати матеріальну допомогу дитині, оскільки він працездатний, офіційно не працює та займається вдома ремонтом автомобілів, у звязку з чим їй складно підтвердити задовільний рівень доходу відповідача (який не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності). При цьому фінансове становище та отримувані доходи дозволяють відповідачу утримувати два автомобілі, власний двоповерховий будинок, забезпечувати відпочинок на морських курортах, на підтвердження чого позивач надала довідки та фотографії (а.с. 45-49)

З урахуванням наведеного, обставин, зазначених у статті 182 СК України, вартості навчання та повязаних із навчальним процесом витрат, судова колегія вважає, що ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати матеріальну допомогу дочці у звязку з продовженням навчання. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та враховуючи, що відповідач має мінливий дохід, судова колегія вважає, що визначений місцевим судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів є правильним.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

В порушення ст. 191 СК України судом першої інстанції аліменти було присуджено не від дня предявлення позову, а починаючи з дня вступу рішення в законну силу. Проте позивачем рішення суду не оскаржувалось. Відповідно до ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Зважаючи на викладене, відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду в частині стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду від 01 березня 2017 року в частині вирішення вимоги ОСОБА_2 про стягнення із ОСОБА_1 додаткових витрат за оплату навчання ОСОБА_3 у Закарпатському базовому державному медичному коледжі скасувати та в задоволенні цієї вимоги відмовити.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: