Справа № 460/4745/16 Головуючий у 1 інстанції: Гоцко В.І.
Провадження № 22-ц/783/2049/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

З участю: представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою особи, що не брала участі у справі ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Залузької сільської ради Яворівського району Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням суду позов задолено. Визначено ОСОБА_3, як спадкоємцю за заповітом, додатковий строк терміном три місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини на спадкове майно, що залишилося після смерті його бабці ОСОБА_4, яка проживала в АДРЕСА_1 і померла ІНФОРМАЦІЯ_3, визнавши поважною причину пропуску цього строку.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2. В апеляційній скарзі зазначає, що зазначеним рішенням порушуються його права, оскільки ним давно розпочато процедуру оформлення документів на спадкове майно. Звертає увагу, що він фактично прийняв спадщину так як постійно проживав у спадковому будинку та вчиняв всі дії по збереженню майна. Зазначає, що є онуком спадкодавця ОСОБА_4, а позивач правнуком. Стверджує, що рішення ухвалене з порушенням вимог чинного законодавства та роз'яснень наданих у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року та п.24 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», де зазначено, що судом не можуть бути визначені поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину та інше. Звертає увагу, що підставами для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач зазначає, що йому не було відомо про складення заповіту в його користь та просить поновити пропущений строк, який становить 27 років. Стверджує, що позивачу неодноразово повідомлялося про наявність заповіту в його користь, однак останній не виявляв бажання та інтересу до оформлення спадщини. Ухвалючи рішення, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, дав невірну оцінку доказам, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника апелянта ОСОБА_5 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги ОСОБА_6, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 3 Цивільного процесуального кодексу України ( далі ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За приписами статті 4 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4- спадкодавець по справі.

При житті 21 квітня 1980 року ОСОБА_4 посвідчила у Залузькій сільській раді Яворівського району Львівської області заповіт, яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_3- позивачу по справі. ( а.с.5).

Заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі під № 39648329 від 06 травня 2006 року ЛФІЦ МЮУ (а.с. 6).

13 жовтня 2016 року позивач по справі ОСОБА_3 звернувся в суд із позовною заявою про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки був юридично необізнаний щодо строків на подання заяви про прийняття спадщини, про існування заповіту йому не було відомо.

Задовольняючи позовні вимоги позивача та визначаючи йому трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції вважав, що строк пропущений з поважних причин, а відтак є всі підстави для задоволення позовних вимог.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та з цього дня відкрилася спадщина.

Згідно статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим- день, зазначений у статті 21 цього Кодексу.

Станом на день смерті спадкодавця діяв Цивільний кодекс УРСР 1963 року та статтею 549 визначено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Із позовної заяви позивача вбачається, що останній звернувся в суд на підставі нового ЦК України 2004 року, посилаючись на норми статтей 1270,1272 із вимогами визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, а не продовжити строк прийняття спадщини, як це було передбачено статтею 550 у дійочому Кодексі на день відкриття спадщини.

На день смерті спадкодавця ОСОБА_4 позивач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 був неповнолітнім, йому було 14 повних років, а відтак останній вважався таким, що прийняв спадщину.

Із Будинкової книги будинку АДРЕСА_1 вбачається, що позивач ОСОБА_3 на час смерті ОСОБА_4 був зареєстрований у будинку що відповідно до статті 549 ЦК 1963 року свідчить про прийняття спадщини.

Суд першої інстанції не врахував вище зазначеного, неналежно дослідив матеріали справи, керувавався нормами цивільного законодавства, які властиві для спадкових спорів, що виникають після 2004 року.

Суд погоджується із доводами апеляційної скарги, що названі судом причини неприйняття спадщини позивачем ОСОБА_3 не можна вважати поважними про що зазначено у постанові Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику про спадкування».

Згідно з п. 24 абз.6 зазначеної вище постанови роз»яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов»язані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Однак, це стосуться тих справ, коли спадщина відкрилася з часу набрання чинності ЦК України 2004 року, чого судом не було взято до уваги.

Суд першої інстанції відкриваючи провадження у справі не врахував, що при наявності інших спадкоємців такі повинні бути відповідачами, а не територіальна громада сільської Ради.

У пункті 24 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року роз»яснено, що відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ суду слід перевірити наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини чого судом не було перевірено.

Відповідно до статті 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК підставами для скасуваня рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3,4, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні його позову.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 704 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота