Справа № 605/188/17
УХВАЛА

Іменем України

"31" травня 2017 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Горуц Р.О.

при секретарі Чебан Т.В.

розглянувши подання заступника начальника Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області звернулась в суд з поданням, погодженим начальником Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, оскільки вказана особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Представник заявника в судове засідання з розгляду вищевказаного подання без поважних причин не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце його проведення.

Суд, дослідивши матеріали подання, прийшов до переконання, що в його задоволенні слід відмовити, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно з вимогами статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) або якщо щодо нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання, є підставою для тимчасової відмови громадянину у виїзді за межі України.

Положеннями статті 18 Закону України Про виконавче провадження надано право державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Як вбачається із подання, ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим провадженням № 9/8 від 24.10.2016 року, ЄДРВП № 52726601 з примусового виконання відкритого на підставі виконавчого листа, виданого Радехівським районним судом Львівської області по справі № 451/1477/15-ц та виконавчого провадження 8/8 від 24.10.2016 року, ЄДРВП 52726383 Радехівського районного суду Львівської області.

Однак, доданими до подання копіями постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчих листів виданих 29.07.2016 року Радехівським районним судом Львівської області, актом державного виконавця, розрахунків заборгованостей боржника за 2015 2017 р.р., викликів державного виконавця та двох відповідей Державної фіскальної служби України, не підтверджується той факт, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, а також той факт що останній взагалі був повідомлений про відкриття вищевказаних виконавчих проваджень.

Із змісту подання вбачається, що 05.12.2016 року державним виконавцем на адресу боржника надіслано виклик про явку в державну виконавчу службу, рекомендованою кореспонденцією, а також вказано, що листи, які були надіслані боржнику повертались із відміткою Укрпошти, за закінченням терміну зберігання, однак жодних доказів, які б підтверджували вищезазначені обставини серед матеріалів даної справи немає. Факт відсутності серед додатків які долучені до даного подання поштових повідомлень чи їх копії, які б підтверджували, як зазначає службовець про направлення ОСОБА_1 виклику про явку в державну виконавчу службу, чи взагалі направлення останньому будь-якої поштової кореспонденції, вбачається із самого подання, а саме із перерахованих у ньому додатків.

Крім цього, надані матеріали не містять доказів і того, що державним виконавцем вжито всіх достатніх заходів примусового виконання рішення, що передбачені Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положенням ч. 2 ст. 10 ЦПК України визначено, що наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. При цьому, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Оскільки, згідно ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Таким чином, в контексті вищезазначених норм права, державний виконавець повинен був довести факт свідомого ухилення боржника від виконання зобовязання, який полягає: в утриманні від виконавчих дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; в несвоєчасній явці за викликом державного виконавця за умови належного повідомлення про це і т.і.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Саме самостійне невиконання ОСОБА_1 зобов'язання протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про його ухилення від виконання покладених на нього обов'язків

Таким чином, представником Бережанського міжрайонного відділу ДВС не доведено факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, а наведені у поданні обставини, аж ніяк не можуть бути підтвердженням цього.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Суд, вважає, що вищезазначені обставини не свідчать про те, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання зобовязання.

Згідно ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому Протоколі до неї кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров"я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

З таких підстав, вважаю за необхідне, в задоволенні подання заступника начальника Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, погодженого начальником Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст.18 Закону України Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання заступника начальника Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, погодженого начальником Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, у праві виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд Тернопільської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_2