Ухвала

іменем україни

26 травня 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ ЄвграфоваЄ.П.,

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2016 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 09 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 березня 2007 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 3 118 грн 80 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Внаслідок невиконанням відповідачем умов кредитного договору утворилася заборгованість, яка станом на 12 лютого 2016 року становила 81 381 грн 99 коп.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 996 грн 41 коп, тому враховуючи, що різниця становить - 47 385 грн 58 коп., а також штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн, штраф (процентна складова) у розмірі 2 369 грн 28 коп, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 50 254 грн 86 коп. та судові витрати.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 09 березня 2017 року, відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, посилаючись на положення ст. 256, ч. 4 ст. 267, ст. 257, ч. 2 ст. 258, ст. 253 ЦК України виходив з того, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2011 року, яке набрало чинності, із ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за кредитом, розрахована станом на 10 листопада 2010 року, у розмірі 33 796 грн 41 коп., з яких 818 грн 80 коп. - тіло кредиту.

ОСОБА_2 погасила тіло кредиту 05 травня 2011 року, тобто підстави для нарахування процентів за користування кредитними коштами відпали.

20 січня 2012 року ОСОБА_2 сплатила 200 грн у рахунок погашення заборгованості по процентам.

Отже, додатково до сум, стягнутих судовим рішенням, банк мав право на проценти за користування кредитними коштами з 10 листопада 2010 року до 05 травня 2011 року, а також на пеню і комісію за цей період.

Зважаючи на погашення відповідачем тіла кредиту і добровільного часткового виконання рішення суду у частині сплати стягнутих процентів перебіг строку давності у відповідності до ст. 264 ЦК України почався саме з цієї дати і закінчився 20 січня 2015 року. Оскільки банк звернувся з позовом до суду 24 лютого 2016 року, тобто після сплину строку позовної давності, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували правові норми та ухвалили правильні судові рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи скарги такі висновки не спростовують і зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2016 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 09 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Є.П.Євграфова