Справа № 752/4255/17
Провадження № 2/752/3056/17
У Х В А Л А

Іменем України

01.06.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Чечельницького В.С.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

за участю представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна про визнання права власності, суд -

Встановив

В судовому засіданні представник позивача надала заяву про забезпечення позову в якій просила накласти арешт на майно, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Листопадна, 19 та заборонити ОСОБА_4 надавати у володіння, користування, розпорядження третім особам, вчиняти від її імені будь-які дії відносно нерухомого майна за вказаною адресою.

В обґрунтування заяви представник вказувала, що відповідач може розпорядитися нерухомим майном на власний розсуд та здійснити його відчуження на користь третіх осіб, що в свою чергу ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви у повному обсязі, вказував, що будь-яких дій направлених на відчуження майна ОСОБА_4 не вчиняється.

Вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

З роз'яснень Пленуму Верховного суду України викладених в п. 4 постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

В порушення вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України та з огляду на зазначені положення постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року, в заяві про забезпечення позову, не надано доказів, потрібних для забезпечення позову, а саме не наведено обґрунтування існування високої ймовірності того, що відповідачем може бути здійснено відчуження майна, про що йдеться в заяві про забезпечення позову.

Крім того, у своїй заяві представник позивача не конкретизує, на який саме об'єкт нерухомого майна слід накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які дії із ним.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151, 153, 208-210 ЦПК України, суд -

Ухвалив

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя