Справа № 367/4089/13-ц Головуючий у І інстанції Карабаза Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/2543/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 19 25.05.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

25 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Білоконь О.В., Гуля В.В.,

за участю секретаря - Волошина В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Київінвестбуд», ОСОБА_6, ОСОБА_7, товариства з обмеженою відповідальністю «Вірджині», треті особи: комунальне підприємство Київської обласної ради «Ірпінське бюро технічної інвентаризації», орган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Миколаївського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання майнових прав,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Киевінвестбуд» (далі - ТОВ «БІК «Київінвестбуд»), ОСОБА_6, ОСОБА_7, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог остаточно просила: визнати за нею та її дітьми майнові права - право на отримання у власність квартири АДРЕСА_1 після завершення будівництва будинку та введення його в експлуатацію; визнати недійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу зазначеної квартири, укладений 06 січня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 13.

На обґрунтування позовних вимог позивачі послались на те, що 19 березня 2007 року між ними та ТОВ «БІК «Київінвестбуд» було укладено договір № 1/43 на придбання квартири АДРЕСА_2 (у подальшому адресу змінено на вул. Кірова, 2-в). На виконання умов вказаного договору позивачі внесли на розрахунковий рахунок ТОВ «БІК «Київінвестбуд» грошові кошти в розмірі 275 000 грн., що складає 100 % вартості загальної площі спірної квартири. Вказували, що ТОВ «БІК «Київінвестбуд» відповідно до пункту 1.8 цього договору зобовязувалось ввести будинок в експлуатацію в І кварталі 2007 року та передати його під заселення в ІІ кварталі 2007 року, проте взяті на себе зобовязання не виконало. Зазначали, що 06 січня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, відповідно до умов якого відчужувана квартира належить ОСОБА_6 на праві приватної власності на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2010 року, яке в подальшому скасовано рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24 січня 2011 року, а тому вважають, що ОСОБА_6 не мав права відчужувати вказану квартиру ОСОБА_7 Також позивачі вказували, що спірна квартира знаходиться у будинку, будівництво якого не завершено та який не здано в експлуатацію, у звязку з чим неможливо укласти договір купівлі-продажу, предметом якого є ця квартира. З урахуванням наведеного, позивачі просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У липні 2011 року ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 та ТОВ «БІК «Київінвестбуд», в якому з урахуванням уточнень позовних вимог остаточно просив визнати недійсним договір № 1/43 на придбання квартири АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_2, яка діяла у своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та ТОВ «БІК «Київінвестбуд».

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2011 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладений 06 квітня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 13.

Визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 майнові права - право отримання у власність після завершення будівництва будинку 2в по вул. Кірова у смт Гостомель Київської області та введення його в експлуатацію, двокімнатної квартири №43 у вказаному будинку.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 відмовлено (а.с.260-266, т.1).

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 січня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відхилено, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2011 року залишено без змін (а.с.367-373, т.1).

Не погоджуючись із рішення місцевого суду, у березні 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вірджині» (далі - ТОВ «Вірджині») звернулося із апеляційною скаргою.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 12 червня 2012 року апеляційну скаргу ТОВ «Вірджині» задоволено частково, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2011 року скасовано в частині визнання за ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 майнових прав та ухвалено нове рішення в цій частині про відмову у їх задоволенні.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.76-82, т.2).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2013 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2011 року та рішення апеляційного суду Київської області від 12 червня 2012 року в частині визнання майнових прав скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.67-69, т.3).

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14 жовтня 2013 року позов ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, задоволено.

Визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 майнові права на квартиру, а саме, право на отримання у власність після завершення будівництва будинку 2-в по вул. Кірова у смт Гостомель Київської області та введення його в експлуатацію двокімнатної квартири №43 за вищевказаною адресою.

Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.137-140, т.3).

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2013 року апеляційну скаргу ТОВ «Вірджині» відхилено, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 жовтня 2013 року залишено без змін (а.с.180-184, т.3).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2014 року касаційну скаргу ТОВ «Вірджині» задоволено частково, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 вересня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2013 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.257-260, т.3).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було залучено ТОВ «Вірджині» до участі у справі в якості співвідповідача.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21 грудня 2016 року в позові ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання майнових прав - відмовлено (а.с.14-20, т.5).

Додатковим рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 січня 2017 року задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання майнових прав та визнання недійсним договору купівлі-продажу - відмовлено (т.а.с.25-26, т.5).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5, укладеного 06 січня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не була стороною даного договору, але вважає себе власником майна, а тому це майно не може бути передане власнику в порядку застосування загальних наслідків, передбачених ст.216 ЦК України, а може бути повернуто за позовом власника про витребування майна на підставі ст.ст.387, 388 ЦК України.

Однак, вирішуючи вказані позовні вимоги, суд першої інстанції у порушення вимог ст.214 ЦПК України не звернув уваги на те, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2011 року вказані вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладений 06 квітня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 13 (а.с.260-266, т.1).

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 січня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відхилено, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2011 року залишено без змін (а.с.367-373, т.1).

Рішенням апеляційного суду Київської області від 12 червня 2012 року за апеляційною скаргою ТОВ «Вірджині», яке не брало участі у справі, однак вважало, що суд вирішив питання про його права та обовязки, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2011 року скасовано лише в частині визнання за ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 майнових прав та ухвалено нове рішення в цій частині про відмову у їх задоволенні. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.76-82, т.2).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2013 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2011 року та рішення апеляційного суду Київської області від 12 червня 2012 року в частині вирішення майнових прав скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.67-69, т.3).

Тобто, рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2011 року, вже вирішено позовні вимоги ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5, укладеного 06 січня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, та це рішення суду набрало законної сили в цій частині, а відтак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно розглянув вказані позовні вимоги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню на підставі ст.309 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання майнових прав, суд першої інстанції виходив із того, що договір №1/43 від 19 березня 2007 року на придбання квартири АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «БІК «Київінвестбуд», не відповідає вимогам законодавства про інвестиційну діяльність, позивач не надала свідоцтво про участь у ФФБ та інвестиційний договір. На час укладення даного договору позивачем були перераховані кошти для будівництва квартири не на рахунок ФФБ, а на рахунок господарської діяльності ТОВ «БІК «Київінвестбуд». Умовами вказаного договору не передбачено набуття майнових прав на спірну квартиру. Також суд зазначив, що судом відмовлено у позові в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5, укладеного 06 січня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, і на даний час власником зазначений квартири є ОСОБА_7

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19 березня 2007 року між ТОВ «БІК «Київінвестбуд» (далі - фірма) та ОСОБА_2, яка діяла у своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, було укладено договір № 1/43 на придбання квартири АДРЕСА_3 (а.с.9-11, т. 1).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 вказаного договору замовник доручив, а фірма прийняла на себе обовязок за рахунок коштів замовника організувати будівельні роботи щодо будівництва квартири. За фактом закінчення будівельних робіт фірма зобов`язалась передати обєкт замовнику.

Пунктом 1.8 цього договору визначені параметри обєкта будівництва, а саме, квартира №43, кількість кімнат 2, загальна площа 55,0 кв.м., вул.Кірова, 1 (будівельна адреса), район забудови Київська обл., смт Гостомель. Дата введення будинку в експлуатацію: I квартал 2007 року, дата передачі будинку під заселення: II квартал 2007 року.

Відповідно до умов договору позивачі зобовязалися компенсувати відповідачу витрати на будівництво та сплатити вартість будівельних робіт, що відповідно до пункту 4.2 становило 275000 грн.

На виконання умов вказаного договору на поточний рахунок ТОВ «БІК «Київінвестбуд» позивачами було перераховано кошти в розмірі 275 000 грн., тобто у повній міри виконано взяті на себе зобовязання, що підтверджується довідкою ТОВ «БІК «Київінвестбуд» про сплату 100% вартості загальної площі квартири від 24 травня 2007 року №32 (а.с.17, т.1).

ТОВ «БІК «Київінвестбуд» всупереч умовам договору, згідно з яким зобовязувався ввести будинок в експлуатацію в І кварталі 2007 року та передати його під заселення в ІІ кварталі 2007 року, свої зобовязання не виконав.

24 квітня 2008 року між ТОВ «БІК «Київінвестбуд» та ОСОБА_2, яка діяла у своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 1/43 на придбання квартири АДРЕСА_2, згідно з якою позивачі є власниками усіх результатів будівельних робіт за обєктом, зазначеним у вказаному договорі (а.с. 12, т. 1).

Рішенням Гостомельської селищної ради № 74 від 07 квітня 2009 року 85-квартирному будинку (незавершеного будівництва готовністю 95 %) присвоєно адресу: вул. Кірова, 2-в, смт Гостомель (а.с.20, т.1).

Відповідно до акту від 17 березня 2010 року, складеного депутатом Гостомельської селищної ради, ОСОБА_2 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2007 року. Разом з нею проживають діти ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_5

По справі встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2010 року задоволено зустрічний позов ОСОБА_6 про визнання за ним права власності на квартири 4, 6, 8, 11, 12, 13, 16, 17, 39, 40, 43, 48, 53, 77 по вул. Кірова, 2-в у смт Гостомель.

06 січня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_6. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_8 (а.с.43-44, т.1).

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24 січня 2011 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2010 року у частині задоволених зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в їх задоволенні (а.с. 54-55, т.1), тому у ОСОБА_6 не було підстав для відчуження спірної квартири.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 є власником спірної квартири, не ґрунтується на матеріалах справи.

Також по справі встановлено, що 10 квітня 2005 року між ТОВ «БІК «Київінвестбуд» (забудовник) та ТОВ «Вірджині» (дольовик) було укладено договір №28 на дольову участь у будівництві житла за адресою: Київська область, смт Гостомель, вул. Кірова, 6.

Відповідно до пункту 1.2 договору забудовник будує та передає дольовику, а дольовик оплачує та приймає 1379,92 кв.м. проектної загальної площі житла згідно адресного переліку, що становить 26 квартир.

Як вбачається з адресного переліку квартир, які передаються забудовником ТОВ «БІК «Київінвестбуд» ТОВ «Вірджині» (додаток №1 до договору №28 від 10 квітня 2005 року) у ньому відсутня спірна квартира №43 (а.с.96, т.1).

Тобто, спірна квартира не відносилась до квартир, які ТОВ «БІК «Київінвестбуд» повинен був передати ТОВ «Вірджині».

З матеріалів справи видно, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 28 листопада 2006 року у справі за позовом ТОВ «Вірджині» до ТОВ «БІК «Київінвестбуд» про визнання умов договору обовязковим до виконання, затверджено мирову угоду від 10 листопада 2006 року, укладену між ТОВ «Вірджині» та ТОВ «БІК «Київінвестбуд», за якою відповідач, як забудовник по договору №28 на дольову участь у будівництві житла за адресою: Київська область, смт Гостомель, вул. Кірова, 6 визнає позовні вимоги позивача, як дольовика за цим договором, у повному обсязі та зобов`язується збудувати та передати позивачу 1379, 92 кв.м. проектної загальної площі житла згідно адресного переліку (додаток №1 до договору №28 від 10 квітня 2005 року) в термін, визначений пунктом 1.3 цього договору за ціною 1450 грн. з урахуванням ПДВ за один квадратний метр, загальною вартістю 2 000 884 грн. з урахуванням ПДВ (а.с. 69-70, т. 1).

Рішенням господарського суду м. Києва від 27 грудня 2007 року позов ТОВ «Вірджині» до ТОВ «БІК «Київінвестбуд» про зміну умов мирової угоди задоволено частково. Внесено зміно до пункту 1.1.1 мирової угоди сторін від 10 листопада 2016 року та викладно даний пункт в такій редакції: ТОВ «БІК «Київінвестбуд» зобов`язується збудувати та передати ТОВ «Вірджині» - 1379,92 кв.м. проектної загальної площі житла в будинку №6 за адресою: Київська область, смт Гостомель, вул. Кірова, 6, як визначено пунктами 1.1, 12 договору №28 від 10 квітня 2005 року за ціною узгодженою сторонами вартості, що відповідає ціні згідно ДБН на час здачі будинку в експлуатацію. В решті позову відмовлено (а.с.104-105, т.1)

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27 листопада 2008 року за заявою ТОВ «Вірджині» змінено спосіб та порядок виконання рішення господарського суду м. Києва від 27 грудня 2007 року, звернуто стягнення залишкового боргу шляхом зобовязання ТОВ «БІК «Київінвестбуд» передати ТОВ «Вірджині» житлові приміщення, які знаходяться по вул. Кірова у смт Гостомель Київської області, загальною площею 1379,92 кв.м. (а.с. 66-67, т. 1).

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі судового наказу №31/423, виданого господарським судом м.Києва, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції «Про відкриття виконавчого провадження» №ВП 11584487 від 26 лютого 2009 року відкрито виконавче провадження. 7 квітня 2009 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції складено акт державного виконавця в порядку примусового виконання ухвали господарського суду м.Києва від 27 листопада 2008 року, яким зобов`язано ТОВ «БІК «Київінвестбуд» передати ТОВ «Вірджині» житлові приміщення у 85-квартирному житловому будинку по вул.Кірова у смт Гостомель Київської області, в тому числі спірну квартиру №43, що сумарно прирівнюють 1 379,92 кв.м. (а.с. 68, т. 1).

Таким чином, встановлені обставини свідчать про те, що до 07 квітня 2009 року, тобто до передачі ТОВ «Вірджині» спірної квартири на підставі акта державного виконавця, вказана квартира не належала ТОВ «Вірджині», оскільки між ТОВ «БІК «Київінвестбуд» та ТОВ «Вірджині» існували відносини з приводу виконання зобовязань за договором №28 на дольову участь у будівництві житла від 10 квітня 2005 року, умовами якого не було передбачено передачі забудовником ТОВ «Вірджині» згідно адресного переліку спірної квартири (а.с.96, т.1)

Зі змісту позову вбачається, що позовні вимоги про визнання майнових прав предявлено з підстав, передбачених ст.ст.177, 190 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 177, 190 ЦК України обєктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та інші папери, інше майно, майнові праві, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Майном, як особливим обєктом, вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь-які права, повязані з майном, відмінні від права власності.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що спірна квартира АДРЕСА_7 входить до обєкта незавершеного будівництва, який не прийнятий в експлуатацію, а позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на підставі договору № 1/43 від 19 березня 2007 року на придбання квартири набули на неї майнові права, оскільки ними здійснено сплату 100% вартості загальної площі спірної квартири до 07 квітня 2009 року, тобто до передачі цієї квартири ТОВ «Вірджині».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання майнових прав на спірну квартиру.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що договір №1/43 від 19 березня 2007 року на придбання квартири АДРЕСА_3 укладений з порушенням чинного на той час законодавства про інвестиційну діяльність та є недійсним, оскільки вказані обставини були предметом судового розгляду за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 та ТОВ «БІК «Київінвестбуд» про визнання вказаного договору недійсним, у задоволенні якого рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2011 року відмовлено. Дане рішення суду в цій частині не скасоване та набрало законної сили.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.212-214 ЦПК України наведеного не врахував, наведених вище обставин належним чином не перевірив, фактичних обставин, справи, які мають значення для правильного вирішення справи не встановив, у звязку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання майнових прав.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання майнових правз наведених вище підстав.

За змістом ст.220 ЦПК України додаткове рішення суду є невідємною частиною рішення у справі, тому в разі зміни рішення суду додаткове рішення також не може залишатися в силі.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, то додаткове рішення суду від 10 січня 2017 також підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 і ч.5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем ОСОБА_2 при предявленні до суду позову було сплачено державне мито у розмірі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., при подачі апеляційних скарг ОСОБА_2 сплатила 275 грн. 60 коп., 640 грн. та 1230 грн., а при подачі касаційної скарги - 1 925 грн. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і позовні вимоги ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання майнових прав задовольняє, то понесені ОСОБА_2 судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на її користь з кожного окремо у рівних частинах.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 грудня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Київінвестбуд», ОСОБА_6, ОСОБА_7, товариства з обмеженою відповідальністю «Вірджині», треті особи: комунальне підприємство Київської обласної ради «Ірпінське бюро технічної інвентаризації», орган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Миколаївського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання майнових прав - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 майнові права на квартиру АДРЕСА_8.

Додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 січня 2017 року скасувати.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Київінвестбуд», ОСОБА_6, ОСОБА_7та товариства з обмеженою відповідальністю «Вірджині» на користь ОСОБА_2судовий збір у розмірі по 1 472 грн. 65 коп., з кожного окремо.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді