АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2617/17 Справа № 194/1474/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права власності на ідеальну 1/2 частку майна у спільній сумісній власності, та про визнання майна особистою власністю, зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на ідеальну 1/2 частку майна у спільній сумісній власності, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права власності на ідеальну 1/2 частку майна у спільній сумісній власності та про визнання майна особистою власністю, - задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку 1/2 частини нежитлового приміщення, розташованого за адресою: Дніпропетровська область м. Тернівка бульвар Героїв Космосу буд. 3-Б/17, що складається з приміщень майстерні залізо-бетон, площею 33,0 кв.м. та ганку бетон, площею 11,9 кв.м. та становить 1/4 частину всього нежитлового приміщення. Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_5 1/2 частку квартири АДРЕСА_1. В зустрічних позовних вимогах ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на ідеальну 1/2 частку майна у спільній сумісній власності - відмовлено. Вирішено питання судових витрат (а.с.207-215).

Не погодившись з рішенням суду в частині визнання особистою приватною власністю ОСОБА_5 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 та відмови в його зустрічних позовних вимогах до ОСОБА_5 про визнання права власності на ідеальну 1/2 частку майна у спільній сумісній власності, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в цій частині і ухвалити нове, яким в задоволені первісного позову відмовити, його зустрічний позов задовольнити (а.с.220-224).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК законність рішення перевіряється в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині визнання особистою приватною власністю ОСОБА_5 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 та відмови в зустрічних позовних вимогах ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на ідеальну 1/2 частку майна у спільній сумісній власності, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, з 17 серпня 1996 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2011 року було розірвано (а.с.9).

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктами права сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, що виключені з цивільного обороту (ст.61 ч.1 СК України), і у відповідності до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статті 69, 70 СК України передбачають можливість поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя в рівних частках. Дружина, чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27 травня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, ОСОБА_8 (продавець) продала ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (покупці), рівними частками кожному, належну продавцю на праві приватної власності квартиру № 16 у будинку № 1а, розташованому по вул. Сергія Маркова в м. Тернівка Дніпропетровської області. Даний договір зареєстровано в реєстрі №503 (а.с.54,65).

27 травня 2011 року ОСОБА_4 надав нотаріально засвідчену згоду подружжя своїй дружині ОСОБА_5 на укладення договору купівлі-продажу квартири № 16 у будинку № 1а, розташованому по вул. Сергія Маркова в м. Тернівка Дніпропетровської області. Зі змісту зазначеної згоди вбачається, що ОСОБА_4 підтвердив, що згадане нерухоме майно набувається ними в їхню спільну сумісну власність, оскільки придбавається ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі та за їхні спільні сумісні кошти. При цьому стверджує, що договір купівлі-продажу, який буде укладатися за участю його дружини, відповідає їх інтересам, здійснюється на умовах які вони попередньо обговорили та вважали вигідними для них і укладення зазначеного договору не суперечить їх інтересам та відповідає їхньому спільному волевиявленню (а.с. 183).

За змістом зазначених вище правових норм, у разі набуття майна у період шлюбу право спільної сумісної власності презюмується. Разом з тим, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами, або працею в набутті майна.

Судом встановлено, що спірна квартира придбана під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Проте, рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2011 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яке є чинним, встановлено, що припинення шлюбних відносин між сторонами відбулося в квітні 2011 р. На вказані обставини посилався сам ОСОБА_4 в позовній заяві та рішення суду в мотивувальній частині не оскаржував.

Таким чином, вказана квартира була придбана після припинення фактичних шлюбних відносин, коли сторони не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету та мешкали окремо.

Слід зазначити, що під час розгляду справи в суді першої інстанції показами свідків було підтверджено, що ОСОБА_5 придбала спірну квартиру на кошти, отримані від батька, який надав їх для придбання житла для самої ОСОБА_5 та її брата ОСОБА_6, що останніми було зроблено.

Апелянтом ці обставини не спростовано.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007, № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, є обґрунтованим та такими, що відповідають вимогам чинного законодаства.

За таких обставин, колегія судів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: