РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі: Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що позивач і відповідач є власниками у рівних частках житлового будинку АДРЕСА_1. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 782 кв.м. та складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 66,70 кв.м., сараю - літ. «Б», вбиральні - літ. «В» та споруджень зазначених під літ. «1-3, І».

У ніч з 12.03.2015 на 13.02.2015 відповідач навмисно здійснив підпал сараю літ. «Б», який у результаті пожежі було фактично знищено. Відносно ОСОБА_2 Шевченківським РУ ГУ МВС України відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно зі звітом № 55/15 сума матеріального збитку, завданого власникам внаслідок пожежі сараю, складає 58 739,30 грн.

Ураховуючи наведене, просила стягнути з відповідача 58 739,30 грн. у відшкодування майнової шкоди, 10 000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Справа № 761/27115/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3806/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Вказувала на помилковість висновків суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог, оскільки судом першої інстанції не були у повному обсязі з'ясовані факти та обставини справи. У тексі рішення не відображено, що позивач та її представник зверталися до суду з клопотаннями про допит свідка.

Просила рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та її представник просили апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Інші особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору дарування житлового будинку від 15.08.2007 є власниками у рівних частках житлового будинку № АДРЕСА_1

Як вбачається з акту про пожежу від 12.03.2015 та технічного висновку № 46, 12.03.2015 орієнтовно о 02 год. 17 хв. виникла пожежа за адресою: АДРЕСА_1, в результаті якої було знищено надбудову другого поверху, особисті речі, документи та побутову техніку. Пожежа ймовірно виникла через занесення відкритого полум'я на спалимі матеріали всередині приміщення (а.с. 18, 21).

Відповідно до Висновку Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 18.03.2015, 13.03.2015 до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_1 звернулася із заявою в якій повідомила про те, що ОСОБА_2 в ніч з 12.03.2015 на 13.03.2015, перебуваючи в неадекватному стані здійснив навмисний підпал вказаного будинку, чим наніс своїми діями матеріальну шкоду. Відносно ОСОБА_2 Шевченківським РУ ГУ МВС України відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 121 КК України, внесеного до ЄРДР № 00027 від 12.03.2015. Здійсненою перевіркою підстав для внесення відомостей до ЄРДР не встановлено (а.с 17).

Відповідно до звіту № 55/15 з визначення розміру матеріальних збитків від 09.04.2015 в частині нерухомого майна, завданій власникам внаслідок пожежі сараю по АДРЕСА_1, сума збитку складає 58 739,30 грн. (а.с. 9-14).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки неповне та неправильне з'ясування обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішенням, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відповідно до ст. 22 ЦК Україниособа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо недоведеності вини відповідача у завданні шкоди є необґрунтованими.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

На підтвердження позовних вимог, позивач посилалася на те, що відповідача визнано винним у вчинені кримінального злочину, пов'язаного з підпалом майна.

З метою повного та всебічного з'ясування обставин справи, в судовому засіданні 29.05.2017 судом апеляційної інстанції було досліджено матеріали кримінального провадження № 761/15771/15-к, за обвинувальним актом відносно ОСОБА_2.

Встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.03.2016 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, з нереабілітуючих підстав.

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що ОСОБА_2 приблизно з 15-00 год. 11 березня 2015 року приблизно до 2-30 год. 12 березня 2015 року, знаходячись за місцем свого проживання в приватному будинку № АДРЕСА_1., вживав разом зі своїми знайомими спиртні напої.

Приблизно о 02- 30 год. 12 березня 2015 року, ОСОБА_2 піднявся на другий поверх вказаного приватного будинку, де в цей час знаходилась ОСОБА_7, та вирішив зробити останній сюрприз, шляхом розміщення фігури у формі серця, викладеної із палаючих свічок.

Розклавши поряд із ОСОБА_7, яка в цей час спала, фігуру у формі серця, викладену із палаючих свічок, до складу яких входив рідкий спирт, що є горючою легкозаймистою речовиною, розбудив ОСОБА_7 та став вихвалятися зробленим їй сюрпризом. В цей час ОСОБА_7 почала висловлювати своє невдоволення тим, що ОСОБА_2 розбудив її посеред ночі та не дає їй спати, через що вона може проспати роботу.

Будучи обуреним, ОСОБА_2 почав висловлювати невдоволення на реакцію ОСОБА_7 щодо зробленого ним сюрпризу та став на ґрунті ревнощів висловлювати їй претензії з приводу наявності у неї в минулому особистих відносин з іншим чоловіком, а також щодо неповідомлення нею йому про вказані відносини.

В ході вказаного словесного конфлікту ОСОБА_2 своїм тулубом випадково зачепив столик, на якому була розміщена фігура у формі серця, викладена із палаючих свічок, до складу яких входив рідкий спирт, що є горючою легкозаймистою речовиною, після чого зазначений столик із палаючими свічками перекинувся на диван, де в цей час перебувала ОСОБА_7 Внаслідок чого, вміст зазначених свічок розлився та потрапив на диван, підлогу у даному приміщенні, а також на верхні кінцівки, тулубу та голову ОСОБА_7 після чого відбулося загорання розлитої рідини.

Як вбачається з плану земельної ділянки, в результаті дій відповідача згорів саме спірний сарай.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про доведеність обставин, щодо наявності неправомірних дій відповідача, наявності безпосереднього причинного зв'язку між ними і шкодою, завданою ОСОБА_1 та наявності вини відповідача, що свідчить про доведеність позовних вимог в частині стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок підпалу сараю.

Розмір майнової шкоди, який визначено звітом № 55/15 у сумі 58 739,30 грн., відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, а, отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню майнова шкода у розмірі 58 739,30 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_2 було пошкоджено майно позивачки, у зв'язку з чим остання зазнала моральних страждань, які полягають в тому, що вона вимушена захищати свої порушені права в судовому порядку, що вимагало додаткових зусиль для організації нею свого життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань, змін у звичному укладі життя позивачки, з урахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у сумі 5 000 грн.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог, встановлених статтею 88 ЦПК України. Відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 443,54 грн.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 60, 213, 214 ЦПК України щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи і дійшов необґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 309 ЦПК України, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 58 739,30 грн. у відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 443, 54 грн. у відшкодування судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: