Справа пр. №2/756/6227/17
У Х В А Л А

22 грудня 2017 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Андрейчук Т.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії.

Згадана ухвала 23 жовтня 2017 року була скасована Апеляційним судом м. Києва та питання передано на розгляд до суду першої інстанції.

Так, в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року зазначено, що ОСОБА_1, як сторона виконавчого провадження, обрала спосіб захисту свого порушеного права, як оскарження рішення, дії державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України. Крім того, в даній ухвалі вказано, що пред'явлення ОСОБА_1 заяви у формі позову, яка за змістом містить вимоги про оскарження рішення, дії державного виконавця під час виконання судового рішення не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки ЦПК України передбачає можливості застосовувати положення ст. 121 ЦПК України. Апеляційний суд м. Києва вказав в згаданій ухвалі, що пред'явлення ОСОБА_1 заяви у формі позову, яка за змістом містить вимоги про оскарження рішення, дії державного виконавця під час виконання судового рішення не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки ЦПК України передбачає можливості застосовувати положення ст. 121 ЦПК України.

09 листопада 2017 року ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва позовну заяву ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії повернуто позивачеві у зв'язку з тим, що вказана справа не підсудна Оболонському районному суду м. Києва.

06 грудня 2017 року дана ухвала була скасована ухвалою Апеляційного суду м. Києва, в якій зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що дана справа не підсудна суду на підставі вимог ч. 2 ст. 114 ЦПК України, оскільки до даних правовідносин правила виключної підсудності не застосовуються, так як спір виник не з приводу нерухомого майна, а щодо оскарження дій державного виконавця та скасування відповідних постанов. При цьому місце виконання судового рішення та місце знаходження майна боржника правового значення для вирішення питання підсудності даної справи не мають, оскільки діючим цивільно-процесуальним законодавством визначено підсудність скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби безпосередньо до суду, який видав виконавчий лист.

Таким чином, враховуючи висновки Апеляційного суду м. Києва, викладені в ухвалах від 23 жовтня 2017 року та 06 грудня 2017 року, позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст. 175 ЦПК України.

Згідно з п. п. 2, 4, 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційни код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Однак ОСОБА_1 вимоги, передбачені вказаними законодавчими нормами, не виконані.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів, вбачається, що ОСОБА_1 заявлено вимоги про визнання неправомірними дій державного виконавця, скасування постанов старшого державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Чорного В.В. про накладення арешту на майно від 07 червня 2017 року та про стягнення виконавчого збору від 07 червня 2017 року, що винесені в ході здійснення виконавчого провадження №51739378.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У своєму позові ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову старшого державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 07 червня 2017 року про накладення арешту на майно, вказуючи, що державним виконавцем накладений арешт на транспортний засіб, належний останній на праві власності.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Аналізуючи наведені норми та роз'яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд дійшов висновку, що боржник, на майно якого накладено арешт, не може пред'являти позов про скасування постанови про накладення арешту на майно, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення даного питання (відповідно до розділу VII ЦПК України).

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Враховуючи викладене, позивач в частині вимог про визнання неправомірними дій державного виконавця, визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 07 червня 2017 року про накладення арешту на майно мала б звернутися до суду зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця (в даному випадку зі скаргою на постанову державного виконавця про накладення арешту на майно), а не з позовною заявою.

Таким чином, позивачеві слід визначитись зі змістом своїх вимог.

Окрім цього, відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Виходячи з вищезазначеного, Оболонський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві не може бути відповідачем у даній справі. Тому позивачу ОСОБА_1 слід визначитися з колом відповідачів у справі.

Окрім цього, ОСОБА_1 у своїй позовній заяві вказує, що належне їй рухоме майно зареєстроване в Оболонському районі м. Києва за місцем її реєстрації, проте нею не конкретизовано, яке саме майно належить їй на праві власності. До того ж у позовній заяві та доданих до неї документах відсутнє посилання на докази на підтвердження того, що позивач є власником майна, яке знаходиться в Оболонському районі м. Києва та на яке накладено арешт постановою старшого державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 07 червня 2017 року.

Таким чином, ОСОБА_1 слід зазначити посилання на докази на підтвердження того, що майно, яке позивач просить звільнити з-під арешту, знаходиться на території Оболонського району м. Києва та належить останній на праві приватної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На виконання зазначеної ухвали позивач повинна подати до суду позовну заяву в новій редакції відповідно до вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, з урахуванням вимог про усунення недоліків, викладених в цій ухвалі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків у термін до 29 грудня 2017 року, але не пізніше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку, якщо недоліки позовної заяви у встановлений строк не будуть усунуті, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Т.В. Андрейчук