СЕРЕДИНО-БУДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 586/393/17
Номер провадження по справі 6/586/671/17 УХВАЛА
03 травня 2017 року м.Середина-Буда
Середино-Будського районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Темірова Ч.М.,
при секретарі Дяченко Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Середина-Буда, без фіксування технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, подання начальника Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2,-
До суду звернулася начальник Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 із вказаним поданням, просить відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» оголосити розшук боржника ОСОБА_2 посилаючись на те, що боржник за останнім місцем його проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає та місцезнаходження його не відоме.
Подання мотивовано тим, що на виконанні у відділі Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області перебуває виконавчий лист №1-14/2011 від 25.07.2011, виданий Сумським районним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Сумського міського фінансового управління Сумської міської ради залишку боргу судового збору в сумі 9 413,95 грн. Виконавче провадження відкрито 08.02.2016 за №50100435. В ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржника за адресою, зазначеною у виконавчому документі не мешкає, що підтверджується актом начальника відділу ДВС. Враховуючи викладене, встановлено, що провести виконавчі дії не є можливим, фактичне місце перебування не відоме, заборгованість з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій станом на 11.04.2017 складає 10 455,35 грн., а тому на підставі ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» просить оголосити в розшук боржника.
Начальник Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, але не повідомила суд про причини своєї неявки.
Дослідивши матеріали справи та матеріали подання, суд приходить до такого.
З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області знаходиться виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа № 1-14/2011 від 25.07.2011, виданого Сумським районним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Сумського міського фінансового управління Сумської міської ради залишку боргу по судовому збору.
Виконавче провадження відкрито 08.02.2016, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №50100435).
Згідно розяснень Верховного ОСОБА_2 України від 01.02.2013 року вбачається, що статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Однак, статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами України і є обовязковими до виконання на всій території України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України Про виконавче провадження.
Згідно з ст. 1 Закон України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.
Виконавчими провадженнями поновлюються майнові та особисті немайнові права осіб шляхом застосування процесуальних засобів і способів примусу до осіб, які добровільно не виконали свої обов'язки у сфері матеріальних правовідносин.
У примусовому порядку державними виконавчими службами виконуються рішення суду у цивільних справах та інші рішення державних органів, якими задоволено вимоги про зобов'язання боржника до виконання певних дій або стягнення заборгованості.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.
Складовою справедливого судового розгляду згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.
Зокрема, державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених ЗУ "Про виконаче провадження", неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.
Так згідно з ст. 28 Закону України "Про виконаче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам, іншим учасникам виконавчого провадження, також адміністрації підприємства, установи, організації, фізичній особі - підприємцю під розписку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадлеження" державний виконавецьзобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Державний виконавець розяснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.
Згідно з п.п.14, 16, ч.3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; у разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
В обґрунтування заявленого подання начальником відділуДВС подано складений нею акт від 11.04.2016 в якому зазначено, що за вказаною у виконавчому документі адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не мешкає, його місцеперебування не відоме.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документам про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.
Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про оголошення розшуку боржника виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань.
Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Тому наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про оголошення розшуку боржника як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що начальник Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби на підтвердження своїх вимог не подала доказів про те, що боржнику ОСОБА_2 надсилались вимоги про добровільне виконання зобов'язань та докази одержання ним усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження.
Судом встановлено, що після відкриття виконавчого провадження і до дня звернення до суду з даним поданням, тобто за період з 08.02.2016 по 24.04.2017 державний виконавець з метою виконання судового рішення здійснив такі дії:
-08.02.2016 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, про те документів, які б підтверджували направлення копії вказаної постанови сторонам та направлення боржнику виклику до відділу ДВС в матеріалах подання відсутні;
-26.06.2016 направлено запит до державної інспекції сільського господарства України в Сумській області з метою отримання інформації про наявність реєстрації самохідних машин, тракторів та причепів у власності боржника ОСОБА_2, але в матеріалах подання відповідь на вказаний запит відсутня;
-11.07.2016 отримано інформацію про відсутність у боржника ОСОБА_2 зареєстрованих земельних ділянок на його ім'я;
-16.01.2017 направлено запит до територіального сервісного центру з метою отримати інформацію про наявність реєстрації транспортних засобів у власності боржника ОСОБА_2 З отриманої інформації встановлено, що відомості щодо прав власності відсутні;
-11.04.2016 року склав акт про те, що за боржник за адресою вказаної у постанові про відкриття провадження не проживає та у власності мана не виявлено.
Звертаючись до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, в контексті вищевказаних норм права, начальник відділу ДВС повинна була довести факт свідомого ухилення боржника від виконання рішення суду.
Однак, начальник відділу ДВС не надав до матеріалів подання доказів про те, що боржник умисно ухиляється від виконання зобовязання, оскільки не відомо чи отримував останній постанову про відкриття виконавчого провадження. Крім того, відсутні відомості про те, що державний виконавець зобовязував боржника вчинити певні дії з метою виконання судового рішення.
Отже, начальником відділу ДВС не надано достатніх доказів, які б свідчили про здійснення повного обсягу виконавчих дій та вжиття заходів примусового виконання рішення, передбачених ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження", для всебічного встановлення можливості виконання рішення за відсутності боржника, шляхом звернення стягнення на виявлене майно або кошти.
Не вжиття всіх передбачених законом заходів примусового виконання та передчасне оголошення боржника в розшук дає право державному виконавцю відповідно до ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" зупинити виконавче провадження та не вчиняти виконавчих дій, що може призвести до надмірного затягування та невиконання виконавчого документу та як наслідок порушувати права стягувача.
Крім того суд звертаю увагу на те, що звертаючись з вказаним поданням про оголошення розшуку боржника начальник відділу ДВС посилається на ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», але на даний час цей закон втратив чинність на підставі Закону №1404-VIII від 02.06.2016, у якому оголошення розшуку боржника регулюється положення статті 36.
Враховуючи вищевказані положення Конституції та норми права, приймаючи до уваги, що до матеріалів подання не надано відомостей про обізнаність боржника про наявність відкритого виконавчого провадження та строки його добровільного виконання, та те, що державним виконавцем зовсім не вжиті заходи примусового виконання судового рішення, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", суд приходить до висновку про відсутність законних підстав у задоволенні подання в звязку з недоведеністю, оскільки сама по собі наявність у боржника заборгованості та відсутність у нього грошових коштів та рухомого і не рухомого майна, не є свідченням того, що останній ухиляється від виконання боргового зобовязання.
Керуючись ст.33 Конституції України, Закону України Про виконавче провадження, ст.ст. 209, 210, 212, ЦПК України суд, -
У задоволені подання начальника Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області
ОСОБА_1 про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня проголошення ухвали або отримання її копії.

Головуючий: суддя Ч.М. Теміров