Справа № 569/8372/17
29 вересня 2017 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.,
секретар Марченко А.А.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення основної суми позики, відсотків за користування позикою, інфляційних втрат, моральної шкоди,
ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь 2 700 грн. - основної позики, 4 860 грн. - процентів за користування позикою, 243 грн. - 3% річних, 5 372 грн. з урахуванням індексу інфляції, 5 000 грн. - моральної шкоди та судові витрати в розмірі 1 640 грн.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01 травня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, який підтверджено розпискою відповідача про отримання позики у сумі 2 700 грн. з поверненням грошових коштів не пізніше ніж через один місяць, тобто до 1 червня 2014 року. Однак, після спливу строку повернення коштів за договором, відповідач відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов'язання щодо повернення позики, ігнорує вимоги позивача та всіма можливими способами ухиляється від виконання зобов'язання щодо повернення позики. Оскільки відповідач на момент пред'явлення цього позову не виконав своє грошове зобов'язання, з нього на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості за договором позики в розмірі 2 700 гривень. Крім того, договором передбачено, що за користування відповідачем грошовими коштами нараховуються 5 процентів від зазначеної суми, з виплатою процентів один раз на місяць. Оскільки, відсотки за користування грошовими коштами також не сплачувалися, то заборгованість по їх сплаті складає 4 860 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Також, так як порушене його право і це порушення триває по час подання позовної заяви, то відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України він має право нараховувати 3 % річних та інфляційні до повного його виконання. Так, 3% річних складає 243 грн., а сума збитків завданих інфляцією складає 5 372 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на його користь. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання по поверненню боргу, позивачеві довелося відмовитися від придбання собі побутової техніки, тобто покращити свої побутові умови, через що він тривалий час не міг вночі спокійно спати, а у зв'язку із зростанням курсу долара, сьогодні придбати ці речі він не має змоги. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почав до всього нервово відноситися, став дратівливим. У результаті цього, страждають крім нього самого і члени його родини, що призвело до розладу стосунків у родині. Розмір душевних страждань позивача і страждань його родини ним оцінюється у 5 000 грн.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав заявлених в позовній заяві, просив його задовольнити.
Відповідач в судові засідання не з'явився жодного разу, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.224 ЦПК України в заочному порядку за згодою представника позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено судом, 01 травня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики (далі - договір позики), відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 2 700 грн., а останній зобов'язувався повернути позику не пізніше ніж через один місяць з моменту укладення даного договору, тобто до 01 червня 2014 року. За кожен місяць користування грошовими коштами відповідач зобов'язувався сплатити позивачу 5 процентів від зазначеної суми.
Відповідно до п. 2 договору позики сума позики встановлена п.1 даного договору, отримана відповідачем від позивача до моменту підписання даного договору в повному обсязі.
Як встановлено в судовому засіданні договір позики підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджує той факт, що позика була отримана відповідачем від позивача до моменту підписання даного договору в повному обсязі. Факт отримання відповідачем у позику коштів підтверджується також розпискою від 01 травня 2014 року.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановлені договором. При цьому, згідно з частиною третьою статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до п.7 договору позики у випадку повернення суми позики визначеної в п.1 даного договору, з урахуванням відсотків, нарахованих за користування грошовими коштами, відповідачем готівкою, позивач зобов'язаний видати відповідачу розписку про одержання суми позики в повному обсязі або частково. Після повного виконання зобов'язання відповідачем за даним договором позивач зобов'язується також передати відповідачу примірник даного договору. У разі неможливості повернення примірника даного договору позивач повинен вказати про це в розписці.
Відповідно до п.8 договору позики у разі виконання зобов'язання шляхом зарахування суми позики, з урахуванням відсотків, нарахованих за користування грошовими коштами, на банківській рахунок позивача, позивач зобов'язаний повернути відповідачу примірник даного договору після зарахування суми позики на зазначений рахунок в повному обсязі. На примірнику даного договору позивач повинен поставити відмітку про повне виконання зобов'язань відповідачем за даним договором і скріпити її своїм підписом. У разі неможливості передати відповідачу примірник даного договору позивач зобов'язаний видати відповідачу розписку про повне виконання відповідачем зобов'язань за даним договором із вказанням про неможливість повернення примірника даного договору.
Як вбачається з пояснень представника позивача у визначений в договорі строк відповідач позику в повному обсязі не повернув, свої зобов'язання за договором позики не виконав. Оригінал договору знаходиться у позивача.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно п.6 договору позики в разі прострочення виконання зобовязання відповідачем за даним договором, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням відсотків, нарахованих за користування грошовими коштами, а також встановленого індексу інфляції за весь час прострочення і три проценти річних від простроченої суми.
З наданого суду позивачем розрахунку заборгованості за договором, укладеним з відповідачем, вбачається, що в результаті не виконання належним чином відповідачем своїх зобов'язання за договором станом на 29 травня 2017 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 13 175 грн. 00 коп., яка складається з заборгованості по основному боргу в розмірі 2 700 грн. 00 коп., процентів за користування позикою - 4 860 грн. 00 коп., 3 % річних - 243 грн. 00 коп., інфляційних втрат - 5 372 грн. 00 коп. Даний розрахунок суд визнає обґрунтованим і таким, що відповідає умовам договору, укладеного між сторонами.
За таких обставин, враховуючи встановлений факт неналежного виконання відповідачем свого грошового зобов'язання, суд приходить до висновку, щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики від 01 травня 2017 року у розмірі 13 175 гривень 00 копійок.
Відповідно до частини четвертої статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.
Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України.
Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом.
Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
У даному конкретному випадку договором позики не передбачено, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди.
Діючим законодавством не передбачено право на відшкодування моральної шкоди із правовідносин, що виникають із договірних зобов'язань.
Таким чином, за спірними правовідносинами у позивача не виникає права на відшкодування моральної шкоди.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1790-цс15.
Вирішуючи питання розподілу судових витрати між сторонами, суд враховує, що згідно з частиною першою статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Пунктами 2 та 3 частини третьою статті 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем у зв'язку з розглядом справи здійснено сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 640 грн. 00 коп., а також здійснено витрати на правову допомогу у розмірі 1 000 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги №27/03/17-Ф від 27 березня 2017 року, розрахунком витрат на правову допомогу відповідно до договору, згідно якого розмір витрат становить 1 000 грн. 00 коп. за консультацію та складання процесуальних документів для звернення до суду, який суд визнає обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам законодавства, квитанцією до прибуткового касового ордера №39-Ф від 29 травня 2017 року.
Таким чином, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати у розмірі 1 640 грн. 00 коп.
Керуючись статтями 526, 527, 530, 533, 625, 1046, 1047 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення основної суми позики, відсотків за користування позикою, інфляційних втрат, моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за договором позики від 01 травня 2014 року заборгованість у розмірі 13 175 (тринадцять тисяч сто сімдесят п'ять) гривень 00 копійок, яка складається з основного боргу у розмірі 2 700 (дві тисячі сімсот) гривень 00 копійок, процентів за користування позикою у розмірі 4 860 (чотири тисячі вісімсот шістдесят) гривень 00 копійок, 3 % річних у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 00 копійок, та інфляційних втрат в розмірі 5 372 (п'ять тисяч триста сімдесят дві) гривні 00 копійок.
В задоволенні решти позовних відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1 640 (одна тисяча шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд в Апеляційний суд Рівненської області позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення, відповідачем - в цей же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення (крім відповідача), можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складено 02 жовтня 2017 року.

Суддя О.О. Першко