Справа № 459/1146/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/4440/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Фейїр К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Фермерського господарства "ОСОБА_2" - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 серпня 2016 року у справі за позовом Фермерського господарства "ОСОБА_2" до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог Фермерського господарства "ОСОБА_2" відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ФГ "ОСОБА_2" - ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, при неповно з'ясованих обставинах справи. Вказує, що рішення суду не ґрунтується на принципах законності, верховенстві права, ухвалене без дотримання положень Конституції України.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 серпня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити і стягнути з Держави Україна в особі Державного казначейства України в користь ФГ "ОСОБА_2" 1000000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди в результаті протиправних дій Судді Сокальського районного суду Львівської області що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались.

За таких обставин, розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом та матеріалами справи установлено, що ухвалою судді Сокальського районного суду Львівської області від 07.07.2014 року у справі № 454/1872/14-ц відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_2» до Генеральної прокуратури України про відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконних дій посадових осіб Генеральної прокуратури України.

Зазначену ухвалу скасовано ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22.10.2014 року, з урахування ухвали Апеляційного суду Львівської області від 06.11.2014 року, з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Зі змісту цієї ухвали видно, що 07.07.2014 р. Фермерське господарство «ОСОБА_2» звернулося до Сокальського районного суду Львівської області з позовом, у якому просило у зв'язку з порушенням Генеральною прокуратурою України його прав, пов'язаних з безпідставною відмовою в реєстрації його заяви про кримінальне правопорушення та внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стягнути з Генеральної прокуратури України в користь Фермерського господарства «ОСОБА_2» 1000000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Частинами 1 та 4 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою, АРК або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статті 1173, 1174 ЦК України, передбачають спеціальні підстави і умови відповідності при завданні фізичній або юридичній особі шкоди у позадоговірних правовідносинах, які відрізняють їх від інших норм, що містять загальні правила позадоговірної (деліктної) відповідальності у цивільно-правових правовідносинах і полягають у спеціальному суб'єктному складі відповідальних осіб, спеціальній сфері діяльності цих суб'єктів та характері їх дій (владно-адміністративний, юридично-обов'язковий, односторонній).

Сферою застосування зазначених норм є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв'язку з прийняттям зазначеними суб'єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судові практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причиненого зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення при вирішенні спору. Особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Відшкодування шкоди, завданої органами дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду, передбачено Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої, незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Відповідно до ст.2 цього Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом виникає у разі постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення.

Проте згідно з вимогами ч.ч.4,5 ст.4 цього ж Закону, ч.2 ст.23 ЦК України відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральні втрати громадянинові, які призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що їх предметом є виключно процесуальні дії слідчого судді Сокальського суду Львівської області щодо постановлення ухвали від 07 липня 2014 року у справі №454/1872/14-ц, внаслідок чого ФГ "ОСОБА_2" було нанесено моральну шкоду, яка полягала у приниженні ділової репутації фермерського господарства, було порушено нормальні ділові та життєві зв'язки через неможливість продовження активної підприємницької діяльності

Частиною другою ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

А відтак, оскільки позивачем не доведено завдання шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, та вини відповідача в заподіянні такої шкоди, суд правильно відмовив у задоволенні вимог позивачу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Фермерського господарства "ОСОБА_2" - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 серпня 2016 року

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.