Справа № 369/8367/16-ц
Провадження № 2/369/187/17
РІШЕННЯ

Іменем України

15 вересня 2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.,

при секретарі Кузьменко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: ОСОБА_2, державний нотаріус Вишневої міської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім»єю, визнання права власності на майно, припинення права власності на майно та передачу майна в натурі, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_4 протягом семи років проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу, вели сумісне господарство.

13.07.2001 року за наслідком накпичування обома сумісних грошових коштів ними був придбаний у сумісну власність у рівних частках по ? житловий будинок у с. Крюківщина по вул. Жовтневій , буд. 1 Києво-Святошинський район, на підставі договору укладеного із ОСОБА_5, який посвідчено 13 липня 2001 року державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Бурлаковою, зареєстрований за № 2826.

Рішенням Крюківщинської сільської ради Києв-Святошинського району Київської області від 25.10.2001 року за № 75/16 позивачу та ОСОБА_4 було надано у спільне користування земельну ділянку 0,24 га для обслуговування саме вищезазначеного будинку по вул. Жовтнева,1 в с. Крюківщина.

05.08.2002 року ОСОБА_4 помер.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 09.09.2011 року по справі 22ц-5120 в задоволенні позову ОСОБА_6 про поновлення йому строку на прийняття спадщини за померлим його рідним братом ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29.03.2012 року №2 прийнято на облік ? частину житлового будинку по вул. Жовтнева, 1 у с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 22.12.2013 року по справі № 22ц/780/6770/13 визнано відумерлою спадщину, яка складається із ? частини житлового будинку у с. Крюківщина по вул. Жовтневій, буд. 1, що належала ОСОБА_4, який помер 05.08.2002 року.

Так позивач зазначає, що факт проживання більше ніж п»ять років зі спадкодавцем надає їй право вимоги спадкового майна у четвертій черзі спадкування, а у разі відсутності спадкоємців попередніх черг бути єдиним спадкоємцем. Зазначений факт сумісного проживання однією сім»єю юридично не був встановлений, оскільки позивач та спадкодавець мали довірительні відносини та на час сумісного проживання не вважали за необхідне ані реєструвати шлюб ані здійснювати будь-які інші дії для реєстрації відносин.

Посилаючись на вищевикладене позивач просила суд: визнати факт проживання однією сім»єю ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_4 у період більше ніж п»ять років до смерті останнього. Визнати право ОСОБА_1 на спадкування спадкового майна, що належить до спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 05.08.2002 року та складає ? житлової будівлі, що розташована у с. Крюківщина по вул. Жовтневій, буд. 1 право власності на яку належало ОСОБА_4 на підставі договору, укладеного між ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, посвідчений 13 липня 2001 року державним нотаріусом Бурлаковою, реєстровий № 2826, зареєстрований в Києво-Святошинському БТІ 14 серпня 2001 року № 668. Передати в натурі ОСОБА_1, як спадкоємцю за законом ? частину житлової будівлі, що розташована у с. Крюківщина по вул. Жовтневій, буд. 1 право власності на яку належало ОСОБА_4 на підставі договору, укладеного між ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, посвідчений 13 липня 2001 року державним нотаріусом Бурлаковою, реєстровий № 2826, зареєстрований в Києво-Святошинському БТІ 14 серпня 2001 року № 668. Припинити право власності територіальної громади Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на ? частину житлової будівлі, що розташована у с. Крюківщина по вул. Жовтневій, буд. 1 право власності на яку належало ОСОБА_4 на підставі договору, укладеного між ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, посвідчений 13 липня 2001 року державним нотаріусом Бурлаковою, реєстровий № 2826, зареєстрований в Києво-Святошинському БТІ 14 серпня 2001 року № 668.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні третя особа та представник третьої особи в судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні позову.

Третя особа державний нотаріус Вишневої міської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи справи за його відсутності.

Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази знаходить, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами в порядку окремого провадження, але, оскільки існує спір про право на спадкове майно , суд розглядає дану справу в порядку позовного провадження.

У відповідності до п. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки

Зі змісту ст. 74 СК України вбачається, що якщо жінка й чоловік проживають однією сім"єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

В судовому засіданні позивачка стверджувала, що вона та ОСОБА_4 проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 1995 року по 2002 рік, вели сумісне господарство.

13.07.2001 року за наслідком накопичування обома сумісних грошових коштів ними був придбаний у сумісну власність у рівних частках по ? житловий будинок у с. Крюківщина по вул. Жовтневій , буд. 1 Києво-Святошинський район, на підставі договору укладеного із ОСОБА_5, який посвідчено 13 липня 2001 року державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Бурлаковою, зареєстрований за № 2826.

Рішенням Крюківщинської сільської ради Києв-Святошинського району Київської області від 25.10.2001 року за № 75/16 позивачу та ОСОБА_4 було надано у спільне користування земельну ділянку 0,24 га для обслуговування саме вищезазначеного будинку по вул. Жовтнева,1.

Так судом встановлено, що 13 липня 2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали із ОСОБА_5 договір купівлі-продажу, за яким кожен із них набув право власності на ? частину житлового будинку № 1 по вул. Жовтнева в с. Крюківщина Києво-Святошинського району.

05.08.2002 року ОСОБА_4 помер.

В зв»язку з тим, що спірний будинок придбаний 13 липня 2001 року, на майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності жінки й чоловіка, які не перебувають у шлюбі між або в будь-якому іншому шлюбі поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто, на час придбання будинку діяв КпШС, яким не передбачено поділ майна між чоловіком та дружиною, які не перебували між собою у зареєстрованому шлюбі.

Сімейний кодекс України набув чинності лише 01 січня 2004 року, а тому не може застосовуватися до правовідносин, які виникли між сторонами до набуття ним чинності.

Згідно з ч.2 ст.13 КпШС права і обов»язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав та обов»язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.

Відповідно до Перехідних положень, Сімейний Кодекс України набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 1 січня 2004 року і зворотної сили не має.

Керуючись ст. 58 Конституції України та п. 1 Прикінцевих положень Сімейного кодексу України, п. 4 та п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, суд застосовує при визначенні правового статусу спірного майна положення Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року.

Ч. 2 ст. 112 ЦК Української РСР 1963 р. визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток.

За змістом п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року за № 20 „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону «Про власність», ст. 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці сім»ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об»єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (ст.ст.17,18 Закону України «Про власність») тощо.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сімї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, обднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7»яненко Н.В. суду пояснила, що вона знає ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 1995 року. Бувала в них дома. Років через 2-3 вони стали проживати по сусідству. ОСОБА_4 завжди допомагав свідку. Потім ОСОБА_4 та ОСОБА_1 стали проживати однією сім»єю. В Крюківщині у свідка є також земельна ділянка. Вона там буває лише літом. Скільки кімнат у спірному будинку свідок не пам»ятає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що спочатку вона та її матір ОСОБА_1 знімали квартиру. З 1997 року свідок познайомилась з ОСОБА_4 Зазначила, що у ОСОБА_4 та її матері ОСОБА_1 були хороші відносини. До будинку в с. Крюківщина свідок приїздила раз в неділю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що в неї суміжна ділянка поряду з будинком в с. Крюківщина. Бачила ОСОБА_1 кілька разів на городі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що її будинок знаходиться поряд із спірним будинком в с. Крюківщина. Декілька разів бачила ОСОБА_4 він сидів біля будинку чекав ОСОБА_1 Свідок зазначила, що декілька разів приносила ОСОБА_4 їсти, бо він був голодний.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи дійшов висновку про неможливість встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та дружини ОСОБА_11 та ОСОБА_4 у період з 1995 року по 2002 рік. Допитані в судовому засіданні свідки не надали суду достовірних показів на підтвердження спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім»єю взагалі. Пояснення свідка ОСОБА_8 суд оцінює критично, зважаючи на близькі родинні стосунки з позивачкою матір»ю свідка.

Те, що померлий ОСОБА_4 були співвласниками спі рного будинку не оспорюється.

Втім, доків того, що позивачка та ОСОБА_4 проживали однією сім»єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет судом не встановлено.

Також слід зазначити, що користування спільним будинком з 2001 року разом із померлим ОСОБА_4 не надає правових підстав для задоволення позовних вимог.

Більш того, ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.12.2013 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.10.2013 року скасовано та ухвалено нове, відповідно до якого визнано відумерлою спадщину, яка складається із ? частини житлового будинку № 1 по вул. Жовтнева в с. Крюківщина, Києво-Святошинсього району Київської області, що належав ОСОБА_4, який помер 5 серпня 2002 року. Передано спадкове майно, яке складається з ? частини житлового будинку № 1 по вул. Жовтнева в с. Крюківщина, Києво-Святошинсього району Київської області як відумерлу спадщину у власність територіальній громаді с. Крюківщина в особі Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Рішення набрало законної сили. Право на майно набуте та не оспорювалось позивачем в судовому порядку.

Враховуючи викладене, а також, що згідно з обгрунтуванням позову інші позовні вимоги щодо визнання права власності на майно, припинення права власності на майно та передачу майна в натурі є похідними від першої (ст.548 ЦК України), то позов задоволенню не підлягає у повному обсязі, і доводи сторони позивача та надані нею документи не спростовують такого висновку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 213-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Д.Усатов