АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2-104/11 Головуючий суддя І інстанції Лазюк С. В.
Провадження № 22-ц/790/2128,2194/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря - Радченко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 червня 2015 року прийнято відмову від позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в частині зустрічного позову - закрито, в зв'язку з відмовою позивача за зустрічним позовом від позову.

Крім того, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 червня 2015 року затверджено мирову угоду, укладену 29 травня 2015 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 по цивільній справі № 2-104/11, відповідно до якої сторони добровільно розподілили спільне майно подружжя наступним чином:

припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на:

квартиру АДРЕСА_1; автомобіль «Seat Ibiza» 2006 року випуску, державний номер № НОМЕР_1; гараж НОМЕР_3 по АДРЕСА_6; на 42/100 частки квартири АДРЕСА_3; квартиру АДРЕСА_2; садовий будинок площею 28,5 кв.м. з господарськими будівлями та земельною ділянкою в сел.Ржавець Харківського району Харківської області в СТ «Оргтехніка»; автомобіль «Audi Q7» 2006 року випуску, державний номер № НОМЕР_2;

визнати право власності:

на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2;

автомобіль «Seat Ibiza» 2006 року випуску, державний номер № НОМЕР_1 за ОСОБА_2;

гараж НОМЕР_3 по АДРЕСА_6 за ОСОБА_2;

визнати право власності:

на 42/100 частки квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_4.

визнати право власності:

на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_3;

садовий будинок площею 28,5 кв.м. з господарськими будівлями та земельною ділянкою в сел. Ржавець Харківського району Харківської області в СТ «Оргтехніка» за ОСОБА_3;

автомобіль «Audi Q7» 2006 року випуску, державний номер № НОМЕР_2 за ОСОБА_3.

Провадження у справі - закрито, у зв'язку із затвердженням мирової угоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 червня 2015 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на те, що результати розгляду вказаної цивільної справи мають для нього суттєве значення, оскільки в провадженні Дзержинського відділу держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться на виконанні виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на його користь заборгованості за договором позики у сумі 3708591,51, яку він не сплатив в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з*явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна, що є їхньою спільною сумісною власністю.

ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2, в якому після уточнення просив визнати його особистою власністю квартиру АДРЕСА_3, визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2, садовий будинок літ. А-1 площею 28,5 кв.м. з надвірними будівлями: сараєм Б,Г, гаражем В у с.Ржавець Харківського району Харківської області в садівничому товаристві «Оргтехніка» та земельну ділянку НОМЕР_4 в с.Ржавець Харківського району Харківської області в садівничому товаристві «Оргтехніка», а також автомобіль «Audi Q7» 2006 року випуску, державний номер № НОМЕР_2. Всього на загальну суму 1 094 944,00 грн.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_3 за зустрічним позовом ОСОБА_5 подав заяву про відмову від позовних вимог за зустрічним позовом та закриття провадження у справі в порядку ст. 205 ЦПК України. Така заява була задоволена судом.

ОСОБА_1 вказує, що відмовившись від позову ОСОБА_3 порушив його права, оскільки ОСОБА_3 перед ним має значні грошові зобов*язання.

Між тим, особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Частиною 1 статті 31 ЦПК України передбачено право позивача відмовитися від позову протягом усього часу розгляду справи,

Згідно зі ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

У ч. 3 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Оскільки, одним із принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, закріплений у ст. 11 ЦПК України, відповідно до якого позивач визначає можливість звернення до суду та на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали про прийняття відмови від позову.

Відповідно вимог ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що ухвала суду про прийняття відмови від позову постановлена з дотриманням вимог закону, тому апеляційну скаргу в цій частині необхідно відхилити.

Що стосується ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 червня 2015 року про затвердження мирової угоди, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ст. 175 цього Кодексу мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Виходячи із змісту вказаної статті процесуального закону, мирова угода - це укладена сторонами з урахуванням інтересів усіх заінтересованих осіб, що беруть участь у справі, угода, яка визнається судом лише після встановлення законності й обґрунтованості її умов, а також з'ясування думки усіх заінтересованих осіб щодо можливості її визнання. Метою такої угоди є врегулювання спору між сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету спору, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Колегією суддів встановлено, не заперечується сторонами, що в провадженні відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Харківській області знаходиться виконавче провадження № 48273954 по примусовому виконанню виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 3708591,58 грн. На теперішній час виконавча служба проводить дії щодо виконання рішення суду, у зв*язку з чим можливо і звернення стягнення на частку у праві спільної сумісної власності боржника ОСОБА_3

За встановлених обставин визнання мирової угоди, укладеної між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, за якою право власності на майно, що належить дружині та чоловікові визнано за іншою особою - ОСОБА_4, порушує права ОСОБА_1 по примусовому виконанню зазначеного виконавчого листа.

Однак, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі на підставі ст.175, 206 ЦПК України, на зазначене уваги не звернув, та дійшов передчасного висновку, що даною угодою не порушуються права, свободи чи інтереси інших осіб.

З підстав вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції про затвердження мирової угоди підлягає скасуванню, як постановлена з порушенням процесуального закону з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 червня 2015 року про затвердження мирової угоди скасувати, питання передати на новий розгляд.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 червня 2015 року про прийняття відмови від позовних вимог за зустрічним позовом - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - А.І. Колтунова

С.С. Кругова