Справа 688/3805/16-ц
№ 2/688/71/17
Рішення

іменем України

10 квітня 2017 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Мазур Н.В.

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м.Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратив право користування житловою кімнатою в гуртожитку та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення суд,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року позивач за первісним позовом ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратив право користування житловою кімнатою в гуртожитку.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі ордеру № 741 від 30.04.2004 на жилу площу в гуртожитку року як працівнику ВАТ «ШЗК» її разом з сім'єю було вселено у гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 на чотирьох осіб. Право власності на дану кімнату в гуртожитку вона набула 23.05.2013 року шляхом її приватизації. Вказує на те, що в жовтні 2016 року вона звернулася у відділ реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради Хмельницької області для отримання необхідних документів для оформлення субсидії, і їй стало відомо про те, що в її кімнаті в гуртожитку значиться зареєстрованим ОСОБА_6. Однак, останній з часу її вселення в кімнаті не проживає, комунальні послуги не сплачує і категорично відмовляється зніматися з реєстрації добровільно. Тому, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_6 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_2, в якому просив усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1, вселення його в дану кімнату. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вказана кімната була отримана ним на законних підставах на підставі ордеру, оскільки він на той час працював на Шепетівському заводі культиваторів. З 21.04.1998 року він не працював, доглядав за батьками та перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Шепетівської райдержадміністрації, як одержувач компенсаційної грошової виплати за доглядом за інвалідом І групи та особою, яка досягла 80-річного віку, тому тимчасово проживав у батьків в с.Вовківчики Шепетівського району Хмельницької області. За вказаний період часу його кімната була приватизована іншою особою - ОСОБА_2. Остання змінила замки на вхідних дверях, встановила нові двері і в спірну кімнату він не має можливості, тобто чинить йому перешкоди в користуванні даною кімнатою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 підтримали первісний позов з підстав, викладених у ньому та просили його задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити, оскільки ОСОБА_6 з 2004 року ніколи не проживав у спірній кімнаті, перешкод у користуванні цією кімнатою йому ніхто не чинив, не приймав участі в утриманні спірної кімнати.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення первісного позову посилаючись на те, що ОСОБА_6 не проживав у даній кімнаті з тих підстав, що ОСОБА_2 чинила йому перешкоди для проживання та підтримали зустрічний позов, з підстав, викладених в ньому.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визнання таким, що втратив право проживання у кімнаті гуртожитку підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування житловим приміщенням та вселення необхідно відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ст. ст.127, 132 ЖК України гуртожитки використовуються для проживання робітників у період роботи на підприємстві і їх може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин.

Відповідно до вимог ст.128 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної організації або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

Стаття 129 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Пунтом 10 Примірного положення про гуртожитки передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, як працівник ВАТ «ШЗК» на підставі ордеру № 741 від 30 квітня 2004 року на жилу площу в гуртожитку в будинку АДРЕСА_1, склад сім'ї якої на той час становив чотири особи.

З пояснень ОСОБА_2 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4342165 від 04.06.2013 року, вбачається, що з 23.05.2013 року власником кімнати № АДРЕСА_1 загальною площею 12,9 кв.м., є ОСОБА_2 яку вона приватизувала .

Однак, згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 28.10.2016 року, крім власника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованим значиться ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Відповідно до Акта комісії у складі мешканців гуртожитку, посвідченого ПП «Управлінська компанія «Управдом» № 3055 від 03.11.2016 року, вбачається, що в АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2 з 07.05.2004 року по даний час, а ОСОБА_6, у вказаній кімнаті не проживає, комунальними послугами не користується.

Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Обов'язок наймача вносити плату за користування майном, в тому числі й житлом, встановлено ст.ст.762 та 815 ЦК України.

Відповідно до ст.ст.815,820 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло, наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла.

До справи додано розрахунок щомісячних платежів по оплаті за комунальні послуги, згідно якого ОСОБА_2 з 2007 року сплачує квартплату за утримання кімнати АДРЕСА_1

Згідно довідки ПП «Управлінська компанія «Управдом» №3087 від 09.11.2016 року на ОСОБА_2 з 01.08.2011 року відкрито особовий рахунок за № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, за вказаним особовим рахунком проводилась своєчасна оплата за комунальні послуги, і на даний час відсутня заборгованість.

З довідки Шепетівського комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства № 22 від 06.12.2016 року вбачається, що станом на 01.12.2016 року у ОСОБА_2, мешканки АДРЕСА_1 відсутня заборгованість по оплаті за послуги з водопостачання та водовідведення.

Відповідач ОСОБА_6 не надав суду доказів отримання ним ордеру на вселення у кімнату АДРЕСА_1.

Крім того, посилання відповідача ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_5 на те, що ОСОБА_6 у спірній кімнаті тривалий час не проживав з поважної причини, оскільки доглядав у с.Вовківчики Шепетівського району хворих батьків спростовується довідкою №1333 від 28.10.2016 року, відповідно до якої останній з 21.04.1998 року по 31.12 2002 року доглядав хворого батька ОСОБА_9

Однак, як вбачається з трудової книжки на ОСОБА_6, останній був прийнятий на роботу на Шепетівський завод культиваторів 12.08.1987 року та звільнений з роботи 06 травня 1993 року за власним бажанням і з 13.05.1993 року став працювати водієм в Шепетівській ЦРЛ і був звільнений з роботи 14.04.1998 року за власним бажанням по догляду за інвалідом І групи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що з 1994 року по 2006 рік працювала начальником ЖЕК ВАТ «ШЗК» та займалась поселенням в гуртожиток. Поселення ОСОБА_2 в кімнату № АДРЕСА_1 відбулося в 2004 році на підставі ордеру. В даній кімнаті на той час ніхто не проживав, попередні мешканці - сім'я ОСОБА_11 проживала в ній з 1997 року по 2000 рік, кімната була закрита. В даному гуртожитку ОСОБА_6 був зареєстрований з 1988 року і мав ліжко-місце, в подальшому вона особисто подавала списки осіб, які були зареєстровані, але не проживали в гуртожитку для зняття з реєстрації і знає, що ОСОБА_6 перебував у тих списках, але чому він не був знятий з реєстрації не знає, і спір за цю кімнату виник лише в 2016 році. До цього часу до неї, як коменданта даного гуртожитку, з питанням про усунення перешкод у користуванні даною кімнатою ОСОБА_6 не звертався.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що проживала в кімнаті № АДРЕСА_1 періодично з 1997 року по 2000 рік, після чого, в даному гуртожитку їй виділили кімнату № 71. За час її проживання в кімнаті № 84, ОСОБА_4 вона не бачила, в кімнату він не приходив і взагалі в даному гуртожитку з 1997 року його не бачила.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що в 2011 році після протікання проводив ремонтні роботи даху над кімнатою АДРЕСА_1, за які розраховувалась з ним ОСОБА_2

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_13 суду пояснили, що працювали разом з ОСОБА_4 з 1985 року на Шепетівському заводі культиваторів, останній в 1990-1995 р.р. проживав в кімнаті № АДРЕСА_1, бачили його в гуртожитку до 2000 року.

Посилання ОСОБА_4 та його представника, як на підставу для усунення перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення ОСОБА_4 у кімнату АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що в даній кімнаті ніхто не проживає, відсутні речі та меблі, які свідчили про постійне місце проживання, а позивач ОСОБА_2 разом з сім'єю проживає іншому місці, суд не приймає до уваги, оскільки вказане спростовується довідкою Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області № 02-18/6 від 12.01.2017 року, згідно якої ОСОБА_2 з 2004 року не зареєстрована в с.Пліщин Шепетівського району Хмельницької області.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що до 2004 році сім'я ОСОБА_2: чоловік, жінка та двоє дітей були зареєстровані в с.Пліщин Шепетівського району у господарстві матері ОСОБА_15 З 2011 року чоловік та двоє дітей були зареєстровані знову у АДРЕСА_1, де проживають по даний час, ОСОБА_2 з 2004 року в с.Пліщин Шепетівського району не зареєстрована і власного житла у селі не має.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_4. втратившим право користування житловою кімнатою у гуртожитку, знайшли своє підтвердження, і тому їх слід задовольнити, оскільки останній без поважних причин не проживав у спірній кімнаті гуртожитку, щонайменше з 2004 року.

Відповідачем ОСОБА_4 у судовому засіданні не доведено обставини, що він був відсутній у кімнаті №84 гуртожитку з 2004 року з поважних причин, а тому і відсутні правові підстави для задоволення його зустрічного позову про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача.

На підставі ст.ст. 71, 72,127-129,132 ЖК України, керуючись ст.ст.10, 11,57,58, 60, 88, 212-215, 218,223 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратив право користування житловою кімнатою в гуртожитку - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування житловою кімнатою АДРЕСА_1

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усун ення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 551 грн.20 коп. в повернення судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в Апеляційний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Шепетівський міськрайонний суд.

Суддя: Н.В.Мазур