Справа № 189/1399/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.09.2017 року Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Лукінової К.С.

при секретарі - Копиці С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Покровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту смерті,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до суду з вищеназваною заявою, у якій просить встановити факт смерті матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. В заяві вказала, що 02.04.2017 року померла її мати ОСОБА_2 Свідоцтво про смерть видане на тимчасово окупованій території України. 25.09.2017 року заявник звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, щодо реєстрації смерті, на що було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Встановлення факту смерті необхідно для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану смерті матері. У Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, роз'яснили, що за правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні зазначено перелік медичних документів, які є підставою для державної реєстрації смерті. Заявниця має намір встановити факт смерті матері, оскільки це має юридичне значення, а саме для реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану України факту її смерті, видачі свідоцтва про смерть.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надіславши до суду письмову заяву, в якій не заперечує проти задоволення заяви громадянки ОСОБА_1 у справі про встановлення факту смерті і просить провести судове засідання без присутності представника заінтересованої особи.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії ІІ-ЯЮ №009012 вид. с-ще Башанта Городовиківським РАЦС Калмикія від 06.12.1961 р. ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в графі мати вказана ОСОБА_2 (а.с. 10)

Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 26.09.2017 р. вбачається, що 28.07.1981 р. вид. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали шлюб, змінивши після укладення шлюбу прізвище з ОСОБА_3 на Дика. (а.с. 11).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії І-НО №090348, виданого 28.07.2000 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_1 уклали шлюб. (а.с.10 ).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Лікарського свідоцтва про смерть № 150 від 03.04.2017 р. ОСОБА_2 02.04.2017 р. померла в м. Макіївка Донецької області. (а.с. 6).

Відповідно до копії листа Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 25.09.2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у реєстрації смерті її матері ОСОБА_2, у зв'язку з тим, що відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або посадовими особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (а.с.12).

Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та Постанови Верховної Ради України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови. Місто Донецьк віднесено до населених пунктів, які визнано тимчасово окупованими територіями.

Відповідно до ч. 2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 18 зазначеного вище закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав або підтвердження чи відсутність неоспорюваних прав.

Згідно ст. 257-1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Згідно з абз. 2 ч.1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У даному випадку заяву до суду подала ОСОБА_1, яка є дочкою померлої.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, є громадянкою України, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса фактично місцеперебування: смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, вул. Садова, буд. № 31. Судом на підставі письмових пояснень заявниці встановлено, що ОСОБА_2, яка є матір'ю заявниці і померла 02.04.2017 р. на тимчасово непідконтрольній Україні території, у м. Макіївка, Донецької області, що унеможливлює реєстрацію факту смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України.

Після її смерті заявник не може отримати свідоцтво про смерть установленого зразку, а медичне свідоцтво про смерть №150, з якого видно, що ОСОБА_2, померла 02.04.2017 р. в м. Макіївка, Донецької області, не може бути використано заявником для реєстрації смерті на території України.

Беручи до уваги, що від встановлення факту смерті ОСОБА_2 залежить виникнення особистих майнових прав заявника, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також той факт, що заявник має на меті встановити факт смерті ОСОБА_2 для отримання свідоцтва про смерть та для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд вважає факт смерті ОСОБА_2 встановленим.

Таким чином, керуючись ст.ст. 3, 15, 64, 212-215, 234, 235, 256, 257-1, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Покровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 02.04.2017 року у Центрально-Міському районі м. Макіївка, Донецької області.

Відповідно до вимог ч. 4, 5 ст. 257-1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення шляхом його невідкладного направлення до Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для державної реєстрації смерті ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Покровський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Суддя К.С. Лукінова