Справа № 303/7414/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 травня 2017 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів Кожух О.А., Бисага Т.Ю.,

секретарі Сочка І.І.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

та представника ТзОВ «ОТП Факторигн Україна» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 28 лютого 2017 року по справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору ПАТ «ОТП ОСОБА_3», приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального ОСОБА_4 про визнання договору факторингу та договору про відступлення права вимоги недійсними в порядку захисту прав споживачів,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи його тим, 07.10.2005 року між ним та АКБ Райффайзенбанк Україна правонаступником усіх прав та обовязків якого є ЗАТ ОТП ОСОБА_3 (правонаступником якого є ПАТ ОТП ОСОБА_3 Україна) було укладено кредитний договір №ML-800/050/2005 про надання споживчого кредиту у сумі 80 000 доларів США. 18.02.2008 року між ним та ЗАТ ОТП ОСОБА_3 (правонаступником якого є ПАТ ОТП ОСОБА_3 Україна) було укладено кредитний договір №ML-801/018/2008 про надання споживчого кредиту у сумі 100 000 доларів США. 11.07.2008 року між ним та ЗАТ ОТП ОСОБА_3 (правонаступником якого є ПАТ ОТП ОСОБА_3 Україна) було укладено кредитний договір №CL-801/051/2008 про надання споживчого кредиту у сумі 30 916 доларів США. 28.10.2011 року між ПАТ ОТП ОСОБА_3 та ТОВ ОТП Факторинг Україна було укладено договір купівлі продажу кредитного портфелю № б/н. Також 28.10.2011 року між ПАТ ОТП ОСОБА_3 та ТОВ ОТП Факторинг Україна було укладено договір про відступлення права вимоги, який зареєстрований в реєстрі за № 8365 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Оскільки згаданий договір купівлі кредитного портфелю має характер договору факторингу, а споживчі кредити, придбані відповідачем, є валютними, і право вимоги, згідно договору про відступлення права вимоги надає право вимагати повернення кредиту та відсотків у доларах США, позивач вважає, що ТОВ ОТП Факторинг Україна не мало законного права укладати вищезгадані договори оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу кредитного портфелю між ТОВ ОТП Факторинг Україна та ПАТ ОТП ОСОБА_3 28.10.2011 року діяло розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №231 від 03.04.2009 року, згідно п.п.2 п.1 якого набуття відступлення права вимоги до боржника фізособи не допускається.

З урахуванням наведеного просив визнати недійсним договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н від 28.10.2008 року укладений між ПАТ ОТП ОСОБА_3 та ТОВ ОТП Факторинг Україна в частині купівлі-продажу кредитних договорів укладених ОСОБА_1 та визнати недійсним договір відступлення права вимоги від 28.10.2008 року укладений між ПАТ ОТП ОСОБА_3 та ТОВ ОТП Факторинг Україна в частині відступлення права вимоги за кредитними договорами укладеними ОСОБА_1

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 28.02.2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ТзОВ «ОТП Факторигн Україна» - ОСОБА_3, який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного висновку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позов є необґрунтований, належних доказів того, що порушені права ОСОБА_1 останній не надав та у звязку із зверненням позивача до суду із спливом строку позовної давності, суд відмовив у задоволенні позову.

Однак повністю з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 28.10.2011 року між ПАТ ОТП ОСОБА_3 та ТОВ ОТП Факторинг Україна було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до якого ПАТ «ОТП ОСОБА_3», продав (переуступив) фактору, яким є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких визначений в додатку до договору).

Відповідно до п.3.3 договору купівлі-продажу кредитного портфелю до фактора перейшли всі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності зазначеним договором, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу, правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу, а також правами вимоги до боржників щодо сплати штрафних санкцій.

Також 28.10.2011 року між ПАТ ОТП ОСОБА_3 та ТОВ ОТП Факторинг Україна було укладено договір про відступлення права вимоги, який зареєстрований в реєстрі за № 8365 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Відповідно до вказаного договору ПАТ ОТП ОСОБА_3 відступив право вимоги ТОВ ОТП Факторинг Україна за кредитними договорами укладеними з ОСОБА_1 №ML-800/050/2005 від 07.10.2005 року, №ML-801/018/2008 від 18.02.2008 року, №CL-801/051/2008 від 11.07.2008 року.

Позивачем не надано доказів стосовно того, яке саме його право було порушено при вчиненні оспорюваного правочину купівлі-продажу кредитного портфелю.

Встановлено, що вищевказаний правочин був вчинений на підставі положень ст. 512 ЦК України, згідно з якого допускається заміна кредитора у зобовязанні іншою особою у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

При цьому, в силу положень ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника.

За своєю правовою природою договір купівлі-продажу кредитного-портфелю, укладений між відповідачами у справі, є договором факторингу.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Сторонами у договорі факторингу є клієнт, яким може бути фізична або юридична особа, яка є субєктом підприємницької діяльності, та фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст.1079 ЦК України).

ОСОБА_1 будь-яких обставин, які відповідно до положень ст.ст. 203, 215 ЦК України є підставами для недійсності правочину, при укладенні між відповідачами договору купівлі-продажу кредитного портфелю суду, як першої, так апеляційної інстанції не надав.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Застосування строку позовної давності можливе лише за наявності порушення відповідачем прав позивача. Якщо ж судом встановлено, що відповідачем не порушено право відповідача, то застосування строку позовної давності не можливе, а необхідно відмовляти у задоволенні позовних вимог саме з підстав необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції, в порушення норм матеріального права, не взяв до уваги наведе та відмовив у задоволенні позову у звязку з спливом строку позовної давності при тому, що позов є необґрунтований та ОСОБА_1 не доведено порушення його прав, що встановлено судом першої інстанції.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у відповідності до п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, яким у позові ОСОБА_1 слід відмовити із вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, ст.ст. 512, 516, 1077, 1079 ЦК України, судова колегія,

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 28 лютого 2017 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді