Справа № 454/2339/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/783/3068/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Шандри М.М., Шеремети Н.О.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні будинковолодінням та виселення з нього, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Сокальського районного суду м. Львова від 30 січня 2017 року позов задоволено.Усунуто ОСОБА_6 перешкоди в користуванні та розпорядженні належним йому на праві приватної власності будинковолодінням №17 на вул. Дружби в с. Свитазів Сокальського району Львівської області.Зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_6 перешкоди в користуванні та розпорядженні належним йому на праві приватної власності будинковолодінням №17 на вул. Дружби в с. Свитазів Сокальського району Львівської області. Виселено ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з будинковолодіння №17 на вул. Дружби в с. Свитазів Сокальського району Львівської області, без надання іншого житлового приміщення.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_4

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Вважає рішення таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а обставини зазначені в рішенні не відповідають дійсним фактам. Зазначає, що головуючим у даній справі визначено суддю Струс Т.В., яка постановила оскаржуване рішення. Проте, згідно рішення, таке було ухвалено та внесено в автоматизовану систему документообігу Смаль, який в свою чергу не входив до складу суду, що здійснював судовий розгляд даної справи.

В судове засідання окрім представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 решта учасників справи не зявилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що такі повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції посилаючись, зокрема, на ч.1, 4 ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод, ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, 150 ЖК України та задовольняючи позов, виходив з того, що з дослідженої в судовому засіданні копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1545657 від 29.03.2003р. виданого ДКП ЛОР «Червоноградське МБТІ» встановлено, що ОСОБА_5 в цілому на праві приватної власності належить будинок на вул. Дружби 17, в с. Свитазів, Сокальського району, Львівської області. Відповідно до довідки про склад сім'ї виданої Свитазівською сільською радою №615 від 05.08.2015 року у будинку на вул. Дружби 17, в с. Свитазів зареєстровані: ОСОБА_7 (колишня дружина), ОСОБА_8 (син дружини), ОСОБА_9 (син дружини), ОСОБА_10 (дочка дружини). Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 28.04.2016 року визнано ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, такими, що втратили право на користування житловим будинком на вул. Дружби 17, в с. Свитазів, Сокальського району, Львівської області та вирішено зняти їх із реєстрації. Відповідно до акту обстеження фактичного проживання осіб в будинку на вул. Дружби, 17 в с. Свитазів Сокальського району району Львівської області №119 від 05.08.2015 року складеною комісією в складі голови комісії сільського депутата ОСОБА_11 та членів комісії сільського голови ОСОБА_12 та дільничного інспектора Рудавського Ю.Б., встановлено, що в у даному будинку станом 05 серпня 2015 року проживають без реєстрації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 Матеріалами справи встановлено, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є житло, де вони є зареєстрованими, а саме с. Стенятин, вул. Цетральна, 112 Сокальського району, Львівської області, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім»ї від 05.08.2015 року та довідкою виконкому Стенятинської сільської ради №284 від 23.05.2016р. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у житловому будинку, належному позивачу не значаться зареєстрованими, та останній не надавав згоди на їх вселення у вказаний житловий будинок, договорів найму, оренди, обміну та інших договорів не укладав, а тому такі дії з боку відповідачів порушують права позивача як власника будинку, створюють перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а також позбавляють позивача реалізувати своє право на житло, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що такі висновки відповідають та не суперечать обставинам, що мають значення для справи та судом правильно застосовано закон, який підлягав до застосування, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення суду немає.

Позивачем заявлено позов про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні належним йому на праві власності будинковолодінням №17 на вул. Дружби в с. Свитазів Сокальського району Львівської області шляхом виселення із такого відповідачів.

Як вбачається із матеріалів справи, а також встановлено судом першої інстанції та сторонами не спростовано позивач був власником спірного будинковолодіння на час звернення до суду є таким і на даний час з 2003 року на підставі договору дарування від 17.09.2003 року. Таке його право відповідачами оспорювалось, зокрема, і за позовом відповідача ОСОБА_2 (судові рішення у справі №454/2190/15 Сокальського районного суду Львівської області Т2 а.с. 24-29), однак на даний час таке право власності є чинним та не скасованим та рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 набрало законної сили.

Із матеріалів справи, також, вбачається, що відповідачі, які є батьками колишньої дружини позивача з 2015 року фактично без будь-якої згоди на те позивача почали проживати у спірному будинку (акт про фактичне, без реєстрації проживання відповідачів у спірному будинку Т1 а.с. 13). Крім цього, із рішення від 28.04.2016 року, що набрало законної сили у справі №454/2025/15 Сокальського районного суду Львівської області, також, вбачається, що при поданні цього позову позивач ОСОБА_5, також, посилався і на те, що відповідачі періодично проживали у спірному будинку і до 2015 року, а саме відповідач ОСОБА_4 з 2007 року та з 2010 року ОСОБА_2

Таке вселення відповідачів у будинок позивача можна пояснити існуванням на той час права на проживання у такому їх доньки, колишньої дружини позивача ОСОБА_7

Однак, з часу розірвання шлюбу між позивачем та ОСОБА_7 12.01.2007 року (свідоцтво про розірвання шлюбу Т1 а.с. 8), одруження позивача з іншою жінкою 19.03.2011 року (свідоцтво про шлюб Т1 а.с. 14), а також після визнання колишньої дружини позивача ОСОБА_7 такою, що втратила право на користування спірним будинком (згадане рішення у справі №454/2025/15 від 28.04.2016 року, яке набрало законної сили 26.10.2016 року, слід вважати, що відповідачі проживають у такому без жодних на те законних підстав не будучи членами сімї ні позивача, ані членів його сімї та їх вказане проживання, перебування у такому житловому будинку порушує законні права позивача як власника на користування та розпорядження таким майном.

Зважаючи на те, що такі його права відповідачами порушуються без жодних посилань на законність їх дій слід вважати, що права позивача, як власника підлягали захисту у обраний ним спосіб та правильно були відновлені оскаржуваним судовим рішенням.

Крім цього, при вирішенні справи колегія суддів зважає і на те, що виселення громадян із житлового приміщення без надання іншого житла при тому, що такі проживали у ньому певний період та вселення їх у таке житло не слід вважати незаконним, слід вважати втручання у їх право на житло та крайнім заходом, який поряд із законністю повинен переслідувати легітимну мету та бути необхідним, тобто повинна бути збережена пропорційність такого втручання.

При цьому колегія суддів вважає, що таке виселення не порушуватиме їх прав на житло, оскільки у них наявне постійне житло, у якому вони зареєстровані у встановленому законом порядку, а саме будинок №112 у с. Стенятин Сокальського району Львівської області, який належить їх доньці ОСОБА_13 (акт обстеження матеріально-побутових умов від 5.08.2015 року (Т1 а.с. 15), довідка Стенятинської сільської ради №284 від 23.05.2016 року Т1 а.с. 124) та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.09.2017 року Т2 а.с. 32-39, 40-43). Тобто слід вважати, що виселенням таких із спірного житла не будуть порушені їх права на житло, оскільки такі мають інше місце проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку (ст. 29 ЦК України).

Крім цього, як вбачається із пояснень представника відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції у спірному будинку на даний час фактично ніхто не проживає, тобто слід вважати, що відповідачами фактично рішення суду виконано в добровільному порядку.

Зважаючи на наведене, рішення суду слід вважати таким, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, на які правильно посилався суд першої інстанції.

Щодо доводів скарги про внесення оскаржуваного рішення в автоматизовану систему документообігу іншою особою, а не суддею, якою було таке ухвалене, то слід вказати, що такі посилання жодним чином на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду не впивають.

Так, по-перше жодних доказів, що оскаржуване рішення внесено в систему документообігу не суддею Струс Т.В., а іншою особою суду не представлено, про такі не вказано та клопотань про витребування таких не заявлялось.

Окрім цього, внесення рішення у автоматизовану систему документообігу чи державний реєстр судових рішень ухваленого суддею Струс Т.В. рішення, яке ухвалене нею за наслідками розгляду справи та підписане особисто (Т1 а.с. 172-174) слід вважати технічним питанням, яке на законність та обґрунтованість процесу ухвалення судового рішення, передбаченого ЦПК України не впливає.

Тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2017 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: М.М. Шандра

ОСОБА_14