Справа № 515/362/17
Провадження № 2/515/706/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сивоконь Т.І.

за участю секретаря Комерзан Л.І.

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивачів ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 сільської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2017 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому просили визнати за ними на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному право власності на спадкове майно, посилаючись на наступні обставини.

02 липня 2009 року помер батько позивачів ОСОБА_5. 20.06.2014 року померла мати останніх ОСОБА_6 в м.Татарбунари Одеської області. Після смерті батька залишився житловий будинок з будівлями та спорудами №14 по вул.Горького в с.Нерушай Татарбунарського районного Одеської області, який фактично успадкувала їхня мати, оскільки проживала разом із батьком на час відкриття спадщини.

Вказаний вище житловий будинок ОСОБА_1, ОСОБА_2 мають право успадкувати як спадкоємці першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України.

Після смерті спадкодавця вони звернулися до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини, але їм було відмовлено по причині відсутності документів, підтверджуючих право власності померлого на зазначене нерухоме майно та відповідної реєстрації цього права.

За таких обставин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимушені звернутися до суду з даним позовом.

Позивачі та їх представник в судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.34,38).

Представник ОСОБА_4 сільської ради в судове засідання не зявився, але направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, не заперечуючи проти вимог позову (а.с.37).

Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Зі змісту пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню у відповідності із положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено.

У зв'язку з цим, з огляду на належне сповіщення позивача та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників позивача та відповідача.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачі є спадкоємцями по закону після смерті ОСОБА_6, що вбачається з наступних належних та допустимих доказів.

Згідно копії свідоцтва про смерть 1-ЖД №188028 від 03.07.2009 року (а.с.11) ОСОБА_5 помер 02 липня 2009 року.

Відповідно копії свідоцтва про смерть І-ЖД № 377820 від 26.06.2014 року (а.с.9) ОСОБА_6 померла 20 червня 2014 року.

Як слідує з копії свідоцтва про укладення шлюбу І-ЖД №399817 (а.с.10) 20.02.1977 року був укладений шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_5 /Левченко/ ОСОБА_8, який був зареєстрований Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис №6.

Копіями свідоцтв про народження ІІІ-ЖД №349945 від 19.05.1983 року (а.с.7) та ІІІ-ЖД № 451579 від 13.07.1985 року (а.с.8) підтверджується, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками позивачів.

Довідкою №84, виданою ОСОБА_4 сільською радою Татарбунарського району Одеської області 02.02.2017 року (а.с.12) зазначено, що відповідно до запису у погосподарській книзі виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради №8 особовий рахунок №581 ОСОБА_5 дійсно на момент смерті, яка сталася 02.07.2009 року, являвся власником житлового будинку №14 по вул.Горького в с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області.

Із довідки ТОВ Татарбунарське РБТІ та РОН №10 від 02.02.2017 р. (а.с.13) вбачається, що вартість спадкового житлового будинку з будівлями та спорудами, розташованого по вулиці Горького,14 в селі Нерушай Татарбунарського району Одеської області складає 176 752 грн.

З копії технічного паспорту на будинок №14 по вул.Горького в с.Нерушай Татарбунарського району, виготовленого 14.11.2014 року (а.с.15) вбачається, що власник цього будинку не вказаний, що свідчить про відсутність правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно.

Листом нотаріуса №48/02-14 від 27.01.2017 року (а.с.14) підтверджується, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 через відсутність правовстановлюючого документу на успадковане майно - житловий будинок.

З витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 47241800 від 28.03.2017 року (а.с.28) вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_6, Татарбунарським районним приватним нотаріусом ОСОБА_7 заведена спадкова справа №265/2014 за номером у спадковому реєстрі 56722514. До вказаної довідки долучені копії заяв позивачів за №708 від 03.11.2014 року та за №709 від 03.11.2014 року (а.с.29,30) про прийняття спадку після смерті своєї матері. Крім того, додані також свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки, виданого ОСОБА_1, зареєстрованого в реєстрі за №1412 (а.с.31) та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки виданого ОСОБА_2, зареєстрованого в реєстрі за № 1413 (а.с.32).

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Таким чином, судом встановлено, що позивачі в установлений законом строк звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та частково прийняли у встановленому законом порядку спадщину, отримавши кожний свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку земельної ділянки, яка залишилася після смерті їх матері. Однак, в звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на будинок, приватним нотаріусом ОСОБА_7 відмовлено останнім у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно. Відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок та належність його спадкодавцю ОСОБА_6 підтверджується матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні. Отримати вказаний документ після смерті спадкодавця законом не передбачено, що позбавляє позивачів можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері в установленому законом порядку.

За таких обставин, суд вважає, що права позивачів мають бути захищені шляхом визнання за ними, як спадкоємцями першої черги за законом на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному права власності на житловий будинок, розташований по вул.Горького,14 в с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області, що залишився після смерті ОСОБА_6, померлої 20.06.2014 року.

Керуючись ст.ст.58, 59, 60, 197, 208, 209, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1258, 1261, 1268 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємцями першої черги за законом, на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами по вул.Горького,14 в с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області, який залишився після смерті ОСОБА_6, померлої 20.06.2014 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сивоконь