Номер провадження 2/229/358/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.

при секретарі Польської Д.А.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Товариство з обмеженою відповідальністю "Гірничні машини - Дружківський машинобудівний завод", третя особа відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Дружківці Донецької області про визнання цивільно-правових відносин трудовими та стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4, звернувся до суду з вищеназваним позовом, вказав, що з серпня 2014 року працював за договором цивільно-правового характеру, який укладався ним з вказаним підприємством кожні 2-3 місяці. Останній договір було укладено 01 серпня 2016 року і строк його дії був визначений до 31 жовтня 2016 року. 17 жовтня 2016 року о 06 год.40 хв., позивач прийшов у побутове приміщення цеху № 10, переодягнувся у спеціальний робочий одяг і о 07 годині прийшов у приміщення котельні для виконання завдання. Під час виконання робіт стався нещасний випадок, внаслідок якого було отримано тілесні ушкодження. Згідно акту розслідування нещасного випадку, комісія відмовила позивачу в укладенні акту за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві, оскільки останній не був робітником підприємства. Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_4 просив визнати договір цивільно-правового характеру від 01 серпня 2016 року укладений між ним та ТОВ «Гірничі машини ДрМЗ» трудовим договором (а.с 1).

Представник відповідача позов не визнав. Вказав, що договір укладений між ТОВ «Гіріничні машини _ДрМЗ» та позивачем від 01.08.2016 року № ДрМЗ/0330-15 за своєю природою є договором підряду. Сторони при укладені договору закріпили, що правовідносини, які виникають договору регулюються цивільним законодавством та на них не поширюється дія трудового законодавства. На думку відповідача він не вступав з позивачем у трудові відносини, оскільки відсутній трудовій договір, відсутній запис у трудовій книжці, на позивача не поширювався внутрішній трудовий розпорядок, оплата проводилась за прийняті результати роботи ( а.с. 68-69).

Представник третьої особи відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дружківці Донецької області наполягала на задоволенні позову. Представник вказала, що згідно висновку, зроблено в акті форми Н-5 від 10.11.2016 року, договір від 01.08.2016 року № ДрМЗ/0330 - 16 має ознаки трудового договору (а.с. 45-50, 98-99, 196).

Перевіривши всі обставини на які посилаються сторони, заслухавши пояснення, дослідивши докази, суд дійшов висновку про відмову у позові з наступних підстав.

Між ТОВ «Гірничі машини ДрМЗ» та ОСОБА_4 було укладено договір на виконання робіт № ДрМЗ/0330-16 від 01 серпня 2017 року, згідно з умовами якого ОСОБА_4 (виконавець) зобовязується на території ТОВ «Гірничі машини ДрМЗ» (замовник) на свій ризик, власними силами виконати комплексі роботи, відповідно до завдання Замовника, які є невідємною частиною договору, а Замовник зобовязується прийняти роботи та сплатити їх (а.с. 38-40).

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 17 жовтня 2016 року у приміщенні котельні № 2 при виконанні завдання, підписаного заступником головного інженера з концентрації виробництва Замовника, отримав тілесні ушкодження внаслідок нещасного випадку (при переміщенні металобрухту металевий фрагмент упав на його ліву кінцівку, що призвело до травмування). Через травмування позивач знаходився на лікуванні у травматологічному відділені комунального лікувального закладу центральної міської лікарні м. Дружківка.

В трудовій книжці позивача запис про роботу з 01.08.2017 року у відповідача відсутній, в трудовій книжці наявний останній запис про припинення виплати допомоги по безробіттю згідно з п.п.1 п.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. 10).

Відповідач надав до суду акти про виконання робіт за серпень-жовтень 2016 року згідно договору № ДрМЗ/0330-16 від 01.08.2016 року. Згідно вказаних актів позивачу виплачувалась винагорода за виконанні та прийняті роботи: серпень 2016 року 6236,00 грн.; вересень - 4300,00 грн.; жовтень 3267,00 грн. (а.с. 70-72).

Робота може виконуватись на підставі трудового договору, із регулюванням правовідносин Кодексом законів про працю України, та на підставі цивільно-правового договору, з регулюванням правовідносин Цивільним кодексом України.

Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим цим органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбаченої законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ч.1 ст.21 КЗпП України).

Трудовий договір, як правило, оформляється виданням письмового наказу про прийняття на роботу згідно з заявою працівника. Трудовий договір вважається укладеним також і тоді, коли, коли працівник був фактично допущений до роботи, хоч ніякі документи про прийняття на роботу не оформлялись.

Цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

За договором підряду, укладеним між власником і громадянином, останній зобов'язується за винагороду виконувати для підприємства індивідуально визначену роботу. Зазначаючи, що між сторонами наявні трудові відносини, апеляційний суд залишив поза увагою те, що основною ознакою, що відрізняє підрядні (цивільно-правові) відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантуються заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

При цьому за підрядним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами.

Трудовий договір та цивільно-правовий договір розрізняється за соціально-економічним критерієм та за формально-юридичною ознакою.

Так, за соціально-економічним критерієм відмінність трудового договору від договору цивільно-правового полягає в тому, що цивільно-правовий договір укладається задля досягнення результату праці, а трудовий договір регулює сам процес праці. Розмежування цивільно-правових і трудових договорів за критерієм їх предмета (об'єкта) полягає в наступному: якщо громадянин виконує роботу під керівництвом іншої особи, яка взяла на себе обов'язок організувати працю, одержала право давати розпорядження про послідовність виконання робіт, притягати до дисциплінарної та матеріальної відповідальності - це трудовий договір; якщо фізична особа бере на себе обов'язок виконати роботу і передати замовнику результат роботи - це договір підряду чи інший цивільно-правовий договір (є й цивільно-правові договори, за якими ніякий результат праці замовнику не передається, оскільки послуга, надана за таким договором, нерозривна з процесом її надання).

За формально-юридичною ознакою відмінність трудового договору від договору цивільно-правового полягає в тому, що при укладенні цивільно-правового договору підрядник (виконавець тощо) виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягаючи внутрішньому трудовому розпорядку, не має права на одержання допомоги з соціального страхування; при укладенні трудового договору працівник підлягає внутрішньому трудовому розпорядку, про прийняття його на роботу видається наказ, працівник має право на одержання допомоги з соціального страхування тощо.

Встановлено, що письмову заяву ОСОБА_4 про прийняття на роботу до ТОВ «Гірчичні машини ДрМЗ» не подавав, саме трудовий договір між ОСОБА_4 та ТОВ «Гірчичні машини ДрМЗ» виданням письмового наказу про прийняття на роботу не оформлявся, запис у трудову книжку не робився. Що ж до фактичного допуску до роботи без оформлення документів про прийняття на роботу, то ці обставини підлягають зясуванню у разі виникнення між сторонами трудових відносин, а не цивільно-правових відносин.

Аналіз відносин між ОСОБА_4 та ТОВ «Гірничі машини ДрМЗ» за соціально-економічним критерієм та формально-юридичною ознакою на укладення трудового договору не вказує, оскільки ОСОБА_4 не підлягав внутрішньому трудовому розпорядку, виконання роботи організовував самостійно; договір на виконання робіт між ОСОБА_4 та ТОВ «Гірничі машини ДрМЗ» укладено задля досягнення результату праці, сам процес праці такий не регулює.

Укладення трудового договору означає, що працівник і власник набули прав і взяли на себе обов'язки, встановлені для сторін трудового договору законодавством про працю, генеральними, галузевими угодами, колективним договором. В статті 21 КЗпП України зазначаються два обов'язки власника чи уповноваженого ним органу за трудовим договором як то виплачувати заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи; та обов'язки працівника як то підпорядковуватися внутрішньому трудовому розпорядку, виконувати обумовлену трудовим договором роботу.

Виконувана працівником робота за трудовим договором має відображатися (враховуватися) у документах первинного бухгалтерського обліку. Такими являються відрядні наряди (при відрядній оплаті праці) та табелі обліку робочого часу (при почасовій формі заробітної плати).

Письмові докази того, що ТОВ «Гірничі машини ДрМЗ» як роботодавець зобовязався виплачувати заробітну плату, забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, що ОСОБА_4 як працівник зобовязався підпорядковуватися внутрішньому трудовому розпорядку відсутні.

Відповідно до положень статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою.

У разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання (ст.24-1 КЗпП України).

ТОВ «Гірничі машини ДрМЗ» є юридичною особою, а, відтак, відповідно до положень ст. 24 КЗпП України трудові відносини з найнятими на роботу працівниками передбачають обовязкове укладення трудового договору в письмовій формі. В даному випадку трудовий договір в письмовій формі між позивачем та відповідачем не укладався, в державній службі зайнятості такий договір не реєструвався, за таких обставин вважати, що між сторонами виникли трудові відносини, безпідставно.

До початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобовязаний проінструктувати працівника і визначити йому робоче місце, зокрема, роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він має працювати, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку;

визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; проінструктувати працівника з техніки безпеки (ст.29 КЗпП України). Особі, яка працює за трудовим договором гарантується заробітна плата, тобто винагорода, обчислена, як правило, в грошову виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ч.1 ст.94 КЗпП України). Заробітна плата виплачується працівникові регулярно не рідше двох разів на місяць, мінімальний розмір якої гарантується державою (ч.1 ст.115 КЗпП України).

За цивільно-правовою угодою виконавець робіт (послуг) отримує за виконану роботу винагороду, розмір і порядок виплати якої визначається сторонами в договорі за взаємною згодою, при цьому законодавчі гарантії щодо оплати праці на виплату винагороди не поширюються, особа сама сплачує внески до Пенсійного фонду, на випадок безробіття, інші обов'язкові платежі.

Докази проведення інструктажу ОСОБА_4 як працівника, визначення йому робочого місця тощо відсутні. Позивачем не доведено, що він отримував заробітну платню, гарантовану трудовим договором. Натомість відповідач надав суду докази того, що позивач отримував винагороду саме за виконану та прийняту роботу. Так, акти про виконання робіт, підписані двома сторонами, містять перелік робіт та їх вартість. Окрім цього, позивачем не було витребувано документів первинного бухгалтерського обліку, в яких повинно бути відображена робота позивача та нарахування йому заробітної плати, з огляду на принцип змагальності сторін, суд їх не витребував також, тому вважає, недоведеним факт виплати винагороди як факт отримання заробітної платні. Відтак, отримані позивачем грошові кошти за серпень 2016 року 6236,00 грн., за вересень - 4300,00 грн., за жовтень 3267,00 грн. можливо розглядати лише як винагороду (оплату) за роботу, виконану за цивільно-правовою угодою, а не за трудовим договором.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Своє право громадянин може реалізувати шляхом укладення трудового договору або договору цивільно-правового характеру. При цьому, укладений договір, незалежно від виду, має відповідати обов'язковим для його сторін правилам, установленим законом або іншими нормативно-правовими актами, чинними на момент його укладення. Укладення, виконання і припинення трудових договорів регулюється трудовим законодавством, а договорів цивільно-правового характеру, відповідно, цивільно-правовим законодавством.

Відповідно до статті 837 ЦК України, одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти і оплатити виконану роботу. Відповідно до статті 843 ЦК України у договорі підряду встановлюється ціна роботи, тобто грошова сума, що підлягає сплаті за результати роботи підрядника, або способи її визначення, а стаття 854 ЦК України встановлює загальне правило порядку оплати робіт, згідно з яким замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що обовязковому страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) або на інших підставах, передбачених законодавством про працю.

Працівники, які прийняті на роботу за трудовим договором, підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванню, внески на яких сплачує роботодавець. Особи ж, які виконують роботу за цивільно-правовим договором, беруть участь у загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні на добровільних засадах.

Не надано доказів, а тому відповідно суд не встановив факту прийняття позивача на роботу за конкретною кваліфікацією, професією, посадою; не встановив факту розяснення позивачеві його прав і обов'язків та про інформування під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоровя, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Належні та допустимі докази знаходження ОСОБА_4 в трудових відносинах з ТОВ «Гірничі машини ДрМЗ» відсутні.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази мають бути належними та допустимими. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_4 не довів належними та допустимими доказами наявність трудових відносин з відповідачем в період з 01 серпня 2016 року по 17 жовтня 20166 року та, відповідно, право на державні гарантії, обумовлені працею за трудовим договором. Правові підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 16, 837, 843, 854 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Товариство з обмеженою відповідальністю "Гірничні машини - Дружківський машинобудівний завод", третя особа відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Дружківці Донецької області про визнання цивільно-правових відносин трудовими та стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після проголошення рішення.

Суддя: Є. В. Петров