Справа № 359/4257/16-ц Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І. В.
Провадження № 22-ц/780/2410/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 16.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Сліпченка О.І.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 14 серпня 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір, згідно якого позивач зобовязався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 5000 доларів США, відповідач зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Позивач також звертає увагу, що п.4.7 Кредитного договору строк позовної давності збільшений до 5 років, тому оскільки відповідачка має кредитну заборгованість, позивач просив стягнути з відповідачки ОСОБА_2 заборгованість по відсоткам по кредиту за період з 03.10.2011 по 03.10.2016 у розмірі 7677,99 доларів США, що за курсом НБУ від 03.10.2016 року складає 199090,28 грн.

Відповідачка ОСОБА_2, яка також діє від імені відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечувала та підтримала подану до суду заяву про застосування строку позовної давності. Так, зазначала, що умовами Кредитного договору було передбачено строк повного погашення кредиту- 12.08.2010 року, та відповідно до п.2.3.1 Кредитного договору Приватбанк скористався своїм правом дострокового повернення кредиту (тіла кредиту, відсотків та неустойки), надіславши повідомлення від 11 листопада 2009 року, та за його позовом 24 листопада 2010 року заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпропетровська було солідарно стягнуто з відповідачів на користь Приватбанку заборгованість в розмірі 38417 гривень 44 копійки, що еквівалентно 4882,16 доларів США. Отже дата закінчення дії Кредитного договору співпадає з прописаним в Кредитному Договорі строком повного погашення кредиту, в даному випадку 12 серпня 2010 року, тому вважала, що подальше нарахування відсотків є неприпустимим.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Приватбанк подав апеляційну скаргу посилаючись на те, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, позовна давність обчислюється по кожному простроченому платежу, а несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів, тому просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача судовий збір.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 серпня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір, згідно якого ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати Позичальнику строковий кредит у розмірі 5000 доларів США строком до 12 серпня 2010 року, а відповідач ОСОБА_2 зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 24% річних в строк та в порядку, встановлених кредитним договором (п.п.1.1, 1.3, 1.4, 3.1 Кредитного договору).

В той же день, 14.08.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки, за яким ОСОБА_3 зобовязалася відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх зобовязань перед ПАТ КБ «Приватбанк», що виникли з кредитного договору від 14.08.2008 року.

Також встановлено, що заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 листопада 2010 року було частково задоволено позов ПАТ «КБ «Приватбанк» та стягнуто на його користь з відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_3 солідарно заборгованість за кредитним договором від 14.08.2008 року у розмірі 38417,44 грн. станом на 26.10.2010р.

За змістом вказаного заочного рішення встановлено, що станом на 26.10.2010 р. за кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, утворилась заборгованість у розмірі 4882,17 доларів США, а саме: 3163,22 долари США- заборгованість за кредитом, 1426,23 долари США заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн.-штраф (фіксована частина), 229,47 доларів США штраф (процентна складова).

Звертаючись до суду з даним позовом, Банк послався на розрахунок заборгованості за договором, станом на 03.10.2016 рік, відповідно до якого рахується заборгованість: за кредитом в сумі 3163,25 доларів США, за процентами в сумі 10578,57 доларів США (несплачені проценти на прострочену заборгованість), з яких заборгованість по відсоткам за період з 03.10.2011 по 03.10.2016 7677,99 доларів США, яку просив стягнути з відповідачів.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з підстав спливу позовної давності, посилаючись, що про порушення свого права позивачу стало відомо з моменту настання строку виконання всіх зобовязань за кредитним договором, тобто з зазначеної в договорі дати повного погашення кредиту -12.08.2010 рік. Проте позивач звернувся до суду після спливу визначеного сторонами строку позовної давності у 5 років, а саме 14.01.2016 року.

Колегія суддів погоджується із таким висновком, з наступних підстав.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Правові наслідки порушення зобов'язання визначені ст. 610 ЦК України, серед яких передбачена можливість, зокрема, сплати неустойки.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після ухвалення рішення про стягнення основного боргу, оскільки чинним законодавством не передбачено припинення зобов'язання ухваленням такого рішення. В цих випадках діє загальне правило про припинення зобов'язання проведенням належного виконання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість по відсоткам за період з 03.10.2011р. по 03.10.2016р. 7677,99 доларів США, відповідно до умов кредитного договору. Проте не врахував, що дата повного погашення кредиту наступила 12.08.2010 року, тобто минув 5-річний строк позовної давності для звернення до суду з такими вимогами, оскільки в даному випадку в разі прострочення виконання грошового зобов'язання, повинні застосовуватися положення ст. 625 ЦК України щодо стягнення з боржника інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Однак, з такими позовними вимогами позивач не звертався.

Таким чином, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :