провадження № 2-в/243/43/2017
справа № 243/8038/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Старовецького В.І.,

при секретареві Каліух К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов'янськ, Донецької області) заяву ОСОБА_1, про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним, -

ВСТАНОВИВ :

08 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із заявою про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 253/12817/13-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 01 листопада 2013 року Центрально-Міським районним судом м. Горлівки Донецької області було ухвалено рішення по цивільній справі № 253/12817/13-ц, яким задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в повному обсязі, договір дарування грошових коштів б/н від 22 грудня 2010 року, укладений між ним та ОСОБА_2, ОСОБА_3 на суму 37256,00грн., визнаний дійсним. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, особа, що не приймала участь у справі № 253/12817/13-ц, ОСОБА_4, подала апеляційну скаргу. 06 травня 2014 року Апеляційним судом Донецької області було ухвалено рішення по справі № 253/12817/13-ц (провадження № 22-ц/775/3823/14), яким апеляційну скаргу ОСОБА_4 було задоволено, рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 01 листопада 2013 року скасовано. Не погодившись із рішенням Апеляційного суду Донецької області від 06 травня 2014 року, заявник подав касаційну скаргу. 19 червня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження за його скаргою (касаційне провадження № 6-23090ск14). Водночас, вказаною ухвалою Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалив також витребувати з Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області цивільну справу № 253/12817/13-ц. Однак, в квітні 2014 року був підписаний указ в.о. президента «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» -- офіційний початок Антитерористичної операції. На початку липня 2014 року в м. Горлівка Донецької області розпочалися бойові дії. Робота судів, у тому числі Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області, була припинена у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя через бойові дії, що відбуваються в районі розташування судів. Центрально-Міський районний суд м. Горлівки Донецької області на виконання ухвали від 19 червня 2014 року не встиг направити до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ матеріали цивільної справи № 253/12817/13-ц. На даний час, за інформацією отриманою ВССУ, справи з Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області не надходили. Інформація щодо місцезнаходження матеріалів справи № 253/12817/13-ц (номер касаційного провадження 6-23090ск14) у ВССУ відсутня. Листом ВССУ йому було запропоновано звернутися до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із заявою про відновлення втраченого судового провадження, оскільки вирішення цього питання не належить до повноважень ВССУ. Відновлення втраченого судового провадження по вказаній цивільній справи, надасть можливість Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ розглянути його касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Донецької області.

У зв'язку із наведеним, заявник вимушений був звернутися до суду із даною заявою та просити суд ухвалити рішення яким відновити повністю втрачене судове провадження у цивільній справі № 253/12817/13-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним.

Заявник ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду заяви, в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, заяву задовольнити.

Особи які брали участь у розгляді справи, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження, у судове засідання не з'явились, про причини неявки суду не повідомили.

Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних за відсутності осіб, що не з'явилися.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно оцінивши всі надані докази, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

У своїй заяві, ОСОБА_1, просить повністю відновити втрачене провадження у цивільній справі № 253/12817/13-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним, яка перебувала на розгляді Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що з червня 2014 року і по теперішній час, м. Горлівка Донецької області є територією проведення антитерористичної операції.

Так, відповідно до ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон), цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 цього Закону передбачено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням КМУ №1275 від 02 грудня 2015 року затверджено перелік населених пунктів де здійснювалась антитерористична операція, і в цьому переліку зазначено м. Горлівка.

Розпорядженням КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085 затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. До цього переліку зокрема належить і м. Горлівка Донецької області.

Зазначене свідчить, що з квітня 2014 року по теперішній час в м. Горлівка Донецької області проводиться антитерористична операція і там не здійснює свою діяльність Центрально-Міський районний суд м. Горлівки Донецької області.

Як зазначено в п. 38 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», за правилами розділу ІХ ЦПК відновлення втраченого (і в разі, коли справу знищено за закінченням строку зберігання) повністю або частково судового провадження в цивільній справі, якщо вона була закінчена ухваленням рішення або постановленням ухвали про закриття провадження, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом, судом, який ухвалив рішення по суті справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку із проведенням антитерористичної операції» та розпорядження Голови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14 (із змінами та доповненнями) «Про визначення територіальної підсудності справ», змінена територіальна підсудність судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам. Територіальну підсудність справ Центрально-міського районного суду м. Горлівки змінено та визначено за Слов'янським міськрайонним судом Донецької області.

Згідно із повідомленням ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-23090ск14, за інформацією Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (лист № ЕГІ-3225/15 від 16 грудня 2015 року), станом на 15 грудня 2015 року справи з Центрально-Міського районного суду м. Горлівки до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області не надходили. На сьогодні інформація щодо місцезнаходження матеріалів зазначеної цивільної справи у ВССУ відсутня (а.с. 27).

З огляду на викладені обставини слід зробити висновок про те, що судове провадження у цивільній справі № 253/12817/13-ц є втраченим.

Згідно ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» від 12 серпня 2014 року № 1632-VII, справи, розгляд яких не закінчено і які перебувають у провадженні місцевих, апеляційних судів, розташованих в районі проведення антитерористичної операції, в разі неможливості здійснювати правосуддя передаються судам відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності протягом десяти робочих днів з дня прийняття розпорядження головою відповідного вищого спеціалізованого суду.

У разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.

Заявник ОСОБА_1, просить відновити втрачене провадження у цивільній справі № 253/12817/13-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним.

Аналіз норм ЦПК України свідчить, що за результатами розгляду справи суд приймає рішення, яке викладається у формі рішення, ухвали ( ст. 208 ЦПК).

Таке рішення приймається на підставі аналізу досліджених судом доказів.

За приписами ст. 408 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

У рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні з участю всіх учасників цивільного процесу з утраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з утраченого провадження.

За недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд ухвалою закриває розгляд заяви про відновлення провадження і роз'яснює особам, які беруть участь у справі, право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Із наданої заявником копії рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 01 листопада 2013 року, видно, що дійсно, рішення було ухвалене Центрально-Міським районним судом м. Горлівки Донецької області (суддя Лук'янова О.В.), 01 листопада 2013 року, в цивільній справі № 253/12817/13-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним. Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 були задоволені, договір дарування грошових коштів б/н від 22 грудня 2010 року, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на суму 37256 грн. визнано дійсним, вирішено питання про розподіл судових витрат. (а.с. 15-16).

Згідно із договором дарування грошових коштів б/н від 22 грудня 2010 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як дарувальниками було передано ОСОБА_1 - обдаровуваному у власність, а останній прийняв в дар грошові кошти в сумі 37256 грн. (а.с. 13).

Із письмового повідомлення позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 адресованим та отриманим відповідачем ОСОБА_1 16 січня 2011 року, видно, що останньому було повідомлено про необхідність з'явитися 21 січня 2011 року на 11 год. 30 хв. до нотаріальної контори по пр. Перемоги, 60 в м. Горлівка з метою нотаріального посвідчення договору дарування грошових коштів від 22 грудня 2010 року (а.с. 14).

Згідно із копією рішення Апеляційного суду Донецької області від 06 травня 2014 року по цивільній справі Єдиний унікальний номер 253/12817/13-ц; номер провадження 22-ц/775/3823/14, за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним з апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 01 листопада 2013 року, апеляційну скаргу ОСОБА_4 було задоволено. Рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області скасовано. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним - відмовлено (а.с. 18).

Як вбачається з ухвали ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2014 року, ВССУ було відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Донецької області від 06 травня 2014 року та водночас витребувано з Центрально-Міського районного суду м. Горлівка Донецької області цивільну справу № 253/12817/13-ц (а.с. 19).

Суд не вбачає підстав не прийняти до уваги такі матеріали, оскільки вони є узгодженими між собою та у своїй сукупності з іншими доказами підтверджують наведені заявником обставини.

Предметом доказування у справах про відновлення втраченого судового провадження, як випливає зі змісту частини першої статті 405 ЦПК, є: 1) факт втрати судового провадження; 2) факт того, що судовий розгляд у втраченому провадженні було завершено (ухвалено рішення по суті справи або постановлено ухвалу про закриття провадження); 3) зміст втрачених документів матеріалів справи. Водночас слід враховувати, що за змістом частини другої згаданої статті заявник подає до суду документи, що збереглися у нього або у справі. За відсутності у заявника документів та інших доказів на підтвердження зазначених фактів, суд має сприяти заявнику в їх отриманні. Такий висновок узгоджується з роз'ясненнями, викладеними у п. 38 ППВСУ № 2, відповідно до яких у разі, якщо необхідні відомості або документи є в інших осіб, які заявник не може отримати, суд за його клопотанням має сприяти у їх збиранні.

Особливістю цього виду провадження є те, що суду відведена у ньому досить активна роль і навіть за відсутності відповідних клопотань заявника суд має вживати всіх можливих заходів для витребування необхідних документів, матеріалів, допиту свідків тощо, оскільки у разі, якщо провадження не буде відновлене, особа втратить можливість реалізувати захист свого порушеного, оспореного чи невизнаного права або охоронюваного законом інтересу. Це також випливає з висновків ВССУ у справі № 6-51905св12, де в ухвалі від 12 червня 2013 року зазначено, що для вирішення питання про відновлення провадження суддя повинен був вжити всіх заходів для витребування інших (крім тих, які були подані заявником) необхідних документів, у тому числі витребування документів із справ, які були виділені в окреме провадження.

В такій категорії справ суд на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК має сприяти встановленню фактів та обставин, необхідних для відновлення втраченого судового провадження, у тому числі шляхом отримання інформації зі статистичної картки у справі, реєстру відправлення кореспонденції, копій документів, які збереглись в суді, а також інформації, що міститься в автоматизованій системі документообігу суду «Д-3» (АСДС) та в Єдиному державному реєстрі судових рішень (ЄДРСР). Така позиція викладена в п. 4 узагальнення практики розгляду судами деяких питань, пов'язаних із відновленням втраченого судового провадження, у тому числі на тимчасово окупованій території і в зоні АТО Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Вирішуючи питання про відновлення втрачених матеріалів судового провадження, для підтвердження висновків суду викладених в рішенні Центрально-міського районного суду м. Горлівки Донецької області у цивільній справі № 253/12817/13-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним, та для підтвердження його дійсності, Слов'янським міськрайонним судом були вжиті заходи щодо витребування всіх можливих документів, матеріалів, зокрема, здійснений запит інформації з бази автоматизованого документообігу загальних судів КП-Д-3 Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області, по цивільній справі провадження № 253/12817/13-ц.

Згідно із довідкою головного спеціаліста з інформаційних технологій Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, був виконаний запит до бази автоматизованого документообігу загальних судів КП-Д3 Центрально-Міського районного суду м. Горлівка Донецької області щодо отримання інформації, а саме: матеріалів по вказаній цивільній справі, зокрема рішення суду у цивільній справі № 253/12817/13-ц. В результаті виконання запиту на отримання інформації в базі КП-Д3 Центрально-Міського районного суду м. Горлівки було знайдено ухвалу про відкриття провадження у справі від 25 жовтня 2013 року по справі 253/12817/13-ц та рішення суду по вказаній справі від 01 листопада 2013 року. Всі документи мають статус відправлених до ЄДРСР та містять електронний підпис судді Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області Лукянової О.В. Крім того, було отримано скріншоти обліково-статистичної картки бази автоматизованого документообігу КП-Д3 на цивільну справу № 253/12817/13-ц, із яких вбачається, що вказана цивільна справа дійсно перебувала в провадженні суду, а також направлялась на розгляд до суду апеляційної інстанції .

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень також встановлено, що ухвала про відкриття провадження від 25 жовтня 2013 року та рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області у цивільній справі № 253/12817/13-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним, а також ухвала Апеляційного суду Донецької області від 09 квітня 2014 року про відкриття апеляційного провадження у вказаній справі № 253/12817/13-ц, та рішення Апеляційного суду Донецької області від 06 травня 2014 року в зазначеній справі відправлені до ЄДРСР.

Відповідно до ст. 402 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 403 ЦПК України, передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Статтею 407 ЦПК України, встановлено, що при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, осіб (їх представників), які брали участь у справі, а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення.

З досліджених судом матеріалів, достовірно встановлено, що по цивільній справі № 253/12817/13-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним, була розглянута по суті і 01 листопада 2013 року, у справі було ухвалене рішення про повне задоволення позову.

З метою забезпечення роботи суду, створена комп'ютерна програма документообігу загальних судів «Д-3», яка зокрема призначена для:

забезпечення автоматизації процесів проходження процесуальних документів, загального діловодства;

відстеження порядку проходження справ та документів;

передачі справ (документів) до електронного архіву;

значного підвищення ефективності роботи судів у зв'язку зі зменшенням часу, який працівники суду витрачають на обробку справи, а саме її реєстрацію, пошук, виготовлення процесуальних документів тощо;

відстеження переміщення та фактичне місцезнаходження паперових документів;

автоматичного направлення судових рішень до Єдиного Державного Реєстру Судових Рішень України.

Під час роботи в програмі користувачу доступні

реєстри справ у вигляді таблиці з реквізитами всіх зареєстрованих в системі справ;

реєстри документів у вигляді таблиці з реквізитами всіх створених в системі документів. Документ може або відноситися до справи, або бути поза справою.

КП «Д-3» забезпечує можливість виготовляти і зберігати в базі даних готові до друку документи. Документи створюються і редагуються у вбудованому у програму текстовому редакторі.

Отже те, що рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 01 листопада 2013 року, міститься в електронному архіві програми автоматизованого документообігу загальних судів «Д-3» Центрально-Міського районного суду м. Горлівка Донецької області у цивільній справі № 253/12817/13-ц, дозволяє дійти до висновку, що зміст рішення в електронному варіанті повністю відповідає втраченому оригіналу рішення на паперовому носії у втраченому провадженні.

Судом досліджені копії документів, на підставі яких було постановлене рішення в цивільній справі № 253/12817/13-ц, аналіз яких у сукупності із текстом рішення з електронного архіву програми автоматизованого документообігу загальних судів «Д-3» Центрально-Міського районного суду м. Горлівка Донецької області та наданої заявником копії рішення в паперовому варіанті, дозволяє дійти висновку, про їх відповідність доказам, які наведені в рішенні суду від 01 листопада 2013 року.

Згідно із висновками наведеними Вищим спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні практики розгляду судами деяких питань, пов'язаних із відновленням втраченого судового провадження, у тому числі на тимчасово окупованій території і в зоні АТО, одним із проблемних питань, які виникають під час розгляду цієї категорії справ, є питання щодо доцільності відновлення судових рішень, які були скасовані судом апеляційної або касаційної інстанції, оскільки вони не мають правових наслідків щодо виникнення, зміни чи припинення правовідносин. Під час вирішення цього питання передусім необхідно виходити із мети відновлення втраченого провадження. Крім того, слід враховувати, що у разі, коли скасоване у справі рішення суду першої інстанції було предметом перевірки апеляційної і касаційної інстанцій, то не доцільно відновлювати зміст цього рішення, оскільки таке рішення не тягне за собою виникнення, зміну чи припинення правовідносин. У разі ж якщо рішення суду першої інстанції було скасоване апеляційним судом з ухваленням нового рішення, однак справа після цього була втрачена, а у справі було подано касаційну скаргу на рішення апеляційного суду, то відновленню підлягає як рішення апеляційного суду, яке оскаржується, так і рішення суду першої інстанції. Це зумовлено тим, що під час касаційного розгляду справи рішення апеляційного суду може бути скасовано і залишено в силі рішення суду першої інстанції, або через скасування рішення апеляційного суду справа може бути направлена на новий апеляційний розгляд.

Зібрані і перевірені судом матеріали, та які безпосередньо були досліджені судом, узгоджуються між собою, є належними, та достатніми для відновлення втраченого провадження, а тому враховуючи, що рішення суду першої інстанції було скасоване апеляційним судом з ухваленням нового рішення, однак справа після цього була втрачена, а у справі було подано касаційну скаргу на рішення апеляційного суду, то відновленню підлягає як рішення апеляційного суду, яке оскаржується, так і рішення суду першої інстанції.

У зв'язку із чим, суд приходить до висновку про необхідність відновити провадження по цивільній справі № 253/12817/13-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним в частині рішення суду першої інстанції від 01 листопада 2013 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 06 травня 2014 року по вказаній цивільній справі єдиний унікальний номер 253/12817/13-ц; номер провадження 22-ц/775/3823/14.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 402-406 ЦПК України, Постановою Пленуму ВССУ № 8 від 25 вересня 2015 року «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним - задовольнити.

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі Єдиний унікальний номер 253/12817/13-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним в частині рішення суду першої інстанції від 01 листопада 2013 року:

01.11.2013 Суддя: Лук'янова О.В.

Справа № 253/12817/13-ц

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2013 року Центрально-Міський районний суд міста Горлівки Донецької області у складі:

головуючого судді - Лукянової О.В.

при секретарі - Туболець К.С.

за участю позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Горлівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом, в якому зазначили, що 22 грудня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 22.12.2010 року приватним нотаріусом Горлівського нотаріального округу Донецької області Циганенко В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3462, на підставі якого позивачами була продана однокімнатна квартира, що належала їм на праві спільної сумісної власності. Сума отриманих ними коштів від продажу квартири склала 37256 гривень. Отримані від продажу квартири кошти в той же день вони подарували своєму синові ОСОБА_1 на придбанням ним квартири. Грошові кошти в повній сумі були прийняті відповідачем. Того ж дня між позивачами та відповідачем був укладений договір дарування грошових коштів б/н, яким вони підтвердили факт передачі для прийняття у дар грошових коштів в сумі 37256 гривень, проте нотаріально цей договір посвідчений не був у зв'язку з необізнаністю позивачів в питаннях чинного законодавства. Згодом, позивачам випадково стало відомо, що укладений між ними та відповідачем договір дарування грошових коштів від 22.12.2010 року згідно вимог законодавства повинен бути посвідчений нотаріально. Позивачі звернулися до відповідача з проханням здійснити дії щодо нотаріального посвідчення зазначеного договору. Однак відповідач від цього категорично відмовився, пояснивши свою відмову тим, що вони є близькими родичами, тому не має потреби витрачати зайві кошти на послуги нотаріуса по посвідченню договору. Позивачі ще декілька разів намагалися переконати відповідача у необхідності належного посвідчення договору, проте останній ухилявся від вчинення необхідних дій. 16 січня 2011 року позивачами було вручено відповідачу повідомлення із вказівкою дня, часу та місця, куди необхідно з'явитися для нотаріального посвідчення договору. Проте, відповідач одразу ж їх повідомив, що до нотаріуса він не піде. Отже, договір дарування грошових коштів від 22.12.2010 року нотаріально посвідчений так і не був. Тому, просять суд ухвалити рішення, яким договір дарування грошових коштів б/н від 22.12.2010 року, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на суму 37256 гривень, визнати дійсним.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог позивачів, підтвердивши, що він дійсно 22 грудня 2010 року отримав від позивачів у дар грошові кошти в сумі 37256 гривень, про що між ним та позивачами було складено письмовий договір. Від нотаріального посвідчення зазначеного договору дарування він дійсно неодноразово відмовлявся, оскільки гроші були подаровані йому батьками, а не сторонніми людьми та він не вважав за необхідне здійснювати додаткові витрати на нотаріальне посвідчення цього договору.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що дійсно її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неодноразово пропонували її брату ОСОБА_1 посвідчити укладений між ними договір дарування грошових коштів, отриманих батьками від продажу їхньої квартири, нотаріально, однак він категорично відмовлявся від цього, на їх прохання прийти в конкретно визначений час до нотаріальної контори з приводу нотаріального посвідчення цього договору, не з'явився.

Суд, заслухавши думку сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи й давши їм оцінку в їх сукупності, дійшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно ч. 1 ст. 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі.

Відповідно до ч. 5 ст.719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

На підставі п. 1 ст. 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" "валютні цінності" це, в тому числі: валюта України грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет і в інших формах, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території України, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти на рахунках, у внесках в банківських та інших фінансових установах на території України.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.

Відповідно до Указу Президента України від 25 серпня 1996 року № 762/96 з 2 вересня 1996 року розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян складає 17 гривень.

З огляду на викладене вище, можна зробити висновок, що при даруванні коштів на суму понад 850 гривень договір дарування підлягає нотаріальному посвідченню.

З матеріалів справи вбачається, що 22 грудня 2010 року між сторонами укладено договір дарування грошових коштів, за яким ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - дарувальники, передали ОСОБА_1 - обдаровуваному у власність, а останній прийняв в дар грошові кошти в сумі 37256 гривень /а.с. 8/.

Виходячи з викладеного даний договір підлягав нотаріальному посвідченню.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, а відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Тобто спірний правочин є нікчемним.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

З тексту спірного договору вбачається, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовим доказом текстом договору дарування, підписаним сторонами, відбулося повне його виконання, сторона дарувальника - ОСОБА_1 ухилився від його посвідчення, що підтверджується показами свідка ОСОБА_8 та наявним в матеріалах справи письмовим повідомленням позивачів, адресованим та отриманим відповідачем 16.01.2011 року щодо необхідності йому з'явитися 21 січня 2011 року на 11-30 годину до нотаріальної контори по пр. Перемоги, 60 в місті Горлівці з метою нотаріального посвідчення договору дарування грошових коштів від 22.12.2010 року /а.с. 9/.

Отже, судом встановлені необхідні та достатні підстави для визнання договору дарування грошових коштів б/н від 22 грудня 2010 року, укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на суму 37256 гривень, дійсним.

Також, відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню понесені останніми судові витрати в розмірі 372,56 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-66, 88, 174, 209, 212, 214, 215, 217 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним - задовольнити.

Договір дарування грошових коштів б/н від 22 грудня 2010 року, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на суму 37256 гривень - визнати дійсним.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 372 (триста сімдесят дві) гривень 56 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Лук'янова

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі Єдиний унікальний номер 253/12817/13-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним в частині рішення Апеляційного суду Донецької області від 06 травня 2014 року:

Єдиний унікальний номер 253/12817/13-ц

Номер провадження 22-ц/775/3823/2014

Головуючий у 1 інстанції Лук'янова О.В.

Доповідач Іванова А.П.

Категорія: 21

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

« 06» травня 2014 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Пономарьової О.М.,

суддів Соломахи Л.І., Іванової А.П.,

при секретарі Мишко Д.О.,

за участю:

представника апелянта ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним з апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 1 листопада 2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 1 листопада 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним задоволені.

Договір дарування грошових коштів б/н від 22 грудня 2010 року, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на суму 37256 грн. визнаний дійсним, вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі особа, яка не приймала участь у справі, ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що рішення створює для неї відповідні права та обов'язки, торкається її інтересів та інтересів неповнолітньої дитини, оскільки позивачі, відповідач та його представник, намагаючись вчинити протиправні дії відносно заявника, свідомо ввели суд в оману з метою отримання позитивного судового рішення, що було ухвалено на підставі підроблених фіктивних документах. Сторони по справі, маючи умисел в позбавленні заявника права власності на квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_3 загальною площею 58,17кв.м., житловою площею 41,5кв.м., яка є об'єктом спільної сумісної власності та придбана за спільні кошти подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_1, подали позов на підставі підробленого договору грошових коштів. Адвокат відповідача подавав до Центрально-Міського районного суду декілька аналогічних позовів, мотивованих автентичними за своїм змістом вимогами, які перебували у суддів Федько С.П., Тарасенко С.Б., Румілової Н.М., Зайченко С.М. Сторони не повідомили суд обставини, що їм були відомі до звернення до суду із позовом, зокрема, що 22 грудня 2010 року апелянт разом із ОСОБА_1 за спільні кошти придбали житлову квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_4 загальною площею 58,17кв.м., житловою площею 41,5кв.м. 11.03.2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено шлюб, від якого народилась дитина - ОСОБА_10. У провадженні судді Попової В.О. перебуває справа про поділ спільного майна подружжя, предметом спору є також і зазначена квартира, на яку нібито було подаровано 37256грн. Враховуючи, що під час укладання договору дарування грошових коштів вони перебували у зареєстрованому шлюбі, укладений договір створює обов'язки для другого з подружжя, тобто для ОСОБА_4 Зазначене має істотне значення для справи, оскільки дозволяють залучити до вирішення справи належного відповідача, а це дозволить повною мірою захистити та відновити порушене право заявниці. Виконання рішення у зазначеній справи не може бути здійснене, оскільки воно суттєво торкається інтересів заявниці та завдасть суттєвої шкоди інтересам неповнолітньої дитини ОСОБА_10 У суду першої інстанції не було законних підстав для задоволення позовних вимог, оскільки при розгляді справи не встановлено ухилення будь-якої сторони від нотаріального посвідчення правочину.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_1, зазначили, що 22.12.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу квартири, на підставі якого позивачем ОСОБА_2 було продано однокімнатну квартиру, що належала на праві спільної сумісної власності за 37256грн. Отримані від продажу кошти в сумі 37256грн. у цей же день, 22.12.2010 року, подаровані сину - ОСОБА_1 на придбання ним квартири. Грошові кошти відповідачем у повній сумі були прийняті. Пізніше, у той же день, між позивачами та відповідачем було укладено у простій письмовій формі договір дарування грошових коштів б/н, яким вони підтвердили факт передачі та прийняття у дар грошових коштів в сумі 37256грн., проте нотаріально цей договір посвідчений не був у зв'язку із необізнаністю в питаннях чинного законодавства. Згодом стало відомо, що укладений договір дарування повинен бути посвідчений нотаріально, однак відповідач відмовився від здійснення дій щодо нотаріального посвідчення договору. 16.01.2011 року позивачами було вручено відповідачу повідомлення із вказівкою дня, часу та місця, куди необхідно з'явитись для нотаріального посвідчення договору, проте відповідач повідомив, що до нотаріуса він не піде, тому договір нотаріально посвідчений так і не був. На даний час можливість нотаріального посвідчення договору фактично втрачена, але необхідність підтвердження даного факту має суттєве значення, як доказ допомоги позивачів їх синові. За таких підстав, просили визнати договір дарування грошових коштів б/н від 22.12.2010р., укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на суму 37256 грн. дійсним.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3,, суд першої інстанції виходив з того, що сторони згідно з вимогами ст.220 ЦК України домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується текстом договору, підписаним сторонами, відбулось повне його виконання, сторона дарувальника - ОСОБА_1 ухилився від його посвідчення, отже встановлені необхідні та достатні підстави для визнання договору дарування грошових коштів від 22.10.2010 року на суму 37256 грн. дійсним.

Апелянт ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином (а.с.89).

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, та відповідач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином (а.с. 84, 90, 91-92). Від відповідача ОСОБА_1 надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи, але судом причини відкладення визнано неповажними.

Згідно ч.2 ст.305 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта ОСОБА_9, який просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувавши рішення суду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 22 грудня 2010 року позивач ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_6 придбала квартиру АДРЕСА_1. Продаж вчинений за 37256 грн. (а.с. 7).

22 грудня 2010 року між сторонами укладено договір дарування грошових коштів, за яким ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - дарувальники, передали ОСОБА_1 - обдарованому у власність, а останній прийняв в дар грошові кошти в сумі 37256грн. (а.с.8). Зазначений договір не був посвідчений нотаріально.

Відповідач ОСОБА_1 та апелянт ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.03.2006 року по 28.01.2013 року (а.с. 60, 67).

22 грудня 2010 року відповідачем придбана квартира за адресою: АДРЕСА_2.

Апеляційними судом встановлено, що в провадженні Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя, об'єктом якого є квартира, на яку були подаровані гроші в сумі 37256 грн. (а.с. 62, 64).

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 4 ст. 65 СК України встановлено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Оскільки грошові кошти у розмірі 37256 грн. надавались під час перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у шлюбних стосунках з метою придбання останнім квартири, яка є предметом спору в розгляді справи про розподіл майна подружжя, незалучення апелянта ОСОБА_4 до розгляду справи за позовом про визнання договору дарування дійсним, порушує її права.

Відповідно до ч.3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 307, ст. 309, ст. 314, ст. 316 ЦПК України, апеляційний суд Донецької області, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 1 листопада 2013 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: О.М. Пономарьова

Судді: Л.І. Соломаха

А.П. Іванова

Рішення про відновлення втраченого судового провадження може бути оскаржено лише в частині дій суду щодо відновлення втраченого провадження в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду В.І. Старовецький