Справа № 206/4381/17
Провадження № 2/206/1133/17
УХВАЛА

Іменем України

12.10.2017 Самарський районний суд міста Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя: Маштак К.С.

за участю секретаря: Мороза К.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську заяву позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ПАТ «КБ Приватбанк», треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Самарський відділ державної виконавчої служби Дніпровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ «КБ «Приватбанк», треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Самарський відділ державної виконавчої служби Дніпровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

17 серпня 2017 року позовну заяву залишено без руху, оскільки вона була подана без додержання вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

05 вересня 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ПАТ «КБ Приватбанк», треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Самарський відділ державної виконавчої служби Дніпровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, з усунутими недоліками.

08 вересня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ПАТ «КБ Приватбанк», треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Самарський відділ державної виконавчої служби Дніпровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та призначено судове засідання на 10 жовтня 2017 року.

10 жовтня 2017 року за заявою представника відповідача розгляд справи було відкладено на 19 жовтня 2017 року.

12 жовтня 2017 року позивачем до канцелярії суду подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить винести ухвалу про зупинення реалізації виставленого на аукціон вилученого в позивача автомобіля ВАЗ21124, 2007 р.в. номер кузова НОМЕР_1, держ. номер. АЕ8807ВІ до прийняття судом рішення по суті та винести ухвалу, якою зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 № 3799 від 28.04.2017 р. до прийняття рішення судом по суті.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи та заяву, суд вважає, що заява про забезпечення позовуне підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам; встановленням обовязку вчинити дії щодо унеможливлення доступу користувачів мережі Інтернет до обєктів права інтелектуальної власності, правомірність використання (розміщення) яких у мережі Інтернет є предметом спору.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

В контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції, ЄСПЛ розглядалися справи про порушення права власності не обєктами були кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, які є остаточними та підлягають виконанню («Бурдов проти Росії» , заява 59498/00. Рішення від 07.05.2002 року). Втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статі 1 Протоколу № 1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються і поставленою метою. Відтак суд наголошує, що диспозиція закону, котра дозволяє суду, з метою забезпечення позову до ухвалення остаточного рішення, забороняти особам вчиняти дії, є юридично невизначеною, і носить оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам заявника боржника в ході здійснення примусового виконання виконавчого документа, та недопущення необґрунтованого втручання в право власності (виправданого сподівання) стягувача.

Зазначені у заяві причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, являються безпідставними та необґрунтованими. Також, в заяві не обґрунтовано зазначені види забезпечення позову (зупинення реалізації та зупинення стягнення), з обґрунтуванням їх необхідності, не зазначено обставини та не надано доказів стосовно того, що саме відповідач має намір вчинити дані дії з реалізації виставленого на аукціон автомобіля.

Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження саме щодо стягнення заборгованості за оскаржуваним виконавчим написом.

Окрім цього суд зазначає, що навіть якщо за час розгляду позовної заяви судом майно буде перепродано переможцем прилюдних торгів третій особі, то позивач матиме можливість захищатися шляхом звернення з віндикаційним позовом в порядку ст. 388 ЦК України, відтак суд не вбачає будь яких труднощів чи неможливості виконання судового рішення навіть в разі потенційного задоволення позовних вимог.

Відповідно до абз. 3 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,за змістом ст. 293 ЦПК окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151-153, 197, 208-210, 293 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ПАТ «КБ Приватбанк», треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Самарський відділ державної виконавчої служби Дніпровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К.С. Маштак