26.09.2017 Єдиний унікальний номер 205/5956/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Скрипник К.О.,

при секретарі Молчанові Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз»,-

В С Т А Н О В И В:

04 серпня 2016 року заявник звернувся зі скаргою. В обґрунтування скарги зазначив, що Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист по справі № 205/3280/14ц від 09.04.2015 року про стягнення з ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на користь ОСОБА_1 заборгованості по зарплаті за березень 2014 року в розмірі 10897,83 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 392128,91 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн., а всього 405026,74 грн. 11.08.2015 року Шевченківським районним управлінням юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження. 29.07.2016 року ОСОБА_1 отримав копію постанови про повернення виконавчого листа стягувачу старшого державного виконавця Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 від 19.07.2016 року. З даною постановою заявник не згоден та вважає дії старшого державного виконавця Салеомона А.А. протиправними. Відповідач здійснює розрахунки з контрагентами, виплачує заробітну плату та гроші на відрядження працівникам, здійснює передачу майна іншим юридичним особам, спільну діяльність з видобутку та реалізації газу, експлуатує власний легковий транспорт, сплачує податки, тобто користується своїми активами, банківськими рахунками та проводить повноцінну господарську діяльність. Просив суд визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 від 19.07.2016 року про повернення стягувачу виконавчого документу, повернути виконавчий лист для подальшого виконання.

Заявник та його представник в судовому засіданні скаргу підтримали та просили задовольнити.

Представник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києвіу судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв не надходило.

Представник ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз»» у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення заявника, його представника, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Так, відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 19, частини першої статті 74 Закону «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану щорічну відпустку, середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково. Скасовано наказ № 06-к від 19 березня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 36 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на роботі в ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз»» на посаді заступника Голови Правління з економіки і інвестицій апарата управління. Стягнуто з ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз»» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за березень 2014 року в розмірі 10897,83 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 392128,91 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн., а всього 405026,74 грн. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено (Т.1,а.с.73-78).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2015 року залишено без змін (Т.1,а.с.70-72).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року залишено без змін (Т.1,а.с.79-82).

З матеріалів справи та витребуваних матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 09.07.2015 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист № 2/205/109/15 про стягнення з ОСОБА_4 акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за березень 2014 року в розмірі 10 897,83 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 392 128,91 та моральну шкоду в розмірі 2000 грн., а всього 405026,74 грн. (Т.1, а.с.7).

11.08.2015 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48411748 з примусового виконання виконавчого листа № 2/205/109/15 про стягнення з ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на користь ОСОБА_1 грошових коштів (Т.2, а.с.112).

Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 в рамках виконавчого провадження № 48411748 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_4 акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» у межах суми звернення стягнення (Т.2,а.с.132).

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 від 19 липня 2016 року встановлено, що вжитими державним виконавцем заходами розшукати майно боржника, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, не виявилось можливим, в ході проведення виконавчих дій встановлено: згідно повідомлення ДПС України боржник має розрахункові рахунки відкриті в банківських установах, на які державним виконавцем накладено арешти. Згідно повідомлень банківських установ кошти на рахунках боржника відсутні. Згідно даних територіального сервісного центру м. Києва за боржником транспортних засобів не зареєстровано. Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, майно на яке можливо звернути стягнення за боржником відсутнє. Обтяження на нерухоме майно внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Виконавчий документ підлягає поверненню стягувачу, з правом його повторного предявлення до виконання, у встановлений законодавством строк. У звязку з чим, виконавчий лист повернуто стягувачу (Т.2,а.с.178).

Разом з тим, перевіряючи доводи скарги, надаючи оцінку зібраним у справі доказам, судом вбачається бездіяльність державного виконавця з примусового виконання судового рішення.

Так, відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом. Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

02 червня 2016 року було прийнято в новій редакції Закон України "Про виконавче провадження". З 05 жовтня 2016 року цей Закон набув чинності. Відповідно до пункту 1 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" (в новій редакції) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справі виконавчі дії з примусового виконання судового рішення на підставі виконавчого листа № 2/205/109/15 розпочато 11.08.2015 року, тобто до набрання чинності Закону України "Про виконавче провадження" (в новій редакції).

Згідно з статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції від 21.04.1999 зі змінами, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, та з огляду на ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем було здійснено запити для з'ясування інформації про наявність зареєстрованих цінних паперів, майна, поточних рахунків належних на праві власності ПАТ «Державному акціонерному товариству «Чорноморнафтогаз».

Разом з тим, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що виконавчі дії розпочалися 11.08.2015 року, а державний виконавець звернувся з відповідними запитами лише 29.04.2016 року, тобто несвоєчасно зі спливом майже восьми місяців. А тому, суд приходить до висновку про повну бездіяльність старшого державного виконавця Салеомона А.А. по вказаному виконавчому провадженню на протязі понад вісім місяців.

Крім того, відповідно до ст. 89 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції від 21.04.1999 зі змінами, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника -

юридичну особу- від сорока до шістдесяти неоподатковуваних

мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без

поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на

нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних

органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до

кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Але ж з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець ніяких дій не вживавдля своєчасного і повного виконання рішення та у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом. Жодного попередження державний виконавець на адресу боржника не направив, з відповідним поданням не звернувся.

Далі, 07 липня 2016 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 складено акт згідно якого, встановлено, що виходом державного виконавця з метою примусового виконання рішення суду, майна належного на праві власності боржнику, не розшукано (Т.2, а.с.176).

До вищезазначеного акту суд ставиться критично, вважає, що державний виконавець склав його формально та поверхово. Ним не були вжиті заходи щодо опису майна, яке знаходилось в офісі боржника.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судом вбачається бездіяльність державного виконавця, що виразилася у несвоєчасному та не в повному обсязі виконанні покладених на нього обовязків з примусового виконання виконавчого листа № 2/205/109/15, що безумовно привело до порушення конституційних прав ОСОБА_1

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Так, згідно пояснень в судовому засіданні заявника, він, під час розгляду цієї скарги в суді, повторно звернувся до органу державної виконавчої служби для примусового виконання рішення суду та здав повторно виконавчий лист № 2/205/109/15 про стягнення з ОСОБА_4 акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за березень 2014 року в розмірі 10 897,83 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 392 128,91 та моральну шкоду в розмірі 2000 грн., а всього 405026,74 грн.

Крім того, на день розгляду цієї скарги в матеріалах справи мається постанова державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_5 від 23.06.2017 року про закінчення виконавчого провадження саме з примусового виконання виконавчого листа № 2/205/109/15 виданого 09.07.2015 року (т.2 а.с.17-18).

Також, в період розгляду цієї скарги, постановлена Постанова Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року, Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року та рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 9 квітня 2015 року в частині задоволення позовних вимог про скасування наказу від 19 березня 2014 року про звільнення, поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника голови правління з економіки і інвестицій апарату управління; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; відшкодування моральної шкоди скасовано. Прийнято в цій частині позовних вимог нове рішення. В позові ОСОБА_1 про скасування наказу від 19 березня 2014 року про звільнення, поновлення на посаді заступника голови правління з економіки і інвестицій апарату управління; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; відшкодування моральної відмовити.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що суд на день розгляду скарги ОСОБА_1 позбавлений можливості визнати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 від 19 липня 2016 року про повернення виконавчого документу не законною та скасувати, повернувши виконавчий лист для виконання та зобовязувати державного виконавця задовольнити вимогу заявника, усунути порушення, поновивши порушені права чи свободи заявника, як вимагає ст.387 ЦПК України, оскільки змінились обставини, які діяли на час звернення ОСОБА_1 з цією скаргою до суду, через те, що заявник повторно здав виконавчий лист для примусового виконання, а також беручи до уваги, що Постановою Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року в позові ОСОБА_1 про скасування наказу від 19 березня 2014 року про звільнення, поновлення на посаді заступника голови правління з економіки і інвестицій апарату управління; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; відшкодування моральної відмовлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 368, 385-387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена на протязі пяти днів до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя К.О. Скрипник

.