Справа №573/1586/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1493/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 02 серпня 2017 року про відмову у відкритті провадження

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_5 про зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

31 липня 2017 року до Білопільського районного суду Сумської області звернувся ОСОБА_3 з позовом, в якому просив суд зобовязати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо нього, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором № 007-18510-170215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у євро від 17 лютого 2015 року та включити його до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 02 серпня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 та розяснено позивачу право на звернення до суду із вказаним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд дійшов помилкового висновку про розгляд справи в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір між сторонами у справі не носить ознак публічно-правового характеру, так як виник з приводу виконання умов договору банківського вкладу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у цивільній справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства та підлягає розгляду за правилами КАС України, оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, тому спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими.

Проте, з таким висновком місцевого суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 цього Закону, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до частин 2, 4 ст. 37 цього Закону, уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом. На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

З приведених норм матеріального права вбачається, що уповноважена особа Фонду в частині реалізації своїх повноважень щодо управління банком під час його ліквідації є по суті керівником банківської установи, оскільки після призначення тимчасової адміністрації та прийняття рішення про ліквідацію банка керівництво банку втрачає свої повноваження, а в правовідносинах банку, які випливають з договорів, ним укладених, уповноважена особа Фонду діє як представник сторони договірних відносин. Разом з тим, Фонд як самостійна юридична особа є особою публічного права.

Таким чином, юрисдикція спорів, однією зі сторін яких є Фонд, визначається зі змісту правовідносин та функцій Фонду або його уповноваженої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спори фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за виключенням спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У цій цивільній справі встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогою зобовязати уповноважену особу Фонду здійснити дії щодо забезпечення реалізації його права на відшкодування коштів за договором банківського вкладу, укладеного 17 лютого 2015 року з ПАТ «Дельта Банк», за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ці правовідносини виникли на підставі цивільно-правової угоди й уповноважена особа Фонду виступає в указаному спорі від імені сторони такого правочину, не здійснюючи при цьому владних повноважень.

Суд першої інстанції на зазначені положення закону не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про те, що спір відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, через порушення порядку визначення підсудності вказаної цивільної справи, встановленого для її вирішення, колегія суддів визнає доводи скарги такими, що заслуговують на увагу, тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадженні у справі.

Враховуючи, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 підлягає задоволенню, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову у відкритті провадження у справі, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 02 серпня 2017 року скасувати і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадженні у справі.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і не підлягає оскарженню.

Головуючий :

Судді -