Ухвала

іменем україни

24 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

КадєтовоїО.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про зобовʼязання надати житло у вигляді окремої квартири,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Волинської області від 12 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Рівненської міської ради про надання благоустроєного житла у вигляді окремої квартири у м. Рівне на склад сім'ї з шести осіб у межах норми жилої площі та додаткової жилої (10 кв. м.) площі, що відповідає встановленим санітарним та технічним вимогам, з урахуванням жилої площі - 29,8 кв.м. у належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 03 січня 1994 року наказом голови Рівненського обласного суду її було переведено на посаду судді Рівненського обласного суду, а постановою Верховної Ради України від 18 березня 2004 року обрано безстроково на посаду судді апеляційного суду Рівненської області. Їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, житловою площею 29,8 кв. м., в якій зареєстровано шестеро осіб. Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 10 жовтня 2006 року за № 200 її взято на квартирний облік з 25 вересня 2006 року за списком позачергового одержання житла на склад сім'ї з шести осіб. На квартирному обліку перебуває і по цей час. Іншого житла ні вона, ні члени її сім'ї не мають та не отримували. Відповідачем до цього часу не надано їй житла відповідно до вимог чинного законодавства, а саме: Закону України «Про статус суддів», Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2005 року № 707, ст. ст. 5, 15 ЖК України. Просила суд задовольнити позовні вимоги.

Справа розглядалось судами неодноразово.

Останнім рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено. Зобовʼязано виконавчий комітет Рівненської міської ради надати ОСОБА_3 благоустроєне житло у вигляді окремої квартири в м. Рівне на склад сімʼї з шести осіб у межах норми жилої площі та додаткової жилої площі (10 кв. м.) площі, що відповідає встановленим санітарним та технічним вимогам, з урахуванням жилої площі - 29,8 кв. м., у належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 12 травня

2016 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від

17 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду Волинської області від 12 травня 2016 року та залишити в силі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2015 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до повідомлення судді апеляційного суду Волинської області від 28 квітня 2016 року, з додатком судової повістки, в якому зазначено, що розгляд справи відбудеться у приміщенні апеляційного суду Волинської області о 12 год. 30 хв. 17 травня 2016 року (а. с. 239).

ОСОБА_3 на адресу апеляційного суду Волинської області направлено заяву від 28 квітня 2016 року, в якій просить справу, яка призначена на 17 травня 2016 року на 12 год. 30 хв., розглядати без її участі.

12 травня 2016 року рішенням апеляційного суду Волинської області в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відповідно до довідки від 12 травня 2016 року, складеної секретарем судового засідання Концевич Я.О., зазначено, що у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось.

Згідно із правилами ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, які разом із розпискою надсилаються поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною. Особи, які беруть участь у справі, можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими главою першою розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається у судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

У статтях 74-76 ЦПК України врегульовано порядок вручення судових повісток. У ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Тобто належним повідомленням особи, яка бере участь у справі, є розписка про отримання судової повістки.

З матеріалів справи убачається, що розгляд справи у суді апеляційної інстанції проведено з порушенням наведених вимог закону, без участі ОСОБА_3 та за відсутності даних про те, що її у встановленому законом порядку було повідомлено про час і місце розгляду справи, а саме 12 травня 2016 року.

Таким чином, не можна вважати, що суд апеляційної інстанції дотримався вимог щодо належного повідомлення заявника про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, апеляційним судом у порушення ч. 4 ст. 74, ст. 158 ЦПК України не повідомлено належним чином сторін про час та місце розгляду справи, що й потягло за собою неповноту встановлення фактичних обставин у справі.

Тобто, із матеріалів цивільної справи вбачається, що судом апеляційної інстанції не дотримано вимог чинного цивільного процесуального закону щодо порядку ухвалення судового рішення, чим, окрім іншого, порушено і вимоги ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод, що тягне за собою скасування судового рішення апеляційної інстанції з передачею справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦПК України підставою для скасування рішень судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки справа розглянута апеляційним судом за неповідомлення сторін і в матеріалах справи відсутні дані про їх повідомлення про час і місце судового засідання, та постановлена з порушенням указаних процесуальних норм, тому рішення суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Разом з цим, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції, пославшись на ст. ст. 43, 46 ЖК України, на правову позицію Верховного суду України, викладену в постанові від 03 червня 2015 року у справі № 6-390цс15 та на вимоги ст. 60 ЦПК України, в рішенні не виклав мотивів, на підставі яких дійшов висновку про відмову в позові, зокрема про доведеність обставин, що мають значення для справи.

Та обставина, що у черзі на отримання житла перебувають інші судді, не може впливати на вирішення спору по суті, оскільки реалізація позивачем права на судовий захист не залежить від того, що вказані особи у разі порушення їхніх прав щодо забезпечення житлом не звертались з позовом на їх захист.

Ураховуючи наведене, погодитись з ухваленим судом апеляційної інстанції рішенням неможливо, воно підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 12 травня 2016 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко