Номер провадження: 22-ц/785/4511/17
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі судового засідання Поліхранової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АГРОВІТА» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2017 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АГРОВІТА» до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про скасування арешту поточних рахунків, -

ВСТАНОВИЛА:

10.02.2017 року ТОВ «ТД «АГРОВІТА» звернулись до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській області про скасування арешту поточних рахунків, по якому просило скасувати арешт на кошти у всіх видах валют, що містяться на всіх рахунках в ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299), Южному ГРУ ПАТ «ПриватБанк» (МФО 328704), АБ «Південний» (МФО 328209), АТ «Таскомбанк» (МФО 339500), ПАТ «Укрсоцбанк» (МФО 300023), Центральній філії ПАТ «Кредобанк» (МФО 325365), які належать ТОВ «Торговий дім «АГРОВІТА», накладений постановою про арешт коштів боржника ВП № 40255086 від 24.10.2013 р., виданою відділом примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській області (а.с. 3-6).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 29-30).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 08.04.2017 року ТОВ «ТД «АГРОВІТА» подали поштою апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції, яка була зареєстрована судом 10.04.2017 року, по якій просять скасувати рішення районного суду, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин у справі, а також невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Зокрема, апелянт посилається на те, що постановою державного виконавця від 26.12.2013 року стягувачу було повернуто виконавчий документ та зазначено, що виконавчий лист, виданий судом 08.10.2013 року, може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 26.12.2014 року, однак виконавчий лист повторно до виконання не пред'являвся, та у подальшому 03.06.2015 року між правонаступником стягувача ПАТ «Кредобанк» - ТОВ «ФК «Ідея Капітал» та ТОВ «ТД «АГРОВІТА» укладений договір про можливість часткового прощення боргу за договором кредитної лінії. На умовах вказаного договору станом на 03.09.2015 року боржником борг повністю погашений. Також апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було досліджено постанову про арешт рахунків. Крім того, апелянт зазначає, що повернення виконавчого документа стягувачу є аналогічним закінченню виконавчого провадження (а.с. 33-36).

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи. При цьому було відхилено клопотання представника апелянта про відкладення слухання справи в зв'язку зі знаходженням у відрядженні, оскільки явка до апеляційного суду не є обов'язковою.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2017 року скасуванню виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції оскільки він зроблений з порушенням норм процесуального та матеріального права, без врахування всіх обставин справи.

Так, як вбачається з матеріалів справи позивач ТОВ «Торговий дім «АГРОВІТА» був боржником в рамках виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 522/3054/13-ц, виданого 08.10.2013 р. Приморським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ТОВ «Торговий дім «АГРОВІТА», ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості за договором кредитної лінії № 02Ю-170810 від 17.08.2010 р. у розмірі 3417878,84 грн. (а.с. 7-10).

Провадження з примусового виконання виконавчого листа було відкрито постановою держвиконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ВП № 40255086 від 17.10.2013 р. (а.с. 10).

24.10.2013 р. держвиконавцем Хлєбніковим О.В. було винесено постанову ВП № 40255086 про арешт коштів боржника, відповідно до якої було накладено арешт на кошти у всіх видах валют, що містяться на всіх рахунках в ПАТ «ПриватБанк» (МФО 305299), Южному ГРУ ПАТ «ПриватБанк» (МФО 328704), АБ «Південний» (МФО 328209), АТ «Таскомбанк» (МФО 339500), ПАТ «Укрсоцбанк» (МФО 300023), Центральній філії ПАТ «Кредобанк» (МФО 325365), та які належать боржнику ТОВ «Торговий дім «АГРОВІТА» (а.с. 12).

26.12.2013 р. держвиконавцем Хлєбніковим О.В. було винесено постанову ВП № 40254953 про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідно до якої виконавчий лист № 522/3054/13-ц, виданий 08.10.2013 р. Приморським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ТОВ «Торговий дім «АГРОВІТА», ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості за договором кредитної лінії № 02Ю-170810 від 17.08.2010 р. у розмірі 3417878,84 грн. було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 11).

При цьому арешт, на поточні рахунки позивача вказаною постановою не було скасовано.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинної на момент повернення виконавчого листа, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином, питання про обов'язок зняття арешту у разі повернення виконавчого документу вирішене законом. Згідно зі ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент повернення виконавчого листа, боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ. Вказане право збережено і в чинній редакції Закону.

Як роз'яснив ВССУ в Постанові «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» N 5 від 03.06.2016 р. у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. Так, само ВССУ у вказаній постанові в п. 4 вказав, що у разі якщо сторонами у справі є юридичні особи, то незалежно від підстав арешту (опису) майна (конфіскація за відповідним судовим рішенням, стягнення боргу за рішенням господарського суду чи виконавчим написом нотаріуса тощо) та враховуючи характер спору, позови про зняття арешту з майна згідно зі статтею 15 ЦПК, статтями 1, 12 Господарського процесуального кодексу України підлягають розгляду в порядку господарського судочинства. У такому ж порядку вирішуються питання про юрисдикцію спорів за участю фізичних осіб-підприємців, якщо арешт майна пов'язаний з їх підприємницькою діяльністю. Звертаючись до суду позивач вказує, що станом на 03.09.2015 р. ним повністю погашено борг за договором кредитної лінії № 02Ю-170810 від 17.08.2010 р.

Вирішуючи справу в порядку позовного провадження суд першої інстанції, не звернув уваги на неповний суб'єктний склад заявлений позивачем (не притягнуто стягувача), а також на те, що саме він може підтвердити або спростувати вказану обставину. Оскільки стягувачем є також юридична особа, то вказаний спір (як його заявив позивач) підлягав розгляду в господарському суді.

Між тим, оскільки арешт було накладено в межах вказаного виконавчого провадження, то належним способом захисту було би після повернення виконавчого листа звернутись зі скаргою на дії державного виконавця. На неправомірність його дій фактично і вказує позивач. При цьому, питання про обґрунтованість стягнення судового збору повинно вирішуватись з врахуванням правової позиції висловленої ВСУ у справі №6-785цс15 від 6 липня 2015р.)

Оскільки апеляційний суд переглядає прийняті судові рішення в межах доводів апеляційної скарги та з врахуванням предмету розгляду в суді першої інстанції, та не може змінювати ані вид провадження, ані приймати рішення поза межами своєї юрисдикції, то згідно зі ст. 310 ЦПК України, він частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду першої інстанції та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України закриває провадження у справі як таке, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 310, 205, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АГРОВІТА» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2017 року - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2017 року - скасувати.

Провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АГРОВІТА» до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про скасування арешту поточних рахунків, - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

О.М. Таварткіладзе

Є.С. Сєвєрова

30.05.2017 року м. Одеса