Справа № 157/304/16-ц
Провадження №2/157/4/17
РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2017 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гордійчука В.М.,

за участю секретаря Фесь Т.І.,

позивача ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Камені-Каширському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, та витребування з чужого незаконного володіння особистого майна,

встановив:

У поданій до суду після усунення недоліків 06 квітня 2016 року позовній заяві (т.1 а.с.29-33) позивач зазначає, що вона з 05 серпня 2009 року по 10 червня 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, з яким до реєстрації шлюбу вони більше року проживали спільно у її житловому будинку, що по вул.Ватутіна в м.Камінь-Каширський.

За час перебування у шлюбі ними завершено будівництво господарської споруди (2014 р.) хліва в якому розміщена і літня кухня (розміром 25х5 метра), що по провулку Миру,1 села Раків Ліс Камінь-Каширського району.

Крім того, за час спільного проживання у шлюбі придбано і таке рухоме майно: автомобіль марки «Mercedes-Benz 110 CDI» 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 вартістю 125 000 грн.; причіп до легкового автомобіля 25 000 грн.; морозильна камера «Атлант» - 5000 грн.; пральна машинка 3000 грн.; ноутбук 2000 грн.; бетонозмішувач 2000 грн.; бензопилу «Штиль» - 2000 грн.; електродриль 1000 грн.; перфоратор «Масіта» -2000 грн.; шуруповерт 600 грн.

Незважаючи на те, що шлюб 10 червня 2014 року між ними було розірвано на прохання відповідача з метою його збереження вони з 06 січня по 20 липня 2015 року проживали спільно у зведеній ними згаданій літній кухні.

За час такого проживання за спільні кошти ними було придбано: електроплиту «Сіменс» вартістю 3000 грн., міні башню 3000 грн., антену з тюнером до супутникового телебачення 1400 грн., холодильник «Beko» - 7699 грн., ванну 3000 грн., унітаз 1200 грн., раковину та дзеркало 2000 грн., електробойлер 2000 грн., електронасос 1500 грн., два радіатори опалення 3000 грн., дві люстри 1000 грн., шпалери 1000 грн.

Крім цього, для облаштування комфортних умов в літню кухню де вони проживали, нею з її будинку, що в м.Камінь-Каширський, було привезено придбане нею до шлюбу особисте майно, а саме: мякий куток (два дивана, два крісла) вартістю 600 грн., телевізор «Panasonik» 800 грн., стіл-тумбу 100 грн., кухонний куток 500 грн., стіл кухонний 50 грн., тумбочку в спальню 100 грн., шафу для прихожої 300 грн., два журнальні столи вартістю відповідно 300 та 30 грн., два холодильника «Днепр 2м 50 грн. та DRC-N330 300 грн., деревяну підставку під вазони з вазонами 300 грн., металеву підставку під вазони з вазонами 500 грн., ковдру-плед 100 грн.

Зважаючи на те, що відповідач набуте ними за час шлюбу та за час спільного проживання у цивільному шлюбі майно добровільно поділити не бажає, просила суд визнати за нею право приватної власності на 1/2 частину цього майна, виділивши їй в натурі: автомобіль марки «Mercedes-Benz 110 CDI» 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 вартістю 125 000 грн.; причіп до легкового автомобіля 25 000 грн.; морозильну камеру «Атлант» - 5000 грн.; холодильник «Beko» - 7699 грн. на загальну суму 162699 грн.

Стягнути з відповідача в її користь грошову компенсацію, яка становить різницю між 1/2 частиною спільного сумісного майна подружжя та понесені нею судові витрати.

Витребувати із незаконного володіння відповідача її вищевказане особисте майно загальною вартість 4030 грн.

19 грудня 2016 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог (т.1 а.с.222-223), в якій вона просила встановити факт проживання її та її колишнього чоловіка відповідача ОСОБА_3 однією сімєю після їх розлучення у період з 06 січня по 20 липня 2015 року.

Крім цього, просила суд визнати за нею право приватної власності на 1/2 частину майна, що є спільною сумісною власністю, загальною вартістю 147921 грн., виділивши їй в натурі: автомобіль марки «Mercedes-Benz 110 CDI» 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 вартістю 115 222 грн.; причіп до легкового автомобіля 20 000 грн.; морозильну камеру «Атлант» - 5000 грн.; холодильник «Beko» - 7699 грн.

Стягнути з відповідача в її користь грошову компенсацію, яка становить різницю між 1/2 частиною спільного сумісного майна подружжя та понесені нею судові витрати.

Витребувати із незаконного володіння відповідача її вищевказане особисте майно загальною вартість 4030 грн.

В судових засіданнях позивач, її представник обставини, які зазначені як у позовній заяві, так і в заяві про збільшення позовних вимог підтвердили повністю. Та, зокрема, позивач пояснила, що з відповідачем вони проживали однією сімєю ще до реєстрації шлюбу за адресою її проживання ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спірна будівля була ними зведена на земельній ділянці, яка виділена відповідачу.

В останньому судовому засіданні, яке відбулося 24 травня 2017 року, позовні вимоги позивач та її представник в частині встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з 06 січня по 20 липня 2015 року підтримали повністю.

Зважаючи на те, що у них немає підтверджуючих документів на придбання певного майна у певний час, у цьому судовому засідання в іншій частині позовні вимоги зменшили.

Зокрема, із спільного сумісного майна придбаного як за час шлюбу, так і за час спільного проживання без його реєстрації, просили виключили: пральну машинку, ноутбук, бетонозмішувач, бензопилу «Штиль», електродриль, перфоратор «Масіта», шуруповерт, міні башню, ванну, унітаз, раковину, дзеркало, електробойлер, електронасос, два радіатори опалення, дві люстри, шпалери.

Крім цього, із її (позивача) особистого майна вони просять виключили: мякий куток (два дивана, два крісла), телевізор «Panasonik», стіл-тумбу, кухонний куток, стіл кухонний, тумбочку в спальню, шафу для прихожої, два журнальні столи, холодильника DRC-N330, металеву підставку під вазони з вазонами, ковдру-плед.

Таким чином просять визнати за нею (позивачем) право приватної власності на 1/2 частину майна набутого як за час шлюбу, так і за час спільного проживання без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, виділивши їй в натурі таке рухоме майно:

- автомобіль марки «Mercedes-Benz 110 CDI» 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 вартістю 115 222 грн.;

- причіп до легкового автомобіля 20 000 грн.;

- морозильну камеру «Атлант» - 5000 грн.;

- холодильник «Beko» - 7699 грн.

Всього на загальну суму 147921 грн.

Інше майно залишити відповідачу.

Стягнути з відповідача грошову компенсацію, яка становить різницю між 1/2 часткою спільного сумісного майна подружжя.

Витребувати із його незаконного володіння, особисте майно позивача, а саме холодильник «Днепр-2м» вартістю 50 грн., деревяну підставку з вазонами 300 грн.

Стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Відповідач, його представник позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу не визнали та пояснили, що позивач має право лише на поділ причіпа, який вони придбали спільно, та який вона подарила йому - ОСОБА_3 Автомобіль був придбаний за кошти зароблені ним в Чехії. За ці ж кошти було збудовано спірну господарську будівлю на виділений йому до шлюбу земельній ділянці. Після розлучення він продовжив будівництво за власні кошти.

Спірний холодильник «Beko», електроплиту «Сіменс», антену з тюнером до супутникового телебачення теж купував за особисті кошти.

Все майно, яке позивач привезла до нього вона забрала, окрім холодильника «Днепр», якого він згідний повернути. Щодо деревяної підставки під квіти, то її виготовив син позивача з його матеріалів.

Суд заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази прийшов до висновку, що вимоги позивача про встановлення факту проживання її та відповідача однією сімєю з 06 січня по 20 липня 2015 року, про поділ спільного сумісного майна підлягають до повного задоволення, а інші позовні вимоги - до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони 05 серпня 2009 року уклали шлюб, який рішенням Камінь-Каширського районного суду від 10 червня 2014 року, яке 23 червня того ж року набрало законної сили, було розірвано (т.1 а.с.10).

Відповідно до ч.1 ст.60, ч.1 ст.61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як вбачається з реєстраційних карток АМТ (т.1 а.с.16, 17), висновку №О-94 судової авто-товарознавчої експертизи від 29 серпня 2016 року (т.1 а.с.149-155), сторони за час перебування у шлюбі, а саме 07 липня 2010 року та 15 березня 2011 року придбали відповідно автомобіль марки «Mercedes-Benz 110 CDI» 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1, ринкова вартість якого складає 115222 грн., та причіп до легкового автомобіля марки «Бджілка 8134», номерний знак АС 0275ХТ вартістю, як оцінили сторони, 20000 грн.

Твердження відповідача, його представника про те, що автомобіль є його особистою приватною власністю, оскільки був набутий ним за час шлюбу за кошти, які належали йому особисто, суд до уваги не бере, оскільки ними не подано, в порядку ч.1 ст.60 ЦПК України, відповідних доказів на підтвердження цього.

Свідок ОСОБА_5, рідний брат відповідача, показав, що разом із сторонами по справі їздив купувати автомобіль. За чиї кошти купувався цей автомобіль він не знає.

Допитана на стороні рідна сестра відповідача свідок ОСОБА_6, показала, що брат перебуваючи до шлюбу на заробітках в Чехії висилав їй значні кошти, які вона вкладала в банк «Надра» і які він (відповідач) потратив на придбання спірного автомобіля та відкладав на будівництво спірної будівлі.

Ці показання суд розцінює критично, оскільки такі пояснення документально нічим не підтверджені та дані рідними сестрою та братом відповідача, які зацікавлені в розгляді справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Як пояснили в судовому засіданні сторони, спірний автомобіль був придбаний за кошти не лише самого відповідача, а й за кошти які давала позивач, а тому суд відносить його до майна, яке належить їм на праві спільної сумісної власності.

В судовому засіданні безспірно встановлено, що причіп є майном подружжя і спору з приводу цього у них немає.

З доданих до справи державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №541251 та №541251 (т.1 а.с.13, 14) вбачається, що рішенням Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району від 22 січня 2008 року №15/8 відповідачу ОСОБА_3 надано у приватну власність дві земельні ділянки, що по провулку Миру села Раків Ліс Камінь-Каширського району - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських споруд площею 0.25 га. та для ведення особистого селянського господарства площею 0.1533 га.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, яка була сусідкою сторін показала, що сторони почали зводити будівлю по провулку Миру,1 с.Раків Ліс в 2009-2010 рр. разом. В січні 2015 року позивач повернулася для проживання до відповідача в згадану літню кухню куди привозила мякий куток, два стільця, стіл, два дивани, кухонний стіл, підставки під вазони та інше майно. Коли сторони жили разом вони збудували ванну, облаштували кухню.

У відповідача перед будівництвом була лише заготовлена силікатна полуторна біла цегла, а всі інші будівельні матеріали ОСОБА_1 та ОСОБА_3 купували разом і разом добудовували вказане будівництво. Відповідач часто виїздив на сезонні роботи, а тому по господарству працювала сама позивач.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що в 2008 році привозив металопрофіль для покрівлі господарської будівлі відповідачу.

Свідок ОСОБА_9 - дружина брата відповідача ОСОБА_10, показала, що при проведенні будівництва позивач ніякої майже участі не приймала, а все робив її чоловік з відповідачем.

Такі пояснення свідка суд до уваги не бере, оскільки вони документально нічим не підтверджені. Крім цього, вона є родичкою відповідача та зацікавлена в розгляді справи.

Згідно висновку №4 судової інженерно-технічної експертизи від 15 червня 2016 року, проведеної судовим експертом ОСОБА_11 (т.1 а.с.54-94), готовність спірної господарської будівлі становить 93 %, а ринкова вартість як будівельних матеріалів з урахуванням фізичного зносу - 211829 грн. 08 коп.

В судовому засіданні відповідач пояснив, що в будівництво вказаного нерухомого майна, серед іншого, використовувалась біла полуторна силікатна цегла, яка була придбана ним за власні кошти отримані до реєстрації шлюбу.

Таку обставину позивачем та її представником визнано.

В судовому засіданні допитаний експерт ОСОБА_11 підтвердив, що на будівництво згаданої будівлі використано 8797 шт. силікатної полуторної білої цегли, вартість якої на час розгляду справи становить 23623 грн.

З цим сторони погодилися.

Водночас, відповідач заявив, що і червону цеглу він купував до шлюбу в кількості 9158 шт. на суму 23906 грн.

Цю обставину заперечили позивач та її представник.

Відповідачем будь-яких документів з цього приводу та інших доказів не подано, а тому суд вважає, що з вартості будівлі слід виключити лише вартістю білої силікатної полуторної цегли.

Зважаючи на зазначені обставини, за виключенням цієї цегли 23623 грн., вартість хліва та літньої кухні як будівельних матеріалів, придбаних сторонами в період шлюбу, з урахуванням фізичного зносу становить 188206 грн. 08 коп. (211829.08 - 23623).

Позивач просить включити до поділу морозильну камеру «Атлант» вартістю 5000 грн., яка знаходиться на даний час у неї.

Відповідач з цим погодився.

Зазначені у позовній заяві пральну машинку, ноутбук, бетонозмішувач, бензопилу «Штиль», електродриль, перфоратор «Масіта», шуруповерт позивач із поділу виключила, оскільки не довела їх наявність та належність подружжю.

Відповідач з цього приводу пояснив, що ці речі дійсно були в сімї ним привезені з сезонних робіт, але прийшли в непридатністю і на даний час вони відсутні.

Відповідно ст.ст.60, 69, 70, 71 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. В разі поділу такого майна їх частки в ньому визнаються рівними.

Таким чином встановлено, що загальна вартість майна придбаного сторонами за час перебування в зареєстрованому шлюбі складає 328428 грн. 08 коп. (115222 (автомобіль) + 20000 (причіп) + 188206.08 (господарська споруда як будматеріали) + 5000 (морозильна камера)), а кожного із них частки у цьому майні становить по 164214 грн. 04 коп. (328428.08 : 2).

Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно глави 8 цього Кодексу, а саме її ч.2 ст.60, ст.70, ч.2, 3 ст.71 вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

В судовому засіданні доведено, що в період з 06 січня 2015 року по 20 липня цього ж року сторони проживали однією сімєю не перебуваючи у шлюбі між собою.

Зокрема, цю обставину підтвердила свідок ОСОБА_12, яка показала, що позивач жила в спірній будівлі, туди перевозила мяку частину, телевізор, підставку, морозильну камеру, стіл. Вона садила огород, доглядала птицю.

Відповідач у цей період багато часу був на сезонних роботах.

Відповідач цю обставину заперечує, хоча пояснив, що в цьому помешканні, коли він був на сезонних робота,х була пожежа з вини позивача, тобто визнає, що вона проживала в спірній будівлі після розлучення. Заперечує придбання в цей період газової плити «Сіменс» вартістю 3000 грн., холодильна «Beko» - 7699 грн., і антени - 1400 грн. З приводу холодильника подав гарантійний талон (т.2 а.с.22) і пояснив, що ці речі були придбані лише за його кошти.

Такі його твердження заперечено позивачем і на підтвердження такого заперечення подано нею товарний чек від 09 липня 2015 року виданий приватним підприємцем ОСОБА_13 (т.1 а.с.11-зворот), товарний чека від 16 січня 2015 року виданий приватним підприємцем ОСОБА_14 (т.1 а.с.22), товарний чек від 20 лютого 2015 року виданий ОСОБА_15 (т.1 а.с.249), якими стверджено, що сторони за час проживання без реєстрації шлюбу спільно придбали холодильник «Beko» вартістю 7699 грн., супутникову антену вартістю 1400 грн., електричну плиту «Siemens» вартістю 3000 грн.

Загальна вартість цього майна складає 12099 грн., а відтак частка кожного із сторін становить по 6049 грн. 50 коп.

Те, що холодильник «Beko» та супутникову антену сторони придбавали разом ствердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 який працював продавцем у приватних підприємців ОСОБА_14.

Позивачка виключила із поділу міні-башню, ванну, унітаз, раковину, дзеркало, електробойлер, електронасос, два радіатори опалення, дві люстри , шпалери, а тому суд даний спір у цій частині не розглядає.

За встановлених судом обставин сторонами за час спільного проживання як в період шлюбу, так і в період проживання без його реєстрації було придбано майна на загальну суму 340527 грн. 08 коп. ( 328428.08 (майно в період шлюбу) + 12099 (майна в період спільного проживання без реєстрації шлюбу), а частка кожного із них у цьому майні становить по 170263 грн. 54 коп. (340527.08:2).

Враховуючи кількість нажитого майна, його вартість, частки сторін в цьому майні, те, що спірна господарська споруда побудована на земельній ділянці наданій у приватну власність відповідачу, суд виділяє у власність позивачки: автомобіль марки «Mercedes-Benz 110 CDI» 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 вартістю 115 222 грн., причіп до легкового автомобіля 20 000 грн., морозильну камеру «Атлант» - 5000 грн., холодильник «Beko» - 7699 грн. , як вона того просить.

Всього на загальну суму 147921 грн.

Решту майна, а саме: спірну господарську споруду, як будівельні матеріали вартістю 188206 грн. 08 коп., антену з тюнером до супутникового телебачення 1400 грн., електроплиту «Сіменс» - 3000 грн., загальною вартістю майна 192606 грн. 08 коп. суд виділяє у власність відповідача.

Суд стягує з нього в користь позивача 22342 грн. 54 коп. грошової компенсації за різницю у частці між присудженою та належною часткою майна (170263 грн. 54 коп. (частка кожного подружжя у майні 147921 грн. (вартість виділеного позивачу у власність майна).

Так як згаданий автомобіль та причіп, які ухвалою суду від 03 січня 2017 року в порядку забезпечення позову заборонено відповідачу у будь-який спосіб відчужувати (т.1 а.с.232-233), виділяються у власність позивачу, суд такі заходи забезпечення позову не скасовує.

Відповідно до ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Як вбачається з поданого позивачкою корінця талона на гарантійний талон (т.1 а.с.21), нею задовго до укладення шлюбу з відповідачем, а саме 17 жовтня 1991 року було придбано холодильник «Днепр-2м».

Сторони узгодили, що вартість цього холодильника становить 50 грн. і відповідач, згідний його повернути.

Щодо визначення наявності та вартості деревяної підставки під вазони з вазонами, то в судовому засіданні сторони не узгодили їх належність.

Зважаючи на це та те, що позивачем не подано доказів про їх вартість, суд у задоволенні позову в цій частині відмовляє.

Згідно ст..387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Так як відповідач без відповідно правової підстави заволодів холодильником «Днепр-2м», суд зобовязує його повернути це майно його власнику.

Суд, відповідно до ст..88 ЦПК України, у звязку із задоволенням вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сімєю, та вимоги про забезпечення позову, стягує з відповідача в її користь понесені нею та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за такі вимоги у розмірі 826 грн. 80 коп. (551 грн. 20 коп. (т.1 а.с.221) + 275 грн. 60 коп. (т.1 а.с.228).

Що стосується стягнення з відповідача в користь позивача понесених останньою судових витрат за позовні вимоги майнового характеру, то суд виходив з такого.

ОСОБА_1 за подання до суду позову майнового характеру сплачено судового збору на загальну суму 1667 грн. 40 коп. (т.1 а.с.1, 2, 3), виходячи із ціни позову 166740 гривень.

Зважаючи на те, що в судовому засіданні вона зменшила позовні вимоги, те, що згідно п.1.ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у такому разі, їй повертається судовий збір, а також те, що їй у власність має бути виділено майна на загальну суму 170263 грн. 54 коп., суд стягує з відповідача в користь позивача сплачений нею згаданий судовий збір у розмірі 1667, 40 коп. (т.1 а.с.1, 2, 3).

Всього підлягає стягненню з відповідача в користь позивача 2494 грн. 20 коп. понесених нею витрат по сплаті судового збору (826.80+1667,40).

Виходячи із вартості майна, що виділяється одній із сторін 170263 грн. 54 коп. (із цієї суми в користь держави мало бути сплачено 1702 грн. 63 коп. судового збору), суд недоплачену в користь держави суму судового збору, яка складає 35 грн. 23 коп. стягує з відповідача (1702,63 (сума судового збору, яка підлягає сплаті) 1667,40 (сума фактично сплаченого такого збору).

Крім вказаної суми судового збору (2494,20), підлягає стягненню з відповідача у користь позивача документально підтверджені нею витрати на правову допомогу у розмірі 1100 грн. (т.1 а.с.4), 3633 грн. 30 коп. витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи (т.1 а.с.182), 1224 грн. витрат за проведення судової авто-товарознавчої експертизи (т.1 а.с.249).

Таким чином з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 8451 грн. 50 коп. судових витрат (2494.2 (судовий збір) + 1100 (правова допомога) + 3633.3 (будівельно-технічна експертиза) + 1224 (авто товарознавча експертиза).

Понесеного позивачем судового збору за видачу їй в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання в розмірі 41 грн. 34 коп. (т.1 а.с.190), суд з відповідача в її користь не стягує, оскільки такий збір не повязаний з судовим розглядом, і він сплачується кожним із учасників судового розгляду, якому видається така копія.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.57, 60, 69, 70, 71, 74 СК України, ст..387 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю, про поділ спільного сумісного майна сторін задовольнити повністю.

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка міста Камінь-Каширський Волинської області та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, з 06 січня по 20 липня 2015 року проживали однією сімєю не перебуваючи у шлюбі.

Із майна, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3, виділити у власність ОСОБА_1 таке майно, яке знаходиться у відповідача ОСОБА_3 за адресою по вулиці Миру,1 села Раків Ліс Камінь-Каширського району Волинської області, а саме: автомобіль, марки «Mercedes-Benz 110 CDI» 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, вартістю 115 222 (сто пятнадцять тисяч двісті двадцять дві) гривні; причіп до легкового автомобіля, номер шасі Y69813410A0B64058 вартістю 20 000 (двадцять тисяч) гривень; холодильник «Beko» вартістю 7699 (сім тисяч шістсот девяносто девять) гривень; а також морозильну камеру «Атлант» вартістю 5000 (пять тисяч) гривень, яка знаходиться у ОСОБА_1,

загальною вартістю такого майна 147921 (сто сорок сім тисяч девятсот двадцять одна) гривня.

Решту нажитого за час спільного проживання сумісного майна, а саме: господарську споруду (хлів та літню кухню) як будівельні матеріали вартістю 188206 (сто вісімдесят вісім тисяч двісті шість) гривень 08 копійок, антену з тюнером до супутникового телебачення вартістю 1400 (одна тисяча чотириста) гривень, електроплиту «Сіменс» вартістю 3000 (три тисячі) гривень, загальною вартістю цього майна 192606 (сто девяносто дві тисячі шістсот шість) гривень 08 копійок залишити у власності ОСОБА_3, у якого воно знаходиться.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 22342 (двадцять дві тисячі триста сорок дві) гривні 54 копійки грошової компенсації за належну частку у спільно нажитому майні.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про витребування з чужого незаконного володіння її особистого майна задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили повернути ОСОБА_1 її особисте майно, а саме: холодильник «Днепр-2м» вартістю 50 (пятдесят) гривень.

У задоволені решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 8451 (вісім тисяч чотириста пятдесят одну) гривню 50 копійок понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 35 (тридцять пять) гривень 23 копійки судового збору.

Рішення може бути оскаржене до судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційних скарг через Камінь-Каширський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, однак не були присутні під час його проголошення у той же самий строк з дня отримання його копії.

Головуючий: ОСОБА_17