Справа № 449/562/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/783/2673/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю ОСОБА_2, представника ПАТ «Акцент-банк» Жарського І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 19 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» про застосування наслідків нікчемного правочину,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду ухвалене всупереч вимогам норм матеріального права. Зазначає, що судом неправильно застосовані норми ч. 1 ст. 638 ЦК України, зокрема судом взято до уваги пояснення представника банку про те, що договір є укладений, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, але не взято до уваги норму про те, що повинна бути дотримана належна форма такої згоди з усіх істотних умов договору. Посилається на те, що в рішенні суду встановлено, що «позивачем не подано доказів удаваності, фіктивності договору банківського вкладу, що є підставою для відмови в задоволенні даних позовних вимог», однак ним не ставились вимоги встановити удаваність чи фіктивність правочину, а лише його нікчемність. Вважає, що судом також неправильно застосовано строк позовної давності, оскільки такий потрібно розраховувати починаючи з травня 2016 року, тобто з моменту коли він як споживач банківських послуг довідався про те, що між ним та банком укладений правочин в неналежній формі, який є нікчемним. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ПАТ «Акцент-банк» Жарського І.Р. про заперечення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено такі обставини.

28.10.2011 року ОСОБА_2 підписавши анкету-заяву погодився з тим, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг складає кредитний договір, згідно копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. (а.с.58)

Згідно копії оновлених даних особи на ім'я ОСОБА_2 04.04.2015 року не переукладався кредитний договір, а лише оновлено актуальний номер мобільного телефону.

Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачені підстави недійсності правочину, а саме: недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частиною першою-третьою (зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, п'ятою (правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним) та шостою (правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей) статті 203 ЦК України.

Відповідно до роз'яснень п. п. 2, 4-7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Згідно з положеннями ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Разом з тим, відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 підписавши анкету-заяву погодився з тим, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг складає договір приєднання, згідно копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що свідчить про дотримання форми договору, визначеної законом, суд, при помилковому посилання на удаваність чи фіктивність правочину, ухваливши рішення про відмову в задоволенні позову, по суті правильно вирішив спір.

Посилання апелянта на постанови Верховного Суду України №6-240цс14 від 11.02.2015 року, №6-16цс15 від 11.03.2015 року є безпідставним, так як у вказаних постановах викладено правовий висновок, що стосується визначення строку позовної давності в Умовах та Правилах надання банківських послуг у разі відсутності підпису на таких особи, яка отримала кредит.

Разом з тим, колегія суддів вважає неправильним висновок суду щодо пропуску строку позовної давності, так як позовні вимоги є безпідставними, в зв»язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково і змінити рішення, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на строк позовної давності.

Керуючись п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 19 грудня 2016 року змінити та виключити з мотивувальної частини рішення посилання на строк позовної давності. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.