Справа №591/2121/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1607/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПЛАТИНУМ БАНК»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 серпня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ПЛАТИНУМ БАНК» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по виплаті заробітної плати, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 16 квітня 2013 року по 25 квітня 2016 року працювала в ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК». Звільнена з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. В звязку з тим, що на день її звільнення відповідачем не була виплачена індексація заробітної плати за період часу з 16 квітня 2013 року по 16 вересня 2015 року у сумі 6893 грн. 04 коп., просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16 квітня 2013 року по день фактичного розрахунку.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенго частково.

Стягнуто з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 7000 грн., з послідуючим утриманням при виплаті необхідних обов'язкових відрахувань.

Стягнути з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» на користь держави судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 серпня 2017 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_3, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 працювала в ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» на посаді менеджера по роботі з клієнтами відділення № 1 ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» в м. Суми відділу продажів Північно-Східного регіону Управління бранч-продажів Департаменту продажів з 16 квітня 2013 року по 25 квітня 2016 року. Звільнена з роботи на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки.

Згідно довідки підприємства, заборгованість ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» перед ОСОБА_3 по індексації заробітної платі становить 6 893,04 грн.

Вказана заборгованість була перерахована відповідачем ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» ОСОБА_3 06 липня 2016 року, що підтверджується меморіальним ордером (а.с.117). Вказаний факт підтвердила і позивачка в письмовій заяві. Однак при звільненні позивача з роботи відповідач не виплатив позивачу належну йому індексацію в сумі 6893,04 грн. (з відрахуванням з даної суми податків та інших обовязкових платежів і зборів).

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

У відповідності до вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 з відповідними змінами (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Пунктом другим Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Згідно п. п. 3, 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місця, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обовязків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у звязку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства.

У відповідності до приписів ст. 10-11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При ухваленні рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та при розрахунку середнього заробітку з дня звільнення до дня фактичного розрахунку, тобто з 25 квітня 2016 року по 06 липня 2016 року суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що період складає 48 днів, а розмір середньоденного заробітку позивачки складав 276 грн. 31 коп. (48 х 276, 31 = 13 262 грн. 88 коп.).

При визначенні розміру відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд врахував розмір та істотність даної частки порівняно з загальною сумою заборгованості по індексації, обставини справи, та вважає, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку 7000 грн. відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Посилання відповідача на те, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 23 лютого 2017 року № 95 рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 лютого 2017 року № 743 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» висновків суду не спростовують.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року передбачено, що Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у звязку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Посилання відповідача на наявність заборони щодо задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку під час тимчасової адміністрації, безпідставні, оскільки на спірні правовідносини ця заборона не поширюється.

Отже, суд першої інстанції належно оцінив докази та ухвалив рішення на основі повно і всебічно зясованих обставин справи. Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПЛАТИНУМ БАНК» відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді