Єдиний унікальний номер 243/2713/17 Номер провадження 22-ц/775/925/2017
Єдиний унікальний номер 243/2713/17
Номер провадження 22-ц/775/925/2017
Головуючий у 1 інстанції Кузнецов Р.В.
Доповідач Корчиста О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

24 травня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Корчистої О.І.

суддів: Дундар І.О., Тимченко О.О.

за участі секретаря Яворського О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2017 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення індексації заробітної плати,

встановив:

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення індексації заробітної плати, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення, ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на необґрунтованість рішення суду першої інстанції; вважає, що порушені його права, гарантовані ст. 3, 6, 8, 21, 24, 28, 32, 43, 46, 55, 59 Конституції України, ст. 5, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.1 Першого Протоколу, ст. 6, 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини; заявник апеляційної скарги посилається також на порушення ст. 619 ЦК України з урахуванням того, що згідно із даними з Реєстру державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу ВАТ «Содовий завод», тому, на його думку, відповідачем є Фонд Державного майна Держави Україна, який несе (субсидіарну) відповідальність.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 18 березня 1983 року працював у ВАТ «Содовий завод», відповідно до Наказу №229 від 18 березня 1983 року.

Також судом встановлено, що з 1997 року ВАТ «Содовий завод» припинило виплачувати працівникам заробітну плату.

Крім цього судом встановлено, що згідно Посвідчення, виданого на підставі рішення комісії по трудовим спорам ВАТ «Содовий завод» № 77 від 09 квітня 2002 року ОСОБА_1 було надано право на отримання з ВАТ «Содовий завод» заборгованості по регресу у сумі 5922,57 гривень.

Наказом № 234 від 27 травня 1994 року ОСОБА_1 звільнений з роботи.

В лютому 2015 року Відкрите Акціонерне Товариство «Содовий завод» виплатило позивачу ОСОБА_1 заборгованість по регресу у сумі 5922 грн. 57 коп.

Судом встановлено, рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2017 року з ВАТ «Содовий завод» стягнуто на користь ОСОБА_1 індексацію заборгованості по регресу з 01 травня 2002 року по 01 лютого 2015 року у сумі 14811,16 гривень. (а.с.6-9).

Також, судом першої інстанції встановлено, що ВАТ «Содовий завод» визнано 04 вересня 2003 року банкрутом, введена ліквідаційна процедура, ліквідатором підприємства призначено ОСОБА_2 Крім того, встановлено, що виконавчий документ - виконавчий лист № 2/2431008/2017 за рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 24 лютого 2017 року не виконаний.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що законом не передбачена додаткова (субсидіарна) відповідальність Фонду державного майна України поряд із відповідальністю ВАТ «Содовий завод».

Такі висновки суду є правильними.

Відповідно до положень частини 2 статті 152 ЦК України, частини 2 статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном.

Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необгрунтованими, оскільки нормами статті 619 ЦК України, врегульовані правовідносини зобов'язального характеру і трудові правовідносини, які виникли між сторонами по даній справі ці норми не регулюють.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді позивачем не наведено та нових доказів не надано.

Проте, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції зі змісту журналу судового засідання від 21 квітня 2017 року, який секретарем судового засідання не підписаний, та технічного запису судового засідання, було виявлено, що суд першої інстанції, в порушення вимог ч.1 ст.195, ст.196 ЦПК України, до нарадчої кімнати для ухвалення рішення не видалявся та рішення не проголошував. (а.с.27 та CD-диск на обкладинці справи)

У відповідності до ч.1 ст. 195 ЦПК України після судових дебатів суд виходить до нарадчої кімнати (спеціально обладнаного для прийняття судових рішень приміщення) для ухвалення рішення, оголосивши орієнтовний час його проголошення.

Статтею 196 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення судового рішення ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім складу суду, який розглядає справу. Під час перебування в нарадчій кімнаті суддя не має права розглядати інші судові справи. Судді не мають права розголошувати хід обговорення та ухвалення рішення у нарадчій кімнаті.

У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що згідно з положеннями статті 196 ЦПК України суди повинні суворо дотримуватися таємниці нарадчої кімнати. Під час ухвалення судового рішення ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім складу суду, який розглядає справу. Вихід судді з нарадчої кімнати до проголошення судового рішення може мати місце під час перерви для відпочинку (протягом робочого часу та після його закінчення). Тому, наприклад, вихід до нарадчої кімнати у п'ятницю та проголошення рішення в понеділок є порушенням її таємниці. При цьому обмін суддею думками з ким-небудь із приводу судового рішення, що ухвалюється, не допускається.

Порушення правил про таємницю нарадчої кімнати є порушенням норм процесуального права і може бути підставою для скасування рішення суду, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, зокрема в разі доведення факту спілкування судді поза межами нарадчої кімнати з учасником процесу чи іншими особами з приводу справи, що розглядається (частина третя статті 309 ЦПК України, ч.2 ст. 338 ЦПК України).

Враховуючи викладене, а також, що наведені порушення норм процесуального закону не призвели до неправильного вирішення справи, а інших порушень норм процесуального права, які є безумовними для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено, рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: