АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6094/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1108/17Головуючий у 1-й інстанції Шевська О.І. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.

Суддів:Карпушина Г.Л.., Кузнєцової О.Ю.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 березня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Органу опіки та піклування Шевченківської районної ради м.Полтава про надання дозволу на багаторазові тимчасові виїзди за кордон та на територію проведення антитерористичної операції матері з неповнолітніми дітьми без згоди та супроводу батька ,-

В С Т А Н О В И Л А :

27 липня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом надання дозволу на багаторазові тимчасові виїзди за кордон та на територію проведення антитерористичної операції матері з неповнолітніми дітьми без згоди та супроводу батька. 30 грудня 2016 уточнивши свої позовні вимоги прохала дозволити матері- ОСОБА_4, а також іншим особам, уповноважених нею, багаторазові тимчасові поїздки за межі України - Російську Федерацію, та на в"їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію, зону проведення АТО до постійного місця проживання та реєстрації - Луганська область, м.Первомайськ, з неповнолітніми дітьми - донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючих за адресою: АДРЕСА_1, до досягнення ними повноліття без згоди та супроводу їх батька -ОСОБА_5. Дозволити матері - ОСОБА_4, а також іншим особам, уповноважених нею, виготовити проїзний документ для тимчасових виїздів за межі України - Російську Федерацію, та на в"їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію, зону проведення АТО до постійного місця проживання та реєстрації - Луганська область, м.Первомайськ, донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючих за адресою: АДРЕСА_1, до досягнення ними повноліття без згоди та супроводу їх батька -ОСОБА_5.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона разом з відповідачем та дітьми постійно проживали в м.Первомайськ, Луганської обл. У зв'язку із проведенням антитерористичної операції та воєнних дій на території м.Первомайськ, Луганської області була вимушена виїхати разом з дітьми в м.Полтава, де її взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України відповідно до довідки від 26.01.2015р. №. Відповідач залишився в м.Первомайськ, Луганської області, який на даний час знаходиться в зоні АТО на території, не підконтрольній урядові -України. На даний час позивач має на меті виїжджати з дітьми за кордон для відпочинку та їх оздоровлення, розширювати світогляд, відвідуючи музеї та історичні пам'ятки країни перебування, а також виїжджати в м.Первомайськ, Луганської обл. для проживання за місцем свого постійного проживання та відвідування рідних. Проте такої змоги немає, оскільки на окупованій території не діють державні органи України, тому її чоловік ОСОБА_5 не має змоги надати нотаріальну згоду на поїздки неповнолітніх дітей за межі України

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Органу опіки та піклування Шевченківської районної ради м.Полтава про надання дозволу на багаторазові тимчасові виїзди за кордон та на територію проведення антитерористичної операції матері з неповнолітніми дітьми без згоди та супроводу батька - відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилася позивач та подала на нього апеляційну скаргу, вказуючи на порушення місцевим судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги вказала, що судом не було прийнято до уваги заяву батька дітей, який надав згоду на їх переміщення за межі України, однак останній не мав можливості посвідчити вказану згоду нотаріально, оскільки органи нотаріату на окупованій території не працюють.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за наступних підстав

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони у справі до 26 липня 2014 року постійно проживали в м.Первомайськ, Луганської обл.

Від спільного шлюбу, сторони у справі мають неповнолітніх дітей: доньку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_2 / а.с.5,6/

У зв'язку із проведенням антитерористичної операції та воєнних дій на території м.Первомайськ, Луганської області позивач вимушена була виїхати разом з дітьми в м.Полтава і взята на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України відповідно до довідки від 26.01.2015р. № /а.с.7/.

Батько дітей - ОСОБА_5 залишився в м.Первомайськ, Луганської області, який на даний час знаходиться в зоні АТО на території, не підконтрольній урядові -України.

Органом опіки та піклування Шевченківської районної ради м.Полтава від 22.11.2016 року надано висновок про недоцільність надання дозволу на багаторазові тимчасові виїзди за кордон та на територію проведення антитерористичної операції матері з малолітніми дітьми без згоди та супроводу батька, а якому зазначено про недоцільність надання дозволу на багаторазові тимчасові виїзди на територію проведення антитерористичної операції матері з малолітніми дітьми - донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_2, , без згоди та супроводу батька, гр.ОСОБА_5, а також закордон, оскільки не зазначена країна прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій країні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надання судом дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди одного із батьків, без визначення при цьому конкретного часу перебування дитини за кордоном та конкретної країни суперечить положенням чинного законодавства. Також судом вказано, що надання дозволу на виїзд дітей з України до досягнення ними повноліття, як того прохає позивач, позбавить дітей та батька можливості належного спілкування та виховання, передбаченого чинним законодавством України і, як наслідок, порушить їх права.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Також, документом, який регулює порядок перетину лінії розмежування у Донецькій та Луганській областях, є Тимчасовий порядок контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затверджений Наказом першого заступника керівника АТЦ при СБУ від 12.06.2015 №415-ог Зокрема, даний Порядок визначає правила перетину лінії розмежування дітьми.

Відповідно до п. 5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого Наказом №415ог від 12 червня 2015 року, в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57.

Порядок виїзду дітей за кордон регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону, яким зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Згідно з п. 4 зазначених Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. В той же час виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється якщо є рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дозвіл на виїзд дитини за межі України без згоди батька не позбавленого батьківських прав надається кожного разу окремо (тобто на кожен виїзд), при цьому в дозволі зазначається країна, місце перебування та строк, на який дитини буде знаходитись за кордоном. В іншому випадку дозвіл позбавляє батька дитини брати участь у вихованні та можливості спілкування і є незаконним.

Вказана позиція суду узгоджується з положеннями ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» , яка передбачає можливость ухвалення судом рішення на разовий виїзд без згоди батька, не позбавленого батьківських прав та, що надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон без згоди батька суперечить вищевказаним нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, чим фактично позбавили батька дитини можливості брати участь у його вихованні та можливості спілкування з ним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог. Висновки суду першої інстанції відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, і закон який їх регулює.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 березня 2017 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: / підпис/ Т.В. Одринська

Судді : / підпис/ Г.Л.Карпушин / підпис/ О.Ю.Кузнєцова

З оригіналом згідно:

Головуючий: ______________ Т.В. Одринська