Справа № 308/9475/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 вересня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання - Струтинська Н.Ю.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 14.10.2014 року у відділі державної адміністрації актів цивільного стану по м. Ужгород реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом № 516.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 14.10.2014 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований відділом державної адміністрації актів цивільного стану по м. Ужгород реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис за № 516. У шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та розбіжність поглядів на життя та подружні відносини. Вказує на те, що відповідач висловлює погрози на її адресу, вживає нецензурні образлииві слова , поводить себе агресивно, а відтак продовжувати подальше спільне життя з ОСОБА_2 не бажає, вважає, що їх шлюб носить формальний характер, а подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх дитини .

З посиланням на викладене, позивач просить суд шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 14.10.2014 року відділом державної адміністрації актів цивільного стану по м. Ужгород реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис за № 516- розірвати; прізвище, після розірвання шлюбу залишити - «ОСОБА_1», а неповнолітню доньку залишити на проживання разом з нею.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Пояснила, що відповідач наносив їй побої узв'язку з чим вона зверталась до правоохоронних органів, а відтак продовжувати подальше спільне життя з ОСОБА_2 не бажає. З жовтня 2016 року вони спільно не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Окрім того вказала, що її чоловік фактично проживає з іншою жінкою.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило, тому суд згідно ч. 4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 14.10.2014 року у відділі державної адміністрації актів цивільного стану по м. Ужгород реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом № 516, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, виданого 14.10.2014 року, приєднаним до матеріалів справи.

У даному шлюбі у сторін народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується відповідним свідоцтвом про народження, копія якого приєднана до матеріалів справи.

Як стверджено позивачем в судовому засіданні шлюбні відносини між подружжям припинені з жовтня 2016 року.

Майновий спір між сторонами відсутній.

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.

Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Основною причиною припинення сімейних відносин є неможливість подальшого спільного проживання подружжя.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюбні відносини.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між сторонами носить формальний характер.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалася остаточно, примирення між подружжям є неможливим та є всі підстави для задоволення вимоги про розірвання шлюбу.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно ст. 56 ч. 3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч. 4 цієї ж статті передбачає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Окрім того, обгрунтованими є і вимоги позивача про визначення місця проживання неповнолітньої доньки разом з нею.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 105, 110,112 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що зареєстрований 14.10.2014 року у відділі державної адміністрації актів цивільного стану по м. Ужгород реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом № 516 - розірвати.

Неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати разом з матір'ю - ОСОБА_1.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену нею суму судового збору в розмірі 551,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Повний текст рішення складено і підписано 28.09.2017 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца