Єдиний унікальний номер 243/7577/17 Номер провадження 22-ц/775/1688/2017
Головуючий у 1 інстанції Мірошниченко Л.Є. Єдиний унікальний номер 243/7577/17
Доповідач Новікова Г.В. Номер провадження 22-ц/775/1688/2017
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Новікової Г.В.,

суддів: Біляєвої О.М., Никифоряка Л.П.,

при секретарі: Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Словянського міськрайонного суду від 30 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Славмолоко» в особі учасника публічного акціонерного товариства «Шахта імені ОСОБА_2», відділу Державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Словянської міської ради про розірвання трудового договору та вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому посилалась на те, що 16 липня 2012 року відповідно до рішення загальних зборів учасників товариства її призначено на посаду директора ТОВ «Славмолоко», протокол №1, наказ №64-к від 16.07.2012 року.

Відповідно до статуту товариства призначення та звільнення директора товариства належить до виключної компетенції загальних зборів товариства.

Оскільки вона є пенсіонеркою за віком та в звязку з тим, що за станом здоровя вже не в змозі далі здійснювати керівництво поточною діяльністю товариства, ОСОБА_1, керуючись статутом товариства та дотримуючись порядку скликання загальних зборів учасників звернулась 22 травня 2017 року до вищого органу товариства з письмовою заявою про звільнення її з посади директора товариства та повідомленням про скликання позачергових загальних зборів товариства з датою проведення зборів 22 червня 2017 року за місцем знаходження товариства.

Вищевказане повідомлення про скликання позачергових зборів та заява про її звільнення надіслані учасникам поштовим відправленням, а учаснику ПАТ «Шахта імені ОСОБА_2», який володіє 99,1140% статутного капіталу товариства та має таку ж кількість голосів у загальних зборах рекомендованим листом з описом вкладення.

22 червня 2017 року нею, як виконавчим органом товариства та ініціатором скликання позачергових зборів складений реєстр учасників, які зявились для участі у позачергових загальних зборах. Для участі у зборах зявився лише один учасник ОСОБА_3, частка в статутному капіталі товариства якої складає 0,0223%, про що також складений акт.

Відповідно до статуту збори учасників вважаються такими, що не відбулись, якщо учасники, що зявились на збори мають менш як 60 % голосів.

Тому, до теперішнього часу вона не може розірвати трудових відносин з товариством. Крім того, відомості про те, що вона є директором товариства містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. В звязку з цим до неї, як до директора товариства, можуть бути заявлені претензії як від контрагентів товариства, так і від державних органів, зокрема Державної фіскальної служби України, Пенсійного Фонду України та інших. Зазначила, що це порушує її права як громадянина, вона не може іншим шляхом, ніж звернення до суду розірвати трудові відносини з товариством.

Вона самостійно не може внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру, а відповідач ПАТ «Шахта імені ОСОБА_2» умисно не вчиняє ніяких дій для її звільнення і внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру. Просила розірвати трудовий договір, укладений з нею на невизначений строк з 22 червня 2017 року; зобовязати ПАТ «Шахта імені ОСОБА_2» зареєструвати зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі стосовно зміни директора ТОВ «Славмолоко»; зобовязати відділ держаної реєстрації юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Словянської міської ради внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості стосовно звільнення директора ТОВ «Славмолоко» ОСОБА_1 з 22 червня 2017 року.

Ухвалою Словянського міськрайонного суду від 30 серпня 2017 року позовна заява повернута позивачу, як така,що не підсудна Словянському міськрайонному суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу.

Зазначила, що судом помилково застосована ч.4 ст.12 ГК України щодо підвідомчості справ господарським судам. Приписи цієї норми визначають, що справи, які виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, повязаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обовязками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів.

В звязку з цим судом також помилково застосовано і посилання на постанову Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» в частині того, що спори за позовами учасників юридичної особи про визнання недійсними установчих документів або їх частин, змін до них належать до корпоративних спорів, оскільки установчі документи юридичної особи затверджуються під час її створення, подаються для державної реєстрації та в подальшому регулюють відносини щодо управління нею. Корпоративними також є спори про ліквідацію юридичної особи чи скасування її державної реєстрації за позовами учасників (засновників, акціонерів, членів) до цієї юридичної особи.

Вказує, що з позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що вона не була та не є учасником ТОВ «Славмолоко», а працює в товаристві найманим директором, з яким контракт не укладався, тому відносини між найманим працівником та товариством є трудовими відносинами, а не корпоративними.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд помилково зробив посилання на п.1, п.3ст.15 ЦПК України , як на справи які, суди розглядають в порядку цивільного судочинства. Але ж п.1 ст.15 ЦПК України чітко зазначає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Але відносини , які виникли між нею та товариством і є трудовими і вона у своїй позовній заяві просила розірвати трудовий договір, а не скасувати наказ про призначення (звільнення, відкликання) керівника, як зазначено в описовій частині ухвали.

На думку ОСОБА_1 відносини , які склалися між нею як позивачем та товариством є трудовими і тому повинні розглядатись в порядку цивільного судочинства за місцем знаходження товариства.

В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмою, отриманою особисто ОСОБА_1. Від представника відділу Державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Словянської міської ради надійшла заява про слухання справи у їх відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст.305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не зявилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що обраний ОСОБА_1 спосіб захисту своїх порушених прав виходить за рамки трудового спору та носить характер корпоративного, тому даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки така категорія справ підвідомча господарським судам.

З такими висновками погодитись неможливо з наступних підстав.

Судова юрисдикція- це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства та щодо визначеного кола правовідносин.

За змістом статті 15 ЦПК України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

У порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних,житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3, 15 ЦПК України).

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Спори про звільнення та поновлення на роботі (статті 232, 235 глави ХV «Індивідуальні трудові спори» КЗпП України) належать до трудових спорів.

Відповідно до пункту 4 статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Критерієм розмежування справ цивільного судочинства від справ господарського судочинства є одночасно як субєктивний склад учасників процесу, так і характер спірних правовідносин.

Із системного аналізу положень ст.ст. 88, 143 ЦК України, ст.ст. 88, 167 ГК України, ст. 10 Закону України від 19 вересня 1991 року № 1576-XII «Про господарські товариства» (далі - ОСОБА_3 № 1576-XII) вбачається, що корпоративні права учасників господарського товариства визначаються законом і статутними (установчими) документами. Корпоративні відносини виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав із моменту державної реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю, а за своїм суб'єктним складом є такими, що виникають між господарським товариством та його учасником (засновником), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства (крім трудових).

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ, що виникають із корпоративних відносин, слід керуватися поняттям корпоративних прав, наведеним у частині першій статті 167 ГК України - корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку про те, що спори за позовами осіб щодо захисту порушених трудових прав, які ґрунтуються на положеннях норм трудового законодавства, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства. Такі правові позиції висловлені Верховним Судом України в справах № 6-162цс16 та №6-381цс17.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась з позовом про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк між нею та ТОВ «Славмолоко» з посади директора цього підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України. Вимоги позивача фізичної особи до товариства з обмеженою відповідальністю про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу заявлені щодо захисту порушених трудових прав та ґрунтуються на положеннях КЗпП України.

Корпоративні відносини виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав із моменту державної реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю, а за своїм суб'єктним складом є такими, що виникають між господарським товариством та його учасником (засновником), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства (крім трудових). ОСОБА_1 в позовній заяві зазначила, що вона не є учасником (засновником) господарського товариства.

Суд першої інстанції не звернув уваги на роз'яснення, викладені в ч. 4 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року N 13, при вирішенні питання про те, чи є спір, що виник між господарським товариством та посадовими особами товариства, які входять до складу виконавчого органу товариства або наглядової ради товариства, трудовим чи корпоративним, судам необхідно керуватися положеннями глави XV Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ст. 3 КЗпП до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно з ч. 4 ст. 65 ГК у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), у якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. За ч. 6 ст. 65 ГК керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом), відповідно до закону.

Як вбачається за матеріалів справи, позивач звернулась з позовом про розірвання трудового договору та звільнення її з займаної посади директора товариства з підстав передбачених ст. 38 КЗпП України.

Суд першої інстанції зазначеного до уваги не прийняв та дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви позивачу.

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст.303, 307,311 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Словянського міськрайонного суду від 30 серпня 2017 року скасувати, цивільну справу направити до суду 1 інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий : Судді: