Єдиний унікальний номер 219/6809/16-ц Номер провадження 22-ц/775/567/2017
Головуючий в 1-й інстанції: Воробйова І.В
Доповідач: Тимченко О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Тимченко О.О,

суддів: Дундар І.О., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Яворського О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмут апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

12 липня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалось на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до договору № б/н від 31 серпня 2011 року надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 12500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України не виконав взятого на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 30 квітня 2016 року утворилася заборгованість в сумі 56 341,91 грн., із них: заборгованість за кредитом в сумі 12 396,96 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 38 557,99 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 2 227, 82 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 5000, 00 грн., штраф (процентна складова) в сумі 2 659,14 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 лютого 2017 року у задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено у повному обсязі.

З зазначеним рішенням не погодився позивач, подав апеляційну скаргу, в якій, ставить питання про скасування тішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 31 серпня 2011 року відповідач уклав кредитний договір з ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме договір приєднання, згідно умов якого отримав кредитний ліміт на кредитну картку в сумі 12500,00грн, взяті на себе зобов'язання не виконав, тому повинен сплатити заборгованість в сумі 56 341,91грн. Вважає, що зі змісту заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що вони містять всі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачені главою 71 Цивільного кодексу України. Спірний кредитний договір повністю відповідає вимогам ч.2 ст. 208, ч. 1-2 ст. 207 ЦК України, якими встановлені вимоги для письмової форми правочину. Кредитний договір є публічним договором, умови якого відповідно до ч. 2 ст. 633 ЦК України є однаковими для всіх споживачів аналогічних банківських послуг, що надаються банком. Крім того, вважає, що судом порушені процесуальні права та норми, а саме : норми закону, передбачені ст. 5, ч. 3 ст. 1, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її відхилили.

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність представника позивача, оскільки відповідно до вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Відмолюючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме не доведено факт укладання спірного кредитного договору 31.08.2011 року та отримання кредитної картки "Універсальна" її реквізити.

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 31.08.2011 року ОСОБА_1 заповнив у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» бланк Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У заяві відповідач шляхом поставлення відміток у полях «Платіжна картка КРЕДИТКА «Універсальна»», "Пенсійна картка", «Дебетова особиста картка» виявив бажання оформити на своє ім'я "Дебетову особисту картку".

Умовами і Правилами надання банківських послуг, затвердженими 06.03.2010 року, витяг із яких додано до позовної заяви, вбачається, що: Умови і правила надання банківських послуг є договором, яким банк публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримати банківські послуги (Преамбула Умов і Правил);строки і порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт) за кредитними картами із встановленим мінімальним обов'язковим платежем наведений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування, яка є невід'ємною частиною договору (п. 2.1.1.12.4.); для надання послуг банк видає клієнту карту, її вид визначено у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування та заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг; датою укладання договору є дата отримання клієнтом карти, вказана у заяві (п. 2.1.1.2.1.);договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання; якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк (п. 1.1.7.12.).

Розрахунок заборгованості позивач склав за договором б/н від 31.08.2011року, де визначив борг відповідача станом на 30.04.2016 року у розмірі 56 341,91 грн., із яких: 12 396,96 грн. - заборгованість за кредитом; 38 557,99 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2 227,82 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 659,14 грн. - штраф (процентна складова) (а. с. 6-7). Вказівки на реквізити платіжної картки та/або карткового рахунку розрахунок боргу не містить.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вимогами ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільній справи на інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції суд правильно визначив правовідносини, які виникли між сторонами і обґрунтовано дійшов висновку про відсутність кредитного договору, укладеного 31 серпня 2011 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки наявні документи не утворюють визначеної кредитором сукупності документів, що разом складають договір, а також відсутні відомості, які б вказували на видачу позичальнику кредитної кратки № НОМЕР_1, використанням якої обґрунтовано позов, саме на підставі кредитного договору від 31.08.2011 року б/н.

Матеріали справи містять лише складена працівником банку та підписана ОСОБА_1 31.08.2011 р. Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Пам'ятка клієнта/ довідки об умовах кредитування не підписана позичальником, наявний у справі документ (у копії) підписаний лише однією стороною договору керівником банку. Тарифи банку, які теж є обов'язковою складовою кредитного договору, не були додані до позовної заяви.

Ні суду першої інстанції ні суду апеляційної інстанції позивачем не надано доказів на отримання відповідачем кредитної картки "Універсальна" з зазначенням її реквізитів. В Анкеті-заяві немає вказівки на дату отримання клієнтом кредитної картки, а лише зазначено, що 31.08.2017 року клієнт отримав дебетову особисту карту (а.с.239).

Надана позивачем суду першої інстанції довідка, підписана представником банку, без дати її складання та вихідних реквізитів, у якій зазначено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 підписали кредитний договір б/н від 13.06.2012 р., за яким було надано наступні кредитні картки: НОМЕР_1, дата відкриття 13.06.2012 р., термін дії 03/16; НОМЕР_2, дата відкриття 05.10.2012 р., термін дії 03/16; НОМЕР_3, дата відкриття 26.12.2012 р., термін дії 09/15 не є належним доказом на підтвердження укладання 31.08.20111 року кредитного договору, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Також у справі відсутній кредитний договір від 31.08.2011 р. б/н, оскільки наявні документи не утворюють визначеної кредитором сукупності документів, що разом складають договір, тож сторони не уклали договір у формі, що її визначив сам позивач. Відсутній у справі й кредитного договору від 13.06.2012 р. б/н, на який позивач посилається у вищезгаданій довідці та укладанням якого обґрунтовує видачу позичальнику у різний час вже трьох платіжних карток. Матеріали справи також не містять достовірні дані та документи, які б вказували на видачу позичальнику платіжної картки № НОМЕР_1, використанням якої мотивується позов, саме на підставі кредитного договору від 31.08.2011 р.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, надав їм належну оцінку, в рішення суду повно відображені обставини справи, що мають суттєве значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч.2 ст.308 ЦПК України та роз'яснень що містяться у п. 18 постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, що законне, обґрунтоване та правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань, а тому апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: І.О.Дундар

І.В.Кішкіна