справа № 285/4077/17
провадження у справі № 2/0285/1883/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22.11.2017 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Коцюба О.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Департаменту інтелектуальної власності Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсними патентів України, -

встановив:

20.11.2017 позивач звернувся до суду з позовною заявою у якій просив:

- Визнати недійсним повністю патент України № 22692 від 25.01.2012 року на промисловий зразок «Пробку гумову для закупорювання флаконів з лікарськими засобами», зареєстрований на ОСОБА_2;

- Зобовязати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести відомості до Державного реєстру патентів України на промислові зразки щодо визнання недійсним патенту України № 22692 від 25.01.2012 року на промисловий зразок «Пробку гумову для закупорювання флаконів з лікарськими засобами», зареєстрований на ОСОБА_2;

- Визнати недійсним повністю патент України № 21722 від 11.04.2011 року на промисловий зразок «Пляшка скляна для лікарських засобів», зареєстрований на ОСОБА_2;

- Зобовязати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести відомості до Державного реєстру патентів України на промислові зразки щодо визнання недійсним патенту України № 21722 від 11.04.2011 року на промисловий зразок «Пляшка скляна для лікарських засобів», зареєстрований на ОСОБА_2;

- Визнати недійсним повністю патент України № 29159 від 10.04.2015 року на промисловий зразок «Пробка гумова для закупорювання флаконів», зареєстрований на ОСОБА_2;

- Зобовязати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести відомості до Державного реєстру патентів України на промислові зразки щодо визнання недійсним патенту України № 29159 від 10.04.2015 року на промисловий зразок «Пробка гумова для закупорювання флаконів», зареєстрований на ОСОБА_2;

- Визнати недійсним повністю патент України № 29158 від 10.04.2015 року на промисловий зразок «Пробка гумова для закупорювання флаконів», зареєстрований на ОСОБА_2;

- Зобовязати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести відомості до Державного реєстру патентів України на промислові зразки щодо визнання недійсним патенту України № 29158 від 10.04.2015 року на промисловий зразок «Пробка гумова для закупорювання флаконів», зареєстрований на ОСОБА_2;

- Визнати недійсним повністю патент України № 23963 від 12.11.2012 року на промисловий зразок «Флакон скляний», зареєстрований на ОСОБА_2;

- Зобовязати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести відомості до Державного реєстру патентів України на промислові зразки щодо визнання недійсним патенту України № 23963 від 12.11.2012 року на промисловий зразок «Флакон скляний», зареєстрований на ОСОБА_2;

- Визнати недійсним повністю патент України № 23956 від 12.11.2012 року на промисловий зразок «Флакон скляний», зареєстрований на ОСОБА_2;

- Зобовязати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести відомості до Державного реєстру патентів України на промислові зразки щодо визнання недійсним патенту України № 23956 від 12.11.2012 року на промисловий зразок «Флакон скляний», зареєстрований на ОСОБА_2;

- Визнати недійсним повністю патент України № 23955 від 12.11.2012 року на промисловий зразок «Ампула скляна», зареєстрований на ОСОБА_2;

- Зобовязати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести відомості до Державного реєстру патентів України на промислові зразки щодо визнання недійсним патенту України № 23955 від 12.11.2012 року на промисловий зразок «Ампула скляна», зареєстрований на ОСОБА_2;

- Визнати недійсним повністю патент України № 23753 від 25.09.2012 року на промисловий зразок «Флакон для інєкційних розчинів», зареєстрований на ОСОБА_2;

- Зобовязати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести відомості до Державного реєстру патентів України на промислові зразки щодо визнання недійсним патенту України № 23753 від 25.09.2012 року на промисловий зразок «Флакон для інєкційних розчинів», зареєстрований на ОСОБА_2;

Позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Частиною 5 статті 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі..

Ст. 4 Закону України «Про судовий збір», який діє на дату звернення з позовною заявою, встановлені ставки судового збору в таких розмірах: за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана: фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

З поданої позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено шістнадцять самостійних немайнових вимог.

Однак, квитанції про сплату судового збору до матеріалів справи не додано.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Суддя акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «ОСОБА_3 де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись вищевикладеним та ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Департаменту інтелектуальної власності Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсними патентів України залишити без руху, надавши позивачу строк 5 днів з дня отримання цієї ухвали, для усунення зазначених в ній недоліків.

Розяснити позивачу, що в іншому випадку позовна заява може бути визнана неподаною і матеріали повернуті позивачу.

Суддя О.М. Коцюба