АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2338/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2017 року у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра» до ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» про визнання недійсним договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року позивач звернувся із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що 18 листопада 2009 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Кропивна», повним правонаступником прав і обовязків якого є СТОВ «Пальміра», та ОСОБА_6 було укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивачу в користування була передана земельна ділянка площею 2,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Державна реєстрація договору оренди землі була проведена Золотоніським міськрадвідділом Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.09.2010 року за №88.

21 грудня 2011 року між позивачем та ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 18.11.2009 року, якою були внесені зміни шляхом викладення деяких пунктів в новій редакції. Державна реєстрація змін була проведена 05.04.2012 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.04.2012 року за №07475.

Пунктом 8 договору оренди (з урахуванням змін) встановлено строк дії з 01.01.2010 року по 31.12.2016 року. При цьому сторонами було погоджено, що після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

СТОВ «Пальміра», маючи намір продовжити договірні відносини, листом-повідомленням за вих. №716 від 11.11.2016 року звернулось до ОСОБА_6 з пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки. До вказаного листа було додано проект Додаткової угоди від 11.11.2016 року, в якій прописувались основні пункти договору та запропоновано укласти договір оренди землі на новий строк терміном дії на 10 років, збільшити орендну плату та встановити її на рівні 7% від нормативної грошової оцінки землі.

У відповідь на вказану пропозицію, СТОВ «Пальміра» отримало листа від 22.11.2016 року, в якому орендодавець вказав, що його не влаштовує ряд умов викладених у додатковій угоді.

Листом-повідомленням від 08.02.2017 року за № 150 товариство звернулось до ОСОБА_6 з новою пропозицією про поновлення договору оренди при цьому запропоновано збільшити орендну плату до 9,5% від нормативної грошової оцінки землі, на що листом від 24.02.2017 року отримало відповідь про відмову в продовженні орендних відноси без обґрунтування причин такої відмови.

Позивач вказує, що йому стало відомо про реєстрацію 05.01.2017 року договору оренди землі, на земельну ділянку, яка є предметом договору, з іншою юридичною особою, а саме ТОВ «Гранекс-Черкаси» на умовах значно гірших, ніж умови запропоновані позивачем, що суперечить вимогам ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та порушує переважне право СТОВ «Пальміра» на укладення договору оренди землі оспорюваної земельної ділянки.

З врахуванням викладеного, СТОВ «Пальміра» просило суд визнати недійсним договір оренди землі, укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ «Гранекс-Черкаси», зареєстрованого ВК Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області та визнати укладеною, без підпису сторін, додаткову угоду до договору оренди землі від 18.11.2009 року зареєстрованого 28.09.2010 року за №88, з моменту набрання чинності судового рішення на умовах визначених додатковою угодою.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, СТОВ «Пальміра» подало апеляційну скаргу та посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги товариства з повному обсязі.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно зі ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,53 га, яка згідно з договором оренди землі №158 від 18.11.2009 року перебувала в оренді ТОВ «Кропивна» (а.с. 17).

Відповідно до п. 8 вказаного вище договору оренди, даний договір укладено з 01.01.2010 року по 31.12.2014 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому випадку орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

В подальшому сторони уклали додаткову угоду від 21.11.2011 року, якою внесли зміни до п. 8 договору оренди землі від 18.11.2009 року та визначили, що вказаний договір укладено строком до 31.12.2016 року. Після закінчення строку дії договору орендар повинен не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (а.с. 18).

Відповідно до п. 21, п. 37 договору, після припинення договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому, порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Дія договору припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до Довідки № 269 від 11.07.2017 року виданої СТОВ «Пальміра» вбачається, що товариством орендодавцю нараховувалася та виплачувалась сума орендної плати у відповідності до умов договору (а.с.19).

Як видно з матеріалів справи, 11 листопада 2016 року позивач направив відповідачу ОСОБА_6 лист-повідомлення про поновлення договору, в якому запропонував останньому укласти договір оренди земельної ділянки на вигідних умовах на новий строк з терміном дії на 10 років та виплатою орендної плати у розмірі 7% від нормативно-грошової оцінки, що у грошовому виразі становить 7573, 80 грн. (а.с. 20). До вказаного листа СТОВ «Пальміра» додало проект Додаткової угоди (а.с. 21-22).

29 листопада 2016 року позивачем було отримано відповідь від орендодавця викладену в листі-повідомленні від 22.11.2016 року про відмову у поновленні договору оренди землі із СТОВ «Пальміра», в якій підставою даної відмови вказано непогодження орендодавця з розміром орендної плати у грошовій формі та умовами розрахунку у натуральній формі (а.с. 26).

Розглянувши дану відповідь ОСОБА_6, 08.02.2017 року товариство звернулось до останнього з пропозицією укласти договір на нових умовах з виплатою орендної плати в розмірі 9,5% від нормативно-грошової оцінки землі, що у грошовому виразі становить 10278,73 грн. Щодо незгоди відповідача з умовами розрахунку в натуральній формі, а саме в частині того, що така виплата проводиться за ринковими цінами на товар, то позивачем розяснено про відповідність вказаного пункту імперативним нормам ст. 22 ЗУ «Про оренду землі» (а.с. 27). До вказаної відповіді також було додано відповідну Додаткову угоду з врахуванням вказаних корективів до умов договору оренди землі (а.с. 28-29).

24 лютого 2017 року ОСОБА_6 направив на адресу СТОВ «Пальміра» відповідь про відмову у поновленні договору оренди землі з відповідачем, яку товариство отримало 01.03.2017 року, в якій підтвердив остаточну свою відмову в продовженні орендних відносин (а.с. 33).

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права повязане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Звертаючись до суду з позовом, СТОВ «Пальміра» вказувало на порушення його права на укладення договору оренди договору оренди землі на новий строк, при цьому посилалось на невизнання орендодавцем його переважного права, передбаченого договором оренди землі №158 від 18.11.2009 року та статтею 33 Закону України «Про оренду землі», унаслідок чого останнім було укладено договір оренди цієї самої земельної ділянки з іншим орендарем.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою, третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

01 січня 2017 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Гранекс-Черкаси» було укладено договір оренди землі, у відповідності до якого орендодавець передав в оренду земельну ділянку площею 2,5297 га, кадастровий №:06:004:0060, строком на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 53-54).

Як вбачається зі змісту договору від 01 січня 2017 року укладеного між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та ОСОБА_6, СТОВ «Пальміра» не є стороною зазначеного договору. Разом з тим позивач, як орендар цієї ж земельної ділянки, має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки.

Згідно ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» обєднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у ч. 1 ст. 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків (частини 2-5 цієї статті).

Так, для застосування ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Як вже зазначалося, 11 листопада 2016 року СТОВ «Пальміра» звернулося до орендодавця з пропозицією пролонгації договору оренди землі від 18.11.2009 року, в додатковій угоді, яка була надіслана разом з листом, ним пропонувалося встановити орендну плату у розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому виразі складає 7 573, 80 грн. за один повний рік користування.

Відповідач ОСОБА_6, відмовляючи позивачу у продовженні договору оренди землі вказав, що не погоджується із запропонованими умовами в частині розміру орендної плати у грошовій формі та умов розрахунку в натуральній формі.

Відтак, договір оренди землі не було продовжено на підставі частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у встановленому законом порядку, право користування земельною ділянкою за цим договором є припиненим, а нормами діючого законодавства не передбачено внесення змін до договорів, правовідносини за якими припинено та які не є чинними.

08 лютого 2017 року СТОВ «Пальміра» направило нову пропозицію з викладенням умов договору в іншій редакції, в якій пропонувало встановити орендну плату у розмірі 9,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому виразі складає 10 278, 73 грн.

Крім того, причиною викладення пункту договору щодо натуральної форми розрахунку саме у такій редакції, СТОВ «Пальміра» посилалося на імперативні норми ч. 2 ст. 22 Закону України «Про оренду землі».

24 лютого 2017 року позивачу надійшла відмова ОСОБА_6 від поновлення договору оренди землі, в якій він підтвердив своє рішення про відмову від укладення договору на новий строк. Відповідачем не було зазначено, який би розмір орендної плати його влаштував, не зазначив, що планує передавати земельну ділянку в оренду іншому орендарю і на яких умовах.

Як встановлено судом, на момент звернення позивача з другою пропозицією до орендодавця, в нього вже були договірні правовідносини з ТОВ «Гранекс-Черкаси», про що свідчить договір оренди землі від 01 січня 2017 року.

Пунктом 9 договору оренди землі укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ «Гранекс-Черкаси» передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі сім вісім відсотків, що становить 6 967, 89 грн.

Аналізуючи умови вказаного договору оренди, умови, які пропонувалися СТОВ «Пальміра» в первісній додатковій угоді та норми чинного законодавства, необхідно звернути увагу, що після відрахування податків розмір орендної плати запропоновані ТОВ «Гранекс-Черкаси» становить 6967,89 гривни. ТОВ «Пальміра» було запропоновано ОСОБА_6 7% від нормативної грошової оцінки землі, що становить 7573,80 грн. без відрахування податків та обов'язкових платежів. Відповідно до пункту 4.3 проекту договору із цієї суми підлягали до відрахування податок з доходів фізичних осіб на інші обов'язкові платежі, що до сплати становило 6096,91 гривну.

Таким чином, ТОВ «Гранекс-Черкаси» були запропоновані кращі умови договору оренди, ніж СТОВ «Пальміра».

В своїх запереченнях ТОВ «Гранекс-Черкаси» вказує, що відповідно до наказу товариства №6-Г від 26.01.2017 року розмір орендної плати був підвищений до 9,5% від нормативно-грошової оцінки землі, а така ж пропозиція від СТОВ «Пальміра» надійшла лише 13.02.2017 року.

Крім того, ТОВ «Гранекс-Черкаси» посилається на значні переваги, які надаються товариством орендодавцям, з якими укладено договори оренди землі, а саме орендар надає орендодавцям цукор, картоплю, подарунки, які не входять до суми виплати орендної плати; виплачує премії за укладення договору оренди землі у розмірі 2500 грн.; надає одноразову грошову виплату у розмірі 650 грн. на один пай; продаж тюків соломи проводить за зниженою ціною з доставкою; натуральна форма розрахунків за договором оренди передбачає безкоштовну доставку, а також можливість фасування зерна, про що в матеріалах справи містяться відповідні накази товариства за 2016 2017 роки.

З огляду на вищевикладене станом на 01.01.2017 року на час укладення та на час реєстрації договору оренди землі ОСОБА_6 з ТОВ "Гранекс-Черкаси" не було перешкод для укладення та реєстрації цього договору, так як договір оренди землі з ТОВ "Пальміра" закінчився 31.12.2016 року, що узгоджується з правовим висновком ВССУ, який викладений в ухвалі від 04 лютого 2015 року в справі N 6-26608св14.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно визначається як офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно; під нерухомим майном розуміються земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Оскільки судова колегія не вбачає в діях відповідачів порушення переважного права орендаря на поновлення договору оренди землі, то підстави для задоволення позовних вимог СТОВ «Пальміра» - відсутні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра» відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :