Ухвала

іменем україни

15 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Корчинського Анатолія Миколайовича за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 29 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаною скаргою, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 15 жовтня 2014 року визначено його участь у вихованні дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення систематичних побачень з дитиною першої та третьої суботи місяця з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., а також щорічно в день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1, на Новий рік 1 січня, у дні релігійних свят - Різдва Христова, Великодня, Трійці - з 14 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за його місцем проживання за відсутності матері з правом відвідування культурно-масових, спортивних, розважальних та оздоровчих закладів з поверненням дитини після побачень до місця проживання матері. Також вказаним рішенням йому дозволено самостійно організовувати та проводити на території України оздоровлення дочки двічі на рік у період шкільних канікул, але не більше 12 днів кожного разу. На виконання цього рішення 23 жовтня 2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівці видано виконавчий лист, який ним пред'явлено до виконання відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції (далі -ВДВС Чернівецького МУЮ).

Зазначав, що вказане рішення суду не виконується у зв'язку з бездіяльністю державного виконавця ВДВС Чернівецького МУЮ Корчинського А.М., яка полягає у тому, що під час зустрічі з дитиною та складання декількох актів нею не було припинено незаконні дії ОСОБА_7 та інших осіб, які не мали права бути присутніми під час його зустрічей з дитиною та які принижували його в присутності дитини, не давали йому можливості поспілкуватись з дочкою. У зв'язку з тим, що державним виконавцем не було прийнято жодних заходів для припинення дій ОСОБА_7, він протягом тривалого часу не мав можливості бачитись з дитиною, оскільки згідно рішення суду побачення мали відбуватися за його місцем проживання зі відсутності матері, проте ця вимога державним виконавцем не була виконана.

Ураховуючи наведене, заявник просив визнати бездіяльність державного виконавця ВДВС Чернівецького МУЮ Корчинського А.М. незаконною та протиправною.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 серпня

2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 29 вересня 2016 року, у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_4, суди, вірно застосувавши норми Закону України «Про виконавче провадження», вимоги ст. ст. 383, 387 ЦПК України, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно виходили із того, що дії державного виконавця відповідають вимогам закону, є правомірними, а боржник не перешкоджає виконанню рішення суду. Крім того, рішенням суду не визначено обов'язок боржника ОСОБА_7 у дні побачень привозити дочку ОСОБА_8 за адресою ОСОБА_4, який не вчинив жодних дій, направлених на те, щоб забрати дочку за місцем її проживання з метою виконання рішення суду.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 29 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І.Журавель

О.В.Закропивний