Справа № 521/2647/17
Провадження № 2/521/2769/17
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
04 жовтня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Гуревського В.К.
при секретарі - Ардаковська А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом та після уточнення своїх позовних вимог просив встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4, померлої 24 лютого 2016 року, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1979 року по 24 лютого 2016 року. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину однокімнатної квартиру за адресою м. Одеса, вул. І. Рабіна (Якіра) АДРЕСА_1, загальною площею - 31,4 кв. м., житловою площею - 17,5 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 24 лютого 2016 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 24 лютого 2016 року померла ОСОБА_4, у звязку із чим відкрилась спадщина. В 1968 році ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб, який були змушені офіційно розірвати в 1979 році, але продовжували проживати разом у сімейно-шлюбних відносинах до самого дня смерті ОСОБА_4, померлої 24 лютого 2016 року. Разом ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вели спільне господарство, мали спільний бюджет та усі питання сімейного життя вирішували спільно. Похованням ОСОБА_4 займався особисто ОСОБА_1.
Той факт, що ОСОБА_1 постійно з 1979 року по 2016 рік мешкав однією родиною з ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами: - фактом спільного мешкання однією сім'єю, ведення спільного бюджету; - реєстрацією та проживанням в однокімнатній квартирі за адресою м. Одеса, вул. І. Рабіна (Якіра) АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_4, свідоцтвом про право власності від 26 серпня 1998 року, виданим Одеською залізницею про набуття у спільну часткову власність однокімнатної квартири; - перебування особистих документів ОСОБА_4, у ОСОБА_1 на зберіганні, показаннями свідків. Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 своєчасно звернувся до Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Спадщиною, що відкрилася після смерті ОСОБА_7 є права на нерухоме майно у вигляді ? частини однокімнатної квартири №86 по вул. І. Рабіна (Якіра) буд. 16 в м. Одесі, яку ОСОБА_1 та ОСОБА_4 разом отримали 16 травня 1975 року за ордером № 1852 та згодом приватизували на правах спільної часткової власності. Вказана квартира належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 серпня 1998 року, видане Одеською залізницею, та зареєстрована від 10 вересня 1998 року в КП ОМБТІ та РОН за номером 352 - стор. 105 - кн. 271 пр. року.
Державний нотаріус Сьомої Одеської державної нотаріальної контори, листом № 875/02-14 від 15 березня 2016 року роз'яснив, що згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш, як п'ять років до часу відкриття спадщини і ОСОБА_1, для видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало ОСОБА_4, померлої 24 лютого 2016 року, необхідно звернутись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю.
Ознайомившись з матеріалами спадкової справи, позивачу стало відомо, що племінниця його дружини ОСОБА_2, також подала заяву на прийняття спадщини. У заяві вона вказала, що крім неї є спадкоємиця: сестра спадкодавця - ОСОБА_3. Заява про прийняття спадщини, подане ОСОБА_2, в останній день до закінчення встановленого законом строку, здивувало і шокувало позивача, так як ані її мати ОСОБА_3, ані інші племінники не претендують на спадщину, та їм відомо, що позивач з дружиною все життя жили разом однією сім'єю, як чоловік і дружина.
За вимогами частини 3 статті 1266 ЦК України, племінники спадкодавця, якою є відповідачка ОСОБА_2, спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 є спадкоємицею другої черги за законом, що визначено вимогами статті 1262 ЦК України. ОСОБА_3 на спадщину після померлої сестри ОСОБА_4, не претендує. ОСОБА_2 у порядку частини третьої статті 1266 ЦК України не може претендувати на спадщину, адже її мати досі є живою. Отримати спадщину у порядку п'ятої черги спадкування вона також не може, адже позивач є спадкоємцем четвертої черги, та, відповідно, за правилами статті 1258 ЦК України, спадкую попереду п'ятої черги спадкоємців. ОСОБА_1 в силу спільного мешкання з померлою однією сім'єю на протязі більше 5 років має право на спадкування спадщини, що відкрилася після смерті останньої, у порядку четвертої черги спадкування. За викладених обставин позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх прав.
Відповідач ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_11 заперечував проти позову, посилаючись на те, що жодного доказу проживання однією сімєю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету між позивачем та ОСОБА_4 до суду не надано.
Третя особа ОСОБА_3 надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, та зазначила, що 24 лютого 2016 року померла ОСОБА_4, яка є їй рідною сестрою. Спадщину після смерті ОСОБА_4 вона не прийняла, приймати намірів не має, також намерів звертатися до суду із заявою про поновлення строків для подачі заяви на прийняття спадщини після смерті сестри не має. Більш того, вона визнає право ОСОБА_1, як спадкоємця четвертої черги на спадщину, що відкрилась після смерті сестри. Також вона підтверджує, що ОСОБА_1 мешкав разом з ОСОБА_4 разом як подружжя з 1979 року по день її смерті.
Представник позивача поставив під сумнів цю заяву, вимагаючи допитати ОСОБА_3 в якості свідка у судовому засіданні. За судовим дорученням судом було ухвалено допитати в якості ОСОБА_3, виконання доручення направлено Фрунзівському районному суду Одеської області.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши обставини справи письмовими доказами, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за таких обставин.
В судовому засіданні встановлено, що 24 лютого 2016 року померла ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД №444128 від 25 лютого 2016 року, запис №2139, у звязку із чим відкрилась спадщина.
В 1968 році ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб, який був розірваний, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, видане Малиновським РАЦС м. Одеси від 07 серпня 1979 року, актовий запис № 559.
Спадщиною, що відкрилася після смерті ОСОБА_7, є права на нерухоме майно у вигляді ? частини однокімнатної квартири № 86 по вул. І. Рабіна (Якіра) буд. 16 в м. Одесі, яку ОСОБА_1 та ОСОБА_4 разом отримали 16 травня 1975 року за ордером № 1852 та згодом приватизували на правах спільної часткової власності.
Вказана квартира належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 серпня 1998 року, видане Одеською залізницею, та зареєстрована від 10 вересня 1998 року в КП ОМБТІ та РОН за номером 352 - стор. 105 - кн. 271 пр. року.
Державний нотаріус Сьомої Одеської державної нотаріальної контори листом № 875/02-14 від 15 березня 2016 року роз'яснив, що згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш, як п'ять років до часу відкриття спадщини і ОСОБА_1, для видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало ОСОБА_4, померлої 24 лютого 2016 року, необхідно звернутись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю.
Відповідно до наданої спадкової справи №145/2016 до майна померлої 24 лютого 2016 року ОСОБА_4, вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2, племінниця померлої (відповідно до свідоцтва про народження серії ІV № 324025 від 05 квітня 1986 року, запис №135, до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД №317065 від 03 грудня 2001 року, запис №70), та ОСОБА_3, рідна сестра померлої (відповідно до свідоцтва про народження (повторно) серії І-ЖД №478097 від 21 липня 2016 року, запис №14, до свідоцтва про шлюб (повторно) серії І-ЖД №255435 від 21 липня 2016 року, запис №27), із заявою про те, що вона не прийняла спадщину після смерті сестри, із заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини звертатися не буде.
У судовому засіданні були допитані свідки з боку позивача: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, які надали такі свідчення.
Свідок ОСОБА_12 є сусідкою по вулиці Іцхака Рабіна 16 у місті Одесі. Зареєстрована за цією адресою з 15.07.1985 року.ОСОБА_1 і ОСОБА_4 жили дружно, як чоловік і дружина. Не було нічого такого, щоб свідчило про те, що вони не в шлюбі. ОСОБА_4 захворіла та ОСОБА_1 за нею доглядав. На початку ОСОБА_4 насилу пересувалася. ОСОБА_1 придбав пральну машину, прав, купував памперси ОСОБА_4. ОСОБА_1 стежив за нею, щоб вона була чистою. У ОСОБА_4 було онкозахворювання. ОСОБА_12 інших родичів не бачила, тільки ОСОБА_1 стежив за нею.ОСОБА_12 приходила до них раз в неділю. ОСОБА_4 ніколи не скаржилась на ОСОБА_1, у них була дружня сімя. ОСОБА_12 завжди вважала, що вони чоловік та дружина. У них були сумісні поїздки, покупки.
Свідок - ОСОБА_13 є сусідкою по вулиці Іцхака Рабіна 16 у місті Одесі.Зареєстрована за цією адресою з 03.05.1970 року. Сімю ОСОБА_1 і ОСОБА_4 знає з 70 років. Відносини у них були дружні, як чоловіка та дружини. ОСОБА_1 завжди ходив на ринок, тому що в останній час ОСОБА_4 хворіла і не могла ходити. Про ОСОБА_1 від ОСОБА_4 ніколи нічого поганого не говорила. Коли вона захворіла, він піклувався про неї. ОСОБА_13 ніколи інших родичів не бачила та їй не було відомо, що вони перебували в офіційному розлучені. У квартирі зявились два ліжка після того як ОСОБА_4 захворіла. У ОСОБА_4 було онкозахворювання.
Свідок - ОСОБА_14 є другом ОСОБА_1. Останній жив з ОСОБА_4 50 років, жили дружно, в злагоді. ОСОБА_14 ніколи інших родичів не бачив, ніхто не приходив. Квартиру подружжя отримали разом. ОСОБА_4 стояла в черзі на отримання житла, але отримали його разом. ОСОБА_1 просив ОСОБА_14 та вони разом купали ОСОБА_4. Ліки купував ОСОБА_1, памперси також. Гроші в них були сумісні. Продукти в останній час купував ОСОБА_1, готовив та кормив також він. У ОСОБА_4 тремтіли руки, тому вона не могла самостійно їсти. Коли вона хворіла племінниці не приїжджали. У них в квартирі був спочатку один диван, а коли ОСОБА_4 захворіла, ОСОБА_1 придбав ще один. В останні роки все робив ОСОБА_1. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ніколи не сварилися, жили добре, бюджет сумісний. Все купував ОСОБА_1, готовив, прав.
Свідок - ОСОБА_16 з 1993 року працює на дільниці в 16 поліклініці медсестрою, ОСОБА_1 і ОСОБА_4 знає з 1993 року та які проживали у двох у квартирі АДРЕСА_2. У 2015 році ОСОБА_4 стало погано, їй призначили уколи. ОСОБА_4 мала онкологічне захворювання, мала проблеми з легенями, вона не могла сама себе обслуговувати, вона не вставала, все робив ОСОБА_1, усе купав також він, ОСОБА_1 був там один, ОСОБА_4 була добре доглянута, нагодована.ОСОБА_16 сприймала їх як подружню пару. Вона ніколи не бачила ніколи крім ОСОБА_1 і ОСОБА_4, були лише вони вдвох. Коли ОСОБА_4 не хворіла, ОСОБА_16 зустрічала їх на вулиці, вони завжди віталися з нею, вони були однією сімєю, вели спільне господарство.
Свідок - ОСОБА_15 проживає в смт. Фрунзівка, її чоловік є племінником ОСОБА_1. ОСОБА_1 і ОСОБА_4 жили разом, вона з чоловіком приїжджала до них в гості, окремо вони не жили, все життя проживала разом. ОСОБА_15 була у них раз в три місяці, її чоловік частіше приїздив. ОСОБА_15 не знала що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 розірвали шлюб, вони добре жили, все у них було спільне, все робили разом. Сестра мого чоловіка не приїздила до них, не допомагала.
Свідок - ОСОБА_17 проживає в смт. Фрунзівка є племінницею ОСОБА_4. ОСОБА_1 і ОСОБА_4 все життя проживали разом, після розірвання шлюбу все одно проживали разом, добре жили, весь час ОСОБА_1 допомагав тітці, ОСОБА_2 питала ОСОБА_17 чи переписала ОСОБА_4 не неї свою частину квартири, так як ОСОБА_4 сказала ОСОБА_17, що квартира дістанеться тому, хто її догляне, вона сама не могла нічого робити, за нею доглядав ОСОБА_1. Мати ОСОБА_17 підписала у її присутності заяву, та вона знайомилась з тим, що підписала. ОСОБА_2 взагалі не їздила до тітки, роки чотири вона приїздила до міста, проте до неї не заїжджала.
Відповідач ОСОБА_2 була допитана у судовому засіданні та зазначила, що вона проживає у смт. Фрунзівкап. ОСОБА_1 і ОСОБА_4 ніколи не проживали разом, вони жили як в комуні, в кожного свій бюджет, окремі продукти, вони просто проживали як сусіди. ОСОБА_4 у Фрунзівці ховала долари собі на поховання, а ОСОБА_2 поміняла ці гроші і поховала її на них. Субота та неділя у ОСОБА_2 вихідні, та до тітки вона попасти не могла, їй не відчиняли двері. ОСОБА_4 померла у 78 років, а на день народження ОСОБА_4 коли їй виповнилось 76 років її пустили, в неї був тиск,ОСОБА_2 не допомалага їй, не знала про розмір її пенсії. ОСОБА_2 організовувала поховання ОСОБА_4. Дядько зателефонував її матері і повідомив що тітка померла. ОСОБА_1 був вдома в м. Одесі, потім приїхав у Фрунзівку. ОСОБА_2 приїжджала до тітки, їй відповідали, що вона спить і не можна її турбувати, та їй по телефону казали що в них все добре. ОСОБА_2 була 23 лютого 2016 року на роботі, їй зателефонував дядько і повідомив, що дуже погано з тіткою, о девятій ОСОБА_2 була вже в квартирі, і тітка померла в неї на руках. Потім, ОСОБА_2 зателефонувала своїй сестрі, що не може покинути дядька, він сказав щоб вона все зробила, потім він розрахується. ОСОБА_1 за все розрахувався, ОСОБА_2 за труну взяла гроші в борг, і все організувала, дядько за все розрахувався з грошей, що тітка зібрала на свої поховання.
У судовому засіданні були допитані свідки з боку відповідача: ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_2, які надали такі свідчення.
Свідок - ОСОБА_18 є дочкою ОСОБА_2, вона ходила до бабусі більше за всіх. ОСОБА_1 ніколи не було вдома. ОСОБА_4 скаржилась, що ОСОБА_1 буде кричати і вона нічого не може зробити, в кожного були окремі продукти, також в кожного були окремі ліжка, окремі шафи, в яких вони окремо зберігали речі.ОСОБА_18 перебуває в декретній відпустці, дитині 6 місяців, до того вона була також в декретній відпустці, середній дитині 5 років, старшій 12 років, один два рази на тиждень ОСОБА_18 навідувала бабусю, так як жила поряд - знімали квартиру. ОСОБА_18 ніколи не бачила ніяких сусідів, останнього разу вона бачила бабусю за два місяця до смерті, ОСОБА_1 відчинив двері і сказав, що вона спить та не пустив до квартири. ОСОБА_17 приїздила, бабуся про це говорила.
Свідок - ОСОБА_19 є чоловіком ОСОБА_18, тобто чоловік онучки, працює будівельником. ОСОБА_4 знає з 2010 року, він з дружиною та дітьми ходили до неї в гості, вона їм відчиняла двері, якщо могла. ОСОБА_19 бував не так часто як дружина, з ОСОБА_1 вони рідко бачились.
ОСОБА_19 не знав про те, що у ОСОБА_4 були проблеми з сечовим міхуром. ОСОБА_19 хотів поставити пластикові вікна та бойлер, проте ОСОБА_1 не дозволив йому. Також, ОСОБА_1 не можливо було додзвонитися, бабуся померла 25 лютого, йому зателефонували, він приїхав аби допомогти. Між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 були відносини як чужих людей, він дуже рідко бачив коли до неї приходив.ОСОБА_19 приходив раз на два місяці, останній час не приходив через те, що не брали телефон, за півроку перед смертю він останній раз її бачив, їй ставало все гірше і гірше, вона весь час на своєму ліжку сиділа. Останнього разу ОСОБА_19 бачив ОСОБА_1 в квартирі при житті ОСОБА_4 у 2015 році, більше за півроку до смерті, ОСОБА_1 по квартирі ходив, бувало поряд сидів.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2017року доручено Фрунзівському районному суду Одеської області провести процесуальні дії. Допитати в якості свідків: 1. ОСОБА_20, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_2; 2. ОСОБА_21, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_3; З таких питань: - Чи знають вони особисто ОСОБА_1 і ОСОБА_4, які проживали у ІНФОРМАЦІЯ_4? - Чи спілкувались вони особисто з вказаними особами у період 2011-2016 років та що їм відомо про наявність або відсутність у вказаних осіб спільного побуту та бюджету, спільного ведення господарства, взаємних прав та обов'язків?
Відповідно до наданих аудіо-записів Фрунзівським районним судом Одеської областіщодо допиту свідків ОСОБА_20, ОСОБА_21, вбачається, а саме:
Свідок - ОСОБА_20 працює головним державним виконавцем Великомихайлівського міжрайоного відділу державної виконавчої служби, з ОСОБА_1 і ОСОБА_4 знайома, вони проживали разом. ОСОБА_4 є її бабусею (її мати двоюрідна тітка), та колишня дружина ОСОБА_1. На протязі свого життя ОСОБА_20 постійно їздила в гості з батьками до тітки - ОСОБА_4 та як вона памятає і вже дорослою, що у тітки з ОСОБА_1 було роздільне господарство, у дядька своє, у тітки своє. У 2011 році ОСОБА_20 бачилась з ОСОБА_1 у Фрунзівці, він приїжджав на весілля до ОСОБА_18 - дочки ОСОБА_2, та ОСОБА_1 запрошував її у гості. Коли ОСОБА_20 була в Одесі по роботі, то прийшла до них, але ОСОБА_1 не впустив її до тітки, сказав щоб вона не ходила сюди і закрив двері, і це було неодноразово. Коли раніше ОСОБА_20 приїжджала, то ОСОБА_1 постійно не було вдома, він часто їздив на рибалку. То у тітки було своє в холодильнику, у дядька своє, ліжко у кожного своє було, шафа у кожного своя це те що ОСОБА_20 бачила. ОСОБА_4 завжди казала, то не чіпайте бо то не її, а дядька. ОСОБА_20 бачила померлу ОСОБА_4 до 2011 року та була у них вдома.
Свідок - ОСОБА_21 працює водієм у лікарні, є чоловіком ОСОБА_2. З ОСОБА_4 та її чоловіком ОСОБА_1 знайомий, та вони проживали разом у ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_4 казала, що в них з ОСОБА_1 у кожного своє - ліжко, посуд. Тітка завжди казала не сідайте тут, бо це не її, а дядька, а сідайте там де її. Коли ОСОБА_21 з дружиною приїжджав до них в гості, то ОСОБА_1 завжди казав, чого ви приїхали, що вам треба, тобто такі стосунки були у них з ОСОБА_1. Останній завжди був на рибалці, а тітка сама ходила на базар, прала та готувала.ОСОБА_21 не знає чи тітка готувала та прала тільки для себе, чи для обох. ОСОБА_21 з дружиною раз в рік були в гостях у ОСОБА_1 і ОСОБА_4. Тітка не хворіла, а померла від старості.
Враховуючи показання свідків, а саме сусідів позивача, медичної сестри, за якими ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, позивач здійснював за померлою догляд. Показання цих свідків суд бере до уваги у звязку з тривалим спілкуванням з померлою, частими зустрічами, відвідуванням квартири, показаннями, що похованням ОСОБА_4 займався особисто ОСОБА_1.
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були реєстровані та проживали в однокімнатній квартирі за адресою м. Одеса, вул. І. Рабіна (Якіра) АДРЕСА_1, яку приватизували у спільну часткову власність.
Особисті документи ОСОБА_4 перебувають у ОСОБА_1.
Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 своєчасно звернувся до Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15 березня 2016 року № 43253844.
За вимогами статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 є спадкоємицею другої черги за законом, що визначено вимогами статті 1262 ЦК України. ОСОБА_3 на спадщину після померлої сестри ОСОБА_4, не претендує, про що свідчить її заява.
Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_1 в силу спільного мешкання з померлою однією сім'єю на протязі більше 5 років, та має право на спадкування спадщини, що відкрилася після смерті останньої, у порядку четвертої черги спадкування.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За ч. 1 статті 15 цього Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 1216, 1218, 1258, 1264, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 61, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4, померлої 24 лютого 2016 року та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, більше п'яти років по день смерті ОСОБА_4, померлої 24.02.2016 року.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину однокімнатної квартири за адресою: м. Одеса, вул. І. Рабіна (Якіра) АДРЕСА_1, загальною площею - 31,4 кв. м., житловою площею - 17,5 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 24 лютого 2016 року.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Гуревський В.К.