Справа № 344/2579/16-ц
Провадження № 22-ц/779/693/2017
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Малєєва А.Ю.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка Я.Д.,

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на заставлене майно,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_4, в якому просив в рахунок погашення заборгованості по договору позики-застави від 03.11.2008 звернути стягнення на предмет застави транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Passat 2.0, 2007 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі №WVWZZZ3CZ7Z000812, що належить ОСОБА_4, надати ОСОБА_3 всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету застави будь-яким способом третій особі покупцю з правом зняття з реєстраційного обліку в органах ДАІ МВС України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до Договору позики-застави від 03.11.2008 ОСОБА_4 передав позивачу в заставу у якості забезпечення виконання за вказаним договором зобовязань транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Passat 2.0, 2007 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі №WVWZZZ3CZ7Z000812. Відповідно до п.1 вказаної угоди кошти мали бути повернуті позивачу в сумі 50 000 грн до 31.12.2013 та 50 000 грн до 31.12.2015. Не зважаючи на те, що строк виконання зобовязань за договором позики настав боржник не виконав своїх зобовязань щодо її повернення, а тому позивач просив суд звернути стягнення на заставлене майно.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 червня 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_5 (а.с. 29).

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 липня 2016 року позов задоволено: звернуто стягнення на предмет застави транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, МОДЕЛЬ Passat 2.0, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, шасі №WVWZZZ3CZ7Z000812, що належить ОСОБА_4, надано ОСОБА_3 всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету застави будь-яким способом третій особі покупцю з правом зняття з реєстраційного обліку в органах ДАІ МВС України.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1000 грн.

ОСОБА_2 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» оскаржила указане рішення в апеляційному порядку, оскільки вважає його незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм діючого законодавства. Апелянт вказала, що заставлене майно, на яке, в рахунок погашення заборгованості, вирішено звернути стягнення перебуває в заставі ПАТ «ВіЕйБі Баннк» на підставі Договору застави від 24.07.2007, укладеного між Банком та ОСОБА_4 та посвідченим нотаріально. На думку апелянта, прийняття оскаржуваного рішення суду призвело до грубого порушення законних прав та інтересів ПАТ «ВіЕйБі Банк» в судовому порядку, який не був залучений в якості сторони по справі та є заставодержателем.

Просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 липня 2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судове засідання сторони не зявились, про причини суд не повідомили. У справі достатньо даних про права та обовязки сторін щодо предмету судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду цим вимогам не відповідає.

Згідно матеріалів справи, 03.11.2008 між ОСОБА_3 (позикодавцем), ОСОБА_5 (позичальником) та ОСОБА_4 (заставодавцем) було укладено Договір позики-застави відповідно до умов якого позивач передав ОСОБА_5 кошти в розмірі 100 000 грн на умовах строковості та повернення, а Відповідач передав позивачу в заставу транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Passat 2.0, 2007 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі №WVWZZZ3CZ7Z000812. Позичальник зобовязувався повернути всю суму позики позикодавцю не пізніше 31.12.2011 (а.с. 2).

На підставі вказаного договору було зареєстровано обтяження предмету застави у відповідному реєстрі, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав та їх обмежень. (а.с. 4).

31.12.2011 між сторонами договору укладено Додаток 1 до Договору застави-позики, відповідно до якого термін повернення коштів був продовжений. Відповідно до п.1 зазначеної угоди кошти мали бути повернені в наступний порядок та строки: 50 000 грн до 31.12.2013, 50 000 грн до 31.12.2015, за неповернення позики (частини позики) у встановлений строк позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та штраф в розмірі 50 відсотків від простроченої суми за кожен випадок прострочення (а.с. 3).

24.07.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_6» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 4/07/29-05а відповідно до п.1.1-1.2 якого ОСОБА_6 надав позичальнику кредит в сумі 30880 доларів США з терміном повернення до 30.06.2014 (а.с. 63-66).

В забезпечення виконання зобовязання за вищевказаним договором між Банком та ОСОБА_4 24.07.2007 було укладено Договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстром 3 894. Предметом застави є автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Passat 2.0, 2007 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_2, шасі № WVWZZZ3CZ7Z000812 (а.с. 69-71).

Предмет застави належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АТС № 9241199, виданого та зареєстрованого 24.07.2007 1-шим МРВ ДАІ м. Івано-Франківська (а.с. 75).

Статтею 588 ЦК України встановлено, що наступна застава майна, що вже заставлене, допускається, якщо інше не встановлено попереднім договором застави або законом.

Наступна застава майна не припиняє право застави попереднього заставодержателя. Перший заставодержатель має переважне право перед наступними заставодержателями на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Вимоги наступних

заставодержателів задовольняються в порядку черговості виникнення права застави, крім випадку, передбаченого частиною четвертою цієї статті.

Якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та застав, які зареєстровані пізніше. Заставодавець незареєстрованої застави зобов'язаний надати кожному із заставодержателів інформацію про всі попередні застави майна в обсязі, встановленому статтею 584 цього Кодексу. Заставодавець зобов'язаний відшкодувати збитки, що виникли у будь-кого із заставодержателів внаслідок невиконання ним цього обов'язку.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про заставу» заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, а згідно ч.2 ст.586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 3.1.18 Договору застави від 24.07.2007 заставодавець зобовязується не відчужувати предмет застави та не обтяжувати його зобовязаннями з боку третіх осіб (зокрема не передавати його в оренду, не надавати в користування іншим особам), не змінювати державної реєстраційного номеру та номерів агрегатів предмету застави без отримання попередньої письмової згоди на це заставодержателя (а.с. 70).

В справі відсутні будь-які докази надання згоди ПАТ «ВіЕйБі Банк» на укладення наступної застави чи відчуження предмету застави.

Оскільки договір застави був укладений між ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_6» раніше (24.07.2007), то ОСОБА_6 має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна відповідно до ч. 2 ст. 588 ЦК України.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_3 про звернення стягнення на заставлене майно є необґрунтованими, а тому рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» задовольнити.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 липня 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про звернення стягнення на заставлене майно відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: Р.Й. Матківський

ОСОБА_8