АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О. Пікуль А.А.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа «Київський міський центр державного земельного кадастру та приватизації землі» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 758/8813/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8603/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Супрун Г.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
5 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа «Київський міський центр державного земельного кадастру та приватизації землі», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В своїх вимогах, з уточненнями, просив: заборонити ОСОБА_3 перешкоджати ОСОБА_1 здійснювати дії стосовно знесення за власний рахунок огорожі, та знесення за рахунок ОСОБА_3 самочинно збудованих будівель (в тому числі сараю), що розміщені на земельній ділянці ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, зі сторони межі від Г до А відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 01 квітня 2008 року, які перешкоджають ОСОБА_1 користуватися його частиною земельної ділянки; заборонити ОСОБА_3 здійснювати будь-які дії, які перешкоджають ОСОБА_1 користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, що належить йому на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 01 квітня 2008 року та на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 травня 2008 року; зобов'язати ОСОБА_3, протягом 30 робочих днів з моменту набрання рішенням суду законної сили, повернути ОСОБА_1 частину земельної ділянки площею 0,0050 га, яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 1852, та державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 01 квітня 2008 року, однак перебуває у користуванні та розпорядженні ОСОБА_3; зобов'язати ОСОБА_3, протягом 45 робочих днів з моменту набрання рішенням суду законної сили, за власний рахунок відновити межові знаки між його земельною ділянкою НОМЕР_5 та земельною ділянкою ОСОБА_1 НОМЕР_13 за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до його державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_2 від 06 грудня 1999 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником земельної ділянки НОМЕР_4 площею 0,0673 га, кадастровий номер : НОМЕР_3, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_2, на підставі договору купівлі-продажу від 22.05.2008 року.

Поряд з земельною ділянкою позивача знаходиться земельна ділянка НОМЕР_5 загальною площею 0,0584 га, кадастровий номер: НОМЕР_6, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, власником якої є відповідач ОСОБА_3, на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 06.12.1999 року.

Згідно технічного звіту по встановленню меж землекористування СТ «Суднобудівник» та актів від 15.01.1997 року по АДРЕСА_6 здійснено встановлення на місцевості меж землекористування між землекористувачами садових ділянок по АДРЕСА_5 особі ОСОБА_7, та по АДРЕСА_4 в особі ОСОБА_8

На підставі звернення позивача, інженером-геодезистом КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» ОСОБА_9, проведено перевірку меж земельної ділянки ОСОБА_10 та встановлено наявність порушень меж земельної ділянки від точки Г-А з боку суміжного землевласника ділянки НОМЕР_5 ОСОБА_3 який всупереч меж, визначених державними актами на право власності на земельну ділянку, встановив огорожу та здійснив самовільне будівництво сараю на частині земельної ділянки позивача площею 59,61 кв. м.

У позасудовому порядку спір між сторонами вирішено не було.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1, через свого представника, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне та неправильне встановлення судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт послався на те, що судом першої інстанції було ухвалено незаконне рішення, оскільки усі матеріали справи свідчать про те, що відповідач порушує права позивача, зайнявши частину його земельної ділянки.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги висновок судової експертизи, при цьому взагалі не вказав обґрунтувань з яких підстав він був відкинутий судом.

Суд неправомірно, на думку апелянта, вказав, що сарай, частина якого знаходиться на земельній ділянці позивача, не є капітальною спорудою, оскільки такого поняття в матеріальному праві не існує.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили її відхилити. Рішення суду першої інстанції просили залишити без змін.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце апеляційного розгляду, належних доказів щодо поважності причин його неявки суду не надав.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу, на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України, у відсутності представника третьої особи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 придбав земельну ділянку НОМЕР_4 площею 0,0673 га, кадастровий номер : НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 відповідно до договору купівлі-продажу від 22.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого у реєстрі за №1852.

Попереднім власником ділянки була ОСОБА_11 (а.с. 8, 9, том І), яка набула право власності на ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.01.2008 року після смерті ОСОБА_8 (а.с. 63, том І).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 від 01.04.2008 року, виданого ОСОБА_11, земельна ділянка НОМЕР_4 площею 0,0673 га, має 4 поворотні точки, лінійні проміри між точками : від А до Б - 34,00 м., від Б до В - 20,23 м., від В до Г - 33,15 м., від Г до А - 19,87 м. (а.с. 10, том І).

Відповідно до опису межі цієї земельної ділянки такі: від А до Б - земельна ділянка ОСОБА_12, від Б до В - земельна ділянка АДРЕСА_9 від В до Г - земельна ділянка ОСОБА_13, від Г до А - ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 є сусідом та суміжним користувачем ділянки НОМЕР_8 загальною площею 0,0584 га, кадастровий номер: НОМЕР_6, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8. Придбана ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.1999 року, посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Солонець Т.М., зареєстровано в реєстрі за№1с-1866 (а.с. 80, том І).

Суд першої інстанції встановив, що згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9 від 06.12.1999 року, виданого ОСОБА_3 земельна ділянка НОМЕР_5 площею 0,0584 га, має 4 поворотні точки, лінійні проміри між точками : від А до Б - 29,54 м., від Б до В - 19,87 м., від В до Г - 29,70 м., від Г до А - 19,58 м. (а.с. 83, том І).

Державним актом визначено наступний опис меж земельної ділянки: від А до Б - земельна ділянка ОСОБА_15, від Б до В - земельна ділянка ОСОБА_8 ( на теперішній час позивача), від В до Г - земельна ділянка ОСОБА_16, від Г до А - землі СТ «Суднобудівник» (вул. 2-а Нова).

Земельні ділянки були виділені садовому товариству «Суднобудівник» та нарізи ділянок здійснювались однаково по 0,06 га ( 20x30), що підтверджується рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих № 1479 від 25.09.1956 року ділянки на одну сім'ю виділялись до 0,06 га. (а.с. 86-88, том І).

Згідно з рішенням Київської міської ради №50-24/151 від 19.11.1998 року громадянам - членам СТ «Суднобудівник» Шевченківського району передано у приватну власність земельні ділянки для ведення садівництва, відведені згідно з рішеннями виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 25.09.1956 року №1479 «Про відвід земельних ділянок підприємствам та установам під колективне садівництво» та №577 «Про відвід земельних ділянок підприємствам для колективного садівництва» (а.с. 163-164, том І).

Згідно технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування СТ Суднобудівник» по АДРЕСА_6, який виготовляло проектно-вишукувальне підприємство «Транспроект», підписаного головним землевпорядником Шевченківського району м. Києва, вбачається, що 15.01.1997 року було погоджено та виконано встановлення на місцевості межі землекористування по АДРЕСА_4, користувача ОСОБА_8 та землекористувачами суміжних земельних ділянок: АДРЕСА_10, (ділянка НОМЕР_10, АДРЕСА_11 (ділянка НОМЕР_11, ОСОБА_17 (ділянка НОМЕР_12, про що свідчить акт від 15.01.1997 року (а.с. 54, 55, том І).

У відповідності до акту від 15.01.1997 року було виконано встановлення на місцевості меж землекористування по вул. АДРЕСА_12, в особі землекористувача ОСОБА_7, та суміжних землекористувачів ОСОБА_18 (садова ділянка НОМЕР_4), ОСОБА_16 (ділянка №153), ОСОБА_19 (ділянка №155) (а.с. 56, 57, том І).

Суд першої інстанції встановив, що межі між землекористувачами (попередніми власниками) були вже погоджені та встановлені у 1997 р., і на підставі цих актів про погодження меж видавались державні акти про право власності на земельні ділянки.

Тобто порядок володіння та користування земельними ділянками вже склався задовго до судового спору.

Позивач, коли прибав земельну ділянку НОМЕР_13 у 2008 р. у ОСОБА_11, обміри земельної ділянки не здійснював та погоджувався з існуючій площею та порядком володіння та користування земельною ділянкою який склався до придбання ним земельної ділянки

Паркан між його земельною ділянкою та земельною ділянкою, який був встановлений у 1999 р. на час придбання позивачем земельної ділянки знаходився на тому ж самому місці, як і на теперішній час.

Даних про те, що ОСОБА_11 не погоджувалась з існуючими та встановленими межами земельних ділянок, та мала будь які претензії, щодо порядку володіння та користування земельною ділянкою, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції вірно встановив, що позивач лише у 2015 р. звернувся до інженера-геодезіста ОСОБА_9 який зробив абрис земельних ділянок та встановив, що фактична площа (0,0580 га ) менше ніж зазначено в державному акті від 01.04.2008р. (0, 673 га).

За клопотанням позивача була судом першої інстанції була призначена судова будівельно-технічна експертиза.

Виконувач експертизи ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» надав до суду висновок № 8636 від 06.07.2016 року (а.с. 219-235, том І) згідно з яким встановлено, що фактичні розміри земельної ділянки НОМЕР_4, яка знаходиться: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_10 на підставі Державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_7 від 01.04.2008 року становить: від точки «З» до точки «4» - 19,53 м.; - від точки «10» до точки «11» - 29,75 м.; - від точки «11» до точки «8» - 19,31 м.; - від точки «8» до точки «9» - 29,94 м. (а.с. 219-236 том 1).

У висновку зазначається:

- Фактичний розмір та площа земельної ділянки НОМЕР_4 не відповідає розмірам та площі зазначеним у державному акті серії НОМЕР_14 від 01.04.2008 року, виданого на ім'я ОСОБА_10 Площа земельної ділянки по фактичному користуванню становить - 0,0580 га. Площа земельної ділянки відповідно до державного акту становить - 0,0673 га.

- Фактичні розміри земельної ділянки НОМЕР_8 яка знаходиться: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_3 на підставі державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_9 від 06.12.1999 року становить: - від точки «7» до точки «8» - 29,32 м.; - від точки «8» до точки «11» - 19,31 м.; від точки «11» до точки «13» - 29,73 м.; від точки «13» до точки «7» - 19,61 м.

- Фактичний розмір та площа земельної ділянки №154 не відповідає розмірам та площі зазначеним в державному акті серії НОМЕР_9 від 06.12.1999 року. Площа земельної ділянки по фактичному користуванню становить - 0,0575 га. Площа земельної ділянки відповідно до державного акту становить - 0,0584 га.

- Збудований паркан, належить власнику земельної ділянки НОМЕР_4 ОСОБА_10 і проходить по території ділянки НОМЕР_4.

- Земельна ділянка, яка згідно державного акту на право власності належить ОСОБА_10, частково знаходиться за її фактичними межами, що становить 0,0050 га і перебуває у користуванні ОСОБА_3

- На земельній ділянці площею 0,0050 га, частково знаходиться сарай, який належить ОСОБА_3 та займає площу 5 кв.м.

Суд першої інстанції для повного та всебічного судового розгляду, посилаючись не те, що висновок експертизи є одним із доказів та оцінюється в сукупності з іншими доказами, допитав у судовому засіданні свідків.

Свідок ОСОБА_20, голова правління СТ «Суднобудівник» пояснив, що розміри земельних ділянок які були виділені в натурі, в даному товаристві не змінювались з 1956 р.

У виготовленої технічної документації не відповідностей немає, але при виготовленні державних актів 3-я особа повинна була перевірити відповідність фактичним розмірам ділянок, та вказувати їх в державних актах, а вони взяли за основу абрис земельних ділянок, виготовлених підприємством «Транспроект» за 1997 рік, які можливо при проведенні інвентаризації у 1997 р. допустили помилку, тому нарізи ділянок розміром 20x30 кв. м, фактично мають розміри 20x34, але спільна межа між всіма суміжними земельними ділянками є єдиною і вона не змінювалась.

Наразі, якщо зараз приводити у відповідність до державних актів в натурі всі ділянки, то необхідно буде змінювати видані державні акти про право власності всім власникам, а їх всього 27, які знаходяться на цій вулиці, оскільки всі земельні ділянки знаходяться між двома дорогами, де прокладені комунікації (газопровод, електролінії).

Свідок пояснив, що збудований позивачем паркан (червоного кольору) , знаходиться на належній йому земельній ділянці, так як вказав експерт у висновку. Паркан був встановлений позивачем тоді коли він придбав земельну ділянку.

В судовому засіданні судом першої інстанції встановлено, що паркан встановлений не на новому місці, а вздовж старого, який був встановлений до 1999 р.

З фотокопій видно, що новий паркан червоного кольору прибитий цвяхами на старий, де проходить металева труба та залишилась частина сітки-рабиці ( а.с.89-91).

Абрис земельних ділянок АДРЕСА_9 який надав представник позивача (а.с. 132 том 1), особисто експертом не виготовлявся, але він надав йому оцінку, що в матеріалах справи мається такий абрис, з якого вбачається, що в кварталі 91:506 у Подільському районі м. Києва, зображено зміщення чотирьох земельних ділянок, зокрема і ділянки №154 на вул. 2-гу Нову ( а.с.235).

У висновку також зазначається, що СТ «Суднобудівник» щільно забудований. І якщо межі земельної ділянки №154 встановити по межам, які зазначені в державному акті, виданого на ім'я ОСОБА_3, то земельна ділянка зміститься на вулицю 2-гу Нову, і залишиться проїжджа частина шириною від точки «15» (стіна нежитлового приміщення) до точки «1» (межа відповідно до державного акту) 2,14 м. Від точки «16» (стіна нежитлового приміщення) до точки «6» (межа відповідно до державного акту) становитиме 2,55 м.

Висновком експерта було фактично встановлено, те, що у кожного зі сторін є невідповідності фактичному розміру та площі земельних ділянок які знаходяться у власності сторін не відповідають розмірам та площі зазначених в державних актах на землю.

Також експерт зазначив, що якщо межі земельної ділянки НОМЕР_5 встановити по межам які зазначені у державному акті ОСОБА_3, то земельна ділянка зміститься на вулицію 2-Нова, і залишиться проїжджа частина шириною від точки 15 (стіна нежитлового приміщення фото № 4) до точки 1 (межа відповідного державного акту) 2.14 м. від точки 16 (стіна нежитлового приміщення фото №4) до точки 6 ( межа відповідно до державного акту) становитиме 2,55 кв. м. (додаток 2 до висновку), а це буде суперечити порядку володіння та користування який склався між усіма землекористувачами протягом тривалого часу.

Відповідно до норм ЦПК України коло сторін визначається саме позивачем. Колегія суддів вважає, що Позивач звертаючись до суду не залучив до участі у справі усіх осіб які повинні були приймати участь у справі. Це і СТ «Суднобудівник» та суміжні зі сторонами землекористувачі на права та обов'язки яких у разі задоволення позову могло б вплинути рішення суду. Однак це на стадії апеляційного розгляду усунути не можливо.

Враховуючи викладене колегія суддів також вважає, що суттєвих доказів на підтвердження порушення прав позивача побудованим відповідачем сараєм суду не надано.

Суд першої інстанції вірно встановив, що земельна ділянка яка належіть відповідачу ОСОБА_3 з дня виділу у користування та видачі державного акту від 06.12.1999 р. не збільшилась.

Відповідно до висновку експертизи № 8636 від 06.07.2016р., її фактичний розмір навіть є меншим ( 0,0575 га) ніж зазначено в державному акті (0,0584 га). А тому суд першої інстанції зробив вірний висновок, про те, що не має підстав вважати, що саме з боку відповідача зроблений самозахват земельної ділянки НОМЕР_13, яка належить позивачу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Рішення суду повністю відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, тому колегія суддів вважає суд першої інстанції в цілому вірно розглянув справу за наявними матеріалами та доказами.

Доводи апеляційної скарги висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст.218, 303-304, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді