АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1851/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси, апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 липня 2017 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

04 травня 2017 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Банк, обґрунтовує позовні вимоги тим, що згідно до укладеного договору від 22 травня 2012 року ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм законодавства та умов договору відповідач бриль О.М. зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала і станом на 28 лютого 2017 року має заборгованість у розмірі 12615,13 грн. Тому банк просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 12615,13 грн. за кредитним договором № б/н від 22.05.2012 року, яка складається з наступного:1960 грн. 81 коп. заборгованість за кредитом;

9577 грн.41 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання баньківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 576,91 грн. штраф (процентна складова). Також просить сятгнути судові витрати в розмірі 1600 грн., а всього 14215, 13 грн.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 липня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", , заборгованість за кредитним договором в розмірі 12615,13 грн. та судові витрати в розмірі 1600 грн., а всього 14215,13 грн. (чотирнадцять тисяч двісті п`ятнадцять гривень тринадцять копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 оскаржила рішення в апеляційному порядку. Апелянт вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт ОСОБА_6 просить скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25.07.2017 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведеності вимог позивачем, посилаючись, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобовязань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов кредитного договору, має заборгованість перед банком, яка не сплачена, тому підлягає стягненню з відповідача згідно наданих банком розрахунків.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 22 травня 2012 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети-заяви. Відповідач ОСОБА_6 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг. Крім того, відповідач ОСОБА_6 була ознайомлена і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй в письмовому вигляді (копія заяви а. с. 6).

За умовами договору відповідач ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Звертаючись до суду з даним позовом , банк посилався на те, що відповідач ОСОБА_6 не надала своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому станом на 28.02.2017 року має заборгованість в розмірі 12615 грн. 13 коп., яка складається з наступного: 1960 грн. 81 коп. заборгованість за кредитом; 9577 грн.41 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання баньківських послуг: 500.00 грн. штраф (фіксована частина), 576,91 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди , що передбачено ст. 611 ЦК України.

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачем порушено умови виконання взятих на себе зобовязань .

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг у разі незгоди із змінами правил та/або тарифів обов`язок клієнта звернутись до Банку з письмовою заявою для розірвання діючого Договору і погасити утворену перед Банком заборгованість протягом 30 днів з моменту повернення Карт виданих Держателю і його довіреним особам.

В порушення норм закону та умов договору відповідач, будучи ознайомлена з умовами кредитування, зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дана належна оцінка даним доводам, які не спростовано апелянтом, тому доводи апеляційної скарги є безпідставними, не спростовують висновків суду щодо задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, оскільки доводи апелянта були предметом розгляду суду першої інстанції .

Інших доводів, які б давали підстави для висновку про порушення чи неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, апеляційна скарга не містить.

Також безпідставними та не підтвердженими належними доказами є посилання апелянта, що нею погашено кредит та відсутня заборгованість, оскільки із наданих позивачем доказів, які є в матеріалах справи вбачається, що після повернення коштів відповідач ОСОБА_6 знову користувалась карткою та отримували кошти банку, які підлягають поверненню, однак вчасно їх не повернула банку, тому виникла заборгованість підлягає стягненню в повному обсязі на користь банку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно не прийняття до уваги заперечення ОСОБА_6 щодо не користування кредитом після жовтня 2013 року, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана донести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

В порушення вимог ст. 60 ЦПК України відповідачем не надано доказів, що кредит було сплачено повністю та анульовано. Навпроти, нею підтверджується та обставина, що кредитна картка залишалась у неї.

Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_6 належним чином не виконала умов кредитного договору, внаслідок чого наявна заборгованість по сплаті кредиту, на стягнення якої позивач має право .

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, були предметом розгляду суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому не підлягають задоволенню.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 липня 2017 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :