Справа № 310/8557/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі:

секретаря судового засідання Бевз О.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідачів ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

встановив:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником домоволодіння № 13 по вул. Брестській в м. Бердянську Запорізької області. 15.12.2015 року у будинку формально були зареєстровані відповідачі: донька ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_3. Фактично відповідачі не проживали у будинку жодного дня, проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 за іншою адресою, де саме вона не знає, оскільки з ними не спілкується. Посилаючись на 391,405 ЦК України просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.05.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені.

08.09.2017 року відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_4 подали заяву про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою суду від 20.09.2017 року заочне рішення суду від 23.05.2017 року скасовано, справа була призначена до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали. Представник позивача суду пояснив, що позивач ОСОБА_1 15.12. 2015 року купила будинок по вул.Брестській, 13 в м. Бердянську. За її згодою в будинку були зареєстровані її дочка ОСОБА_4, зять ОСОБА_6 і онука ОСОБА_7 Але в будинку вони фактично не проживали, їх речей в будинку не має. Жодних ремонтних робіт вони в будинку не проводили, комунальні послуги не оплачували. Металопластикові вікна, які були встановлені у будинку в грудні 2015 року, купувалися за власні кошти позивача, на підтвердження чого надано довідку ФОП ОСОБА_8 Дійсно у серпні 2016 року її чоловік не впустив відповідачів до будинку, внаслідок чого у них виникла сварка, викликалася поліція. Відповідач ОСОБА_3 під час надання пояснень співробітникам поліції вказував на те, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Фактичне місце проживання відповідачів в м. Бердянську на час розгляду справи позивачу не було відомо, оскільки з відповідачами вона не спілкується.

Відповідач ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечує. Суду пояснила, що у 2015 році була продана квартира АДРЕСА_1, яка була їх спільною власністю. Купили будинок по вул. Брестській,13. Вони з чоловіком докладали на купівлю будинку 4000 доларів. Її з чоловіком і донькою зареєстрували в будинку. Вселилися в будинок наприкінці 2015 року, перевезли свої речі. В будинку їм була виділена одна кімната для них і у прибудові до будинку одна кімната для доньки. Вони з чоловіком купували будівельні матеріали, робили ремонт в будинку: заклали вікно, встановили нові рами, фарбували, клеїли шпалери. Провели інтернет до будинку, який оплачували до серпня 2016 року. Оплачували комунальні послуги. В серпні 2016 року стався конфлікт з батьком ОСОБА_9 Після цього їх виставили з будинку. В листопаді просили вселити їх у будинок, але їм було відмовлено. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вони з поважних причин не проживають в будинку з серпня 2016 року.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування заперечень суду пояснив, що на придбання спірного будинку вони з дружиною вклали 4000 доларів. Заїхали в будинок в грудні 2015 року. Їм було виділено в будинку дві кімнати. Зі згоди позивача вони провели до будинку інтернет-телебачення, оплачували за його користування, а також за комунальні послуги. У лютому 2016 року він бетонував вимощення, клеїли шпалери, почали утеплювати другий поверх прибудови, навесні скопали прибудинкову земельну ділянку. У серпні 2016 року у нього виник конфлікт з тестем, викликали поліцію. Після цього їх виставили з будинку. Зараз вони винаймають житло на вул. Довганюка,72-б. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідачів ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечує, надала пояснення ідентичні поясненням відповідачів. Крім того зазначила, що відповідачі вселилися в будинок позивача, як члени її сімї наприкінці грудня 2015 року. Через конфліктну ситуацію вимушені були у серпні 2016 року виїхати з будинку. Відповідачі намагалися налагодити стосунки з позивачем, у листопаді 2016 року просили впустити їх до будинку, але їм було відмовлено. Тобто позивачі з поважної причини не проживають в будинку. Позивач із цим позовом звернулася до суду у грудні 2016 року, тобто до настання строку, встановленого ч.2 ст. 405 ЦК України. Просить відмовити у задоволенні позову.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду показала, що фактично проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідачі є її сусідами, вони винаймають квартиру №47 на 4 поверсі цього ж будинку з літа 2016 року.

Свідок ОСОБА_11, дочка позивача і рідна сестра ОСОБА_4., суду показала, що з сестрою вона не спілкується, із ОСОБА_3 у неї неприязливі стосунки. Але їй відомо, що відповідачі з батьками в будинку не проживали.

Свідок ОСОБА_12, чоловік позивача, який має неприязливі сосунки з відповідачами, суду показав, що відповідачі в будинку ніколи не проживали, їх речей в будинку не має, ніякого ремонту вони не робили. Всі ремонтні роботи в будинку проводили він з дружиною. Інтернет-телебаченням вони не користувалися. З дочкою і зятем вони не спілкуються, тому де вони проживали на час першого розгляду справи, він не знав. 16.08.2016 року був конфлікт із зятем, викликали поліцію. Чому саме виник конфлікт він не памятає.

Свідок відповідачів ОСОБА_13 суду показала, що з 1989 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. Сімю ОСОБА_12 знає давно, жили раніше по сусідству в квартирі №32. На грудень місяць 2015 року в квартирі №32 жили ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_12, їх донька ОСОБА_4 з чоловіком ОСОБА_3 і донькою ОСОБА_12. Потім вони купили будинок в районі 8 Березня. Відповідачі говорили, що будуть проживати в будинку з батьками. Чи проживали вони в будинку разом з батьками їй не відомо.

Свідок ОСОБА_14, бабуся відповідача ОСОБА_4, суду показала, що онука ОСОБА_4 з чоловіком і донькою проживали в квартирі по вул. Дімітрова. Потім разом з батьками переїхали в будинок. Вона була в будинку один раз на запрошення онуки ОСОБА_4. Бачила, що онука з чоловіком жили в кімнаті на 1 поверсі, а правнучка в прибудові на 2 поверсі. Суду також пояснила, із своїм сином ОСОБА_12 і невісткою ОСОБА_1 через сварку вона не спілкується вже чотири роки.

Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати,дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_15, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок № 13 по вул. Брестській в м. Бердянську Запорізької області.

Відповідно до довідки вуличного комітету № 18 м. Бердянська про склад сімї або зареєстрованих у житловому будинку осіб від 05 грудня 2016 року в будинку №13 по вул. Брестська в м. Бердянськ зареєстровано проживання членів сімї власника житла ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7 (а.с.11). Реєстрація проживання відповідачів в будинку здійснена 16.12.2015 року, що підтверджується також копією домової книги на будинок (а.с.12-16), і була здійснена з дозволу власника будинку, що не заперечується позивачем у справі.

16.08.2016 року між чоловіком позивача ОСОБА_12 і відповідачем ОСОБА_3 відбулася сварка, внаслідок якої ОСОБА_3 подав до поліція заяву про притягнення ОСОБА_12 до відповідальності. В подальшому між сторонами у справі виникали також конфлікти з приводу користування будинком, що підтверджується матеріалами перевірки Бердянського відділу поліції від 23.10.2017 року (а.с.147-168).

На підтвердження факту проживання в спірному будинку відповідачі надали суду копію заявки ОСОБА_3 на отримання з лютого 2016 року телекомунікаційних послуг «OLL TV» від провайдера телекомунікаційних послуг «ONET» за адресою: вул. Брестська,13 (а.с.75,80); виписки банку і копії платіжних доручень по оплаті цих послуг через ПАТ КБ «Приватбанк» за період з січня по липень 2016 року (а.с. 97-105); копію договору №34 від 22.12.2015, укладеного між ОСОБА_3 і ФОП ОСОБА_8 на виготовлення і встановлення за адресою вул. Брестська,13 металопластикових вікон, товарний чек на суму 8000.00 грн. від 22.12.2015року і акт приймання-передачі робіт від 30.12.2015 року (а.с.75,81,82); видаткову накладну №1800 від 24.02.2016 року ТОВ «Будмаркет» на купівлю будівельних матеріалів, в якій вказано номер мобільного телефону ОСОБА_7 (а.с.116), фотокартки сімї ОСОБА_7 на подвірї спірного будинку під час здійснення ремонту і їх проживання в будинку (а.с.90-96, 139-146).

Відповідач ОСОБА_4 у період з січня по серпень 2016 року зі своєї електронної пошти направляла на електронну адресу ПАТ «Запоріжгаз» покази лічильника газу (а.с.178-188). На підтвердження здійснення оплати комунальних послуг за адресою: вул. Брестська,13 відповідачі надали суду копії квитанцій за період з січня 2015 року по серпень 2016 року, в яких містяться їх підписи (а.с.169-177).

До доньки відповідачів ОСОБА_7 01.04.2016 року за адресою: вул. Брестська,13 викликалася медична допомога ПП «Меделіта», що підтверджується випискою лікаря ОСОБА_16 (а.с. 189).

Позивач в процесі розгляду справи вказувала на те, що відповідачі в спірному будинку ніколи не проживали, ніякі ремонтні роботи в ньому не проводили. На підтвердження цього надала суду довідку ФОП ОСОБА_8 про те, що оплату за купівлю і встановлення металопластикових вікон за адресою вул. Брестська,13 фактично здійснювала ОСОБА_1, товарний чек б/н від 30.12.2015р. на суму 8000,00 грн. та гарантійний талон на вікна (а.с.117-119), видаткову накладну від 24.02.2016р. на придбання будівельних матеріалів (а.с.120). Однак вказані письмові докази не спростовують сам факт проживання відповідачів у будинку.

Суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_12, оскільки між ними і відповідачами у справі існують неприязливі стосунки.

Оцінивши всі надані суду докази у їх сукупності, суд вважає встановленим факт того, що відповідачі у справі з кінця грудня 2015 року по 16 серпня 2016 року проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. За місцем реєстрації не проживають з поважних причин.

Крім того, позивач звернулася до суду з цим позовом 19.12.2016 року.

Відтак, підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України, для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом в будинку №13 по вул. Брестська в м. Бердянську, відсутні.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-62, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд,-

вирішив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_18