У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на придбання квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що відповідач, яка є її колишньою невісткою, 14 лютого 2011 року придбала квартиру АДРЕСА_1. Після реєстрації шлюбу відповідач запропонував їй сплатити за неї частково грошові кошти на оплату вартості квартири за обіцянку реєстрації в майбутньому на неї права власності на 1/2 частини спірної квартири. Позивач 14 грудня 2012 року сплатила за умовами їх домовленості на користь банку 3 400 Євро, про що зазначено у квитанції про сплату 65 тис. грн, та 300 Євро без квитанції. Оскільки відповідач частину у квартирі не переоформила на ОСОБА_3, тому вона просила суд стягнути з відповідача на свою користь 160 тис. грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 травня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 65 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У решті вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що належні ОСОБА_3 грошові кошти безпосередньо від її імені були сплачені в рахунок повернення позики відповідача з розрахунку на наступне спільне проживання сина позивача з відповідачем.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої та апеляційної інстанцій є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Судами установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 14 лютого 2011 року ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1.

Також 14 лютого 2011 року ПАТ «ОТП банк» та ОСОБА_5 уклали кредитний договір для придбання нерухомого майна - вищезазначеної квартири. 20 червня 2012 року ОСОБА_7 (син позивача) та ОСОБА_5, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_4 (відповідач) зареєстрували шлюб, про що зазначено у свідоцтві про шлюб.

Відповідно до квитанції від 14 грудня 2012 року № 121 ОСОБА_3 сплатила 65 тис. гривень на користь ОСОБА_4 з метою поповнення поточного рахунку для погашення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Таким чином, оскільки у матеріалах справи наявна копія квитанції від 14 грудня 2012 року № 121, яка свідчить про сплату від імені позивачки коштів в сумі 65 тис. грн на оплату за договором позики відповідача, тому правильним є висновок судів про наявність підстав для стягнення безпідставно отриманих коштів на користь позивача.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанціїй не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судами повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законні й обґрунтовані рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик