У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2017 Справа №607/1745/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участю секретаря Пастернак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, заінтересована особа ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2 акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ОСОБА_3) звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі Відділ, Відділ ДВС) ОСОБА_4, у якій просить суд визнати неправомірними дії повязані із примусовим виконанням виконавчого провадження ВП №51861329 від 21.03.2017р., скасувати постанови цього державного виконавця від 21.03.2017р. про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

В обґрунтування скарги вказує на те, що 27.03.2017р. Банк отримав від Відділу постанову від 21.03.2017р. про стягнення із боржника (Банку) виконавчого збору в розмірі 2040,00 грн. та постанову від 21.03.2017р. про стягнення з боржника (Банку) витрат виконавчого провадження в розмірі 150,00 грн. Дані постанови винесені державним виконавцем в ході виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №607/1745/15-ц, виданого 04.07.2016р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про зобовязання Банку надати ОСОБА_1 інформацію про сукупну вартість кредиту, який надавався ОСОБА_1 згідно кредитного договору №521 від 10.10.2005р. з урахуванням процентної ставки за ним, вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобовязань ОСОБА_1 як споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту. Банк вказує на те, що оскаржувані постанови винесені Відділом ДВС неправомірно, оскільки ОСОБА_3 виконав судове рішення у строк для добровільного виконання. Незважаючи на те, що виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа відкрито 05.08.2016р., ОСОБА_3 отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження лише 22.09.2016р. А вже 23.09.2016р. Банк звернувся до Відділу ДВС із заявою про відкладення провадження виконавчих дій. 29.09.2016р. Банк виконав вимоги виконавчого документа (надав ОСОБА_1 передбачену рішенням суду інформацію), про що 30.09.2016р. письмово повідомив Відділ ДВС у заяві про закінчення виконавчого провадження. Із посиланням на норми Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р., який діяв на час виконання Банком рішення суду, ОСОБА_3 просить задовольнити скаргу. ОСОБА_3 просить поновити 10-денний строк для звернення до суду із скаргою, так як строк пропущено Банком із поважних причин. А саме, первинно ОСОБА_3 звернувся із скаргою до Харківського окружного адміністративного суду. Однак, ухвалою цього суду від 13.04.2017р., яку отримано банком 21.04.2017р., відмовлено у відкритті провадження, оскільки розгляд даної справи відноситься до компетенції Тернопільського міськрайонного суду (який видав виконавчий документ) за правилами цивільного судочинства.

Представник Банку в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд скарги без його участі, вимоги скарги підтримує.

Відділ ДВС явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, письмових пояснень по суті скарги не надав, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. На виконання ухвали суду від 05.07.2017р. Відділ надіслав суду копію матеріалів виконавчого провадження ВП №51861329 з виконання вищевказаного виконавчого документа.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не зявився. Його представник через канцелярію суду подав заяву про те, що не заперечує щодо задоволення скарги, а також повідомляє, що, дійсно, ОСОБА_3 виконав рішення суду добровільно, надав ОСОБА_1 передбачену рішенням суду інформацію.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі статтею 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

В ході вирішення клопотання Банку про поновлення строку на оскарження судом встановлено, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2017р. у справі №820/1556/17 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Банку до Відділу про визнання незаконними дій державного виконавця та скасування вищевказаних постанов. Розяснено позивачу право звернення з вказаним позовом до суду, який видав виконавчий документ в порядку цивільного судочинства. Як вбачається із штампу вхідної кореспонденції, 21.04.2017р. ухвала отримана Банком. 28.04.2017р. Банк звернувся зі скаргою до Тернопільського міськрайонного суду.

Відповідно до статті 73 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Вищевикладене вказує на те, що Банком з поважних причин пропущено 10-денний строк на звернення до суду із скаргою. Тому клопотання Банку про поновлення цього строку слід задовольнити та поновити строк.

При розгляді скарги судом встановлено наступне.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.12.2015р. у справі №607/1745/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 17.05.2016р., задоволено позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк». ОСОБА_5 надати ОСОБА_1 інформацію про сукупну вартість кредиту, який надавався ОСОБА_1 згідно з кредитним договором №521 від 10.10.2005р. з урахуванням процентної ставки за ним, вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобовязань ОСОБА_1 як споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначення її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором у вигляді Таблиці визнання сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки по наростаючій (помісячно), починаючи із жовтня 2005 року по квітень 2015 року, згідно форми, визначеної у Додатку до Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, яка затверджена постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007р.

04.07.2016р. Тернопільським міськрайонним судом видано відповідний виконавчий лист.

Постановою державного виконавця Червонозаводського відділу ДВС міста Харкова ОСОБА_6 від 05.08.2016р. на підставі виконавчого листа і заяви ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження №51861329.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження копія постанови про відкриття виконавчого провадження отримана боржником (Банком) лише 22.09.2016р. Про це свідчить письмова розписка представника Банку на супровідному листі до згаданої постанови. Доказів про отримання Банком даної постанови в іншу дату матеріали виконавчого провадження не містять.

На виконання постанови начальника УДВС ГТУЮ у Харківській області від 06.09.2016р. про передачу матеріалів вищевказаного виконавчого провадження, постановою державного виконавця Відділу Пугач Н.В. прийнято до виконання виконавче провадження №51861329. Доказів щодо дати отримання цієї постанови боржником (Банком) в матеріалах виконавчого провадження немає.

23.09.2016р. Банк звернувся до державного виконавця Відділу Пугач Н.В. із письмовою заявою про відкладення провадження виконавчих дій, у звязку із тим, що постанову про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_5 отримав лише 22.09.2016р.

Дане звернення Банку залишилось без будь-якого реагування зі сторони державного виконавця.

30.09.2016р. Банк звернувся до державного виконавця Відділу Пугач Н.В. із письмовою заявою про закінчення виконавчого провадження, у звязку із добровільним виконанням Банком вимог виконавчого листа. До заяви Банком додано докази направлення 29.09.2016р. стягувачу ОСОБА_1 таблиці визначення сукупної вартості кредиту.

Також суд бере до уваги заяву представника ОСОБА_1 від 26.10.2017р. про те, що ОСОБА_5 дійсновиконав рішення суду добровільно, надав ОСОБА_1 передбачену рішенням суду інформацію.

Таким чином, судом встановлено, що рішення суду виконано Банком 29.09.2016р., про що державний виконавець був повідомлений 30.09.2016р.

В подальшому, державним виконавцем Відділу Пугач Н.В. 21.03.2017р. виносиено постанови про стягнення з Банку виконавчого збору в розмірі 2040,00 грн. та стягнення з Банку витрат виконавчого провадження в розмірі 150,00 грн. При цьому, державний виконавець посилається на те, що рішення суду не виконано боржником у строк для самостійного виконання.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до переконання про необхідність задовольнити скаргу з наступних мотивів.

Згідно з ч. 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження), державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Стаття 27 Закону України «Про виконавче провадження» вказує на те, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Матеріали виконавчого провадження не містять доказів вчинення державним виконавцем заходів щодо примусового виконання рішення, перелік яких зазначений у статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла з моменту відкриття виконавчого провадження до фактичного виконання рішення (29.09.2016р.)), до моменту фактичного виконання рішення.

Отримавши 30.09.2016р. від боржника інформацію про виконання рішення, державний виконавець не вчинив жодних дій щодо перевірки цієї інформації, і в разі її підтвердження, закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 8 ч. 1 статті 49, ч. 3 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконане, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Ця правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 06.07.2015р. у справі №6-785цс15 і повинна застосовуватись до спірних правовідносин, які регулювались Законом України «Про виконавче провадження» до 05.10.2016р.

Окрім того, згідно зі статтею 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні докази належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

На мотивоване звернення Банку від 23.09.2016р. до державного виконавця про відкладення провадження виконавчих дій, державний виконавець не виніс відповідної постанови, а також не повідомив заявника (ОСОБА_5) про причини не винесення такої.

Натомість, не зважаючи на те, що державний виконавець ще 30.09.2016р. був повідомлений про самостійне виконання боржником рішення суду, 21.03.2017р. виніс постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виконання рішення суду), державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, судом встановлено неправомірність дій державного виконавця Відділу Пугач Н.В., які полягали у безпідставному винесенні постанов від 21.03.2017р. про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Згідно з ч. 2 статті 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи те, що дії державного виконавця щодо винесення постанов від 21.03.2017р. про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є неправомірними, суд вважає, що поновити порушені права Банку можливо шляхом скасування цих постанов.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 73, 383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження до фактичного виконання рішення), суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» строк для звернення із скаргою до суду.

Скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, заінтересована особа ОСОБА_1, - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_7, які полягали у безпідставному винесенні в ході виконавчого провадження ВП №51861329 постанов від 21.03.2017р. про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Скасувати постанову ВП №51861329 від 21.03.2017р. про стягнення з боржника виконавчого збору.

Скасувати постанову ВП №51861329 від 21.03.2017р. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_8