АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи: 2-2007/06 Головуючий в І інстанції: Стамбула Н.В. Номер провадження: 22-ц/791/239/17 Доповідач: Вейтас І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів: ОСОБА_2 ОСОБА_3,
секретар -ОСОБА_4,
за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 26 квітня 2006 року в справі за прокурора м. Херсона в інтересах держави в особі публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, приватного підприємства «ОСОБА_9 Плюс» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 квітня 2006 року позов прокурора м. Херсона в інтересах ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ПП «ОСОБА_9 Плюс» на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом у розмірі 87 910 грн, заборгованість по сплаті відсотків у розмірі 4 848 грн 70 коп., пеню за несплату основного боргу у розмірі 461 грн 93 коп., пеню за несплату відсотків 77 грн, а всього 93 297 грн 63 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У грудні 2014 року ОСОБА_6 подав на вказане рішення суду апеляційну скаргу, зазначаючи, що про рішення суду від 26 квітня 2006 року йому стало відомо лише в 2014 році, після винесення судом ухвали про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України.

Вважає рішення суду в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_7 незаконним, оскільки він не підписував договір поруки в забезпечення кредитних зобов'язань ОСОБА_7. У 2005 році він працював без офіційного оформлення водієм у ОСОБА_7, останній звернувся до нього з проханням допомогти отримати кредит і поручитися за нього перед банком, проте він не погодився, ніяких документів не підписував, і жодного разу не отримував від банку вимоги про погашення боргу. Вважає, що його підпис на договорі поруки підроблений ОСОБА_7, який був засуджений у 2008 році за вчинення аналогічних шахрайських дій з метою отримання кредиту.

Просить рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитом скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні вимоги про стягнення з нього заборгованості відмовити.

Справа переглядається Апеляційним судом Херсонської області вдруге.

За результатами касаційного провадження ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 грудня 2016 рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 квітня 2006 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 8 липня 2016 року в частині вирішення позовних вимог прокурора м. Херсона в інтересах держави в особі публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до приватного підприємства «ОСОБА_9 Плюс» скасовано, провадження у справі в цій частині закрито.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 8 липня 2016 року в частині вирішення позовних вимог прокурора м. Херсона в інтересах держави в особі публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час апеляційного провадження встановлено, що 10 лютого 2015 року, після ухвалення районним судом рішення, позичальник ОСОБА_7 помер.

Ухвалою апеляційного суду від 05 травня 2017 року, відповідно до положень ст. 37 ЦПК України залучено до участі у справі процесуальних правонаступників відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_6, який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора та представника банку, які заперечують проти апеляційної скарги, правонаступників відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_10О та ОСОБА_11, які зазначили, що після смерті ОСОБА_12 спадкове майно відсутнє, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що 24 травня 2005 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав позичальнику грошові кошти у розмірі 90 тис. грн, зі сплатою 23,00 % річних, строком до 24 травня 2010 року.

25 травня 2005 року на забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_6, ОСОБА_13, ПП «ОСОБА_9 Плюс» було укладено три договори поруки, за умовами яких кожен з поручителів зобов'язався солідарно з ОСОБА_7 відповідати перед банком за виконання зобов'язання по зазначеному кредитному договору.

ПАТ «Державний ощадний банк України» вказувало про те, що відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконали, на вимоги не реагували, унаслідок чого станом на 26 січня 2006 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 93 297 грн 63 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 87 910 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 4 848 грн 70 коп.; пеня за несплату основного боргу у розмірі 461 грн 93 коп.; пеня за несплату відсотків у розмірі 77 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на те, що не укладав 25.05.2005 року з банком договір поруки за № 85-а, підпис на договорі поруки виконаний не ним.

Під час розгляду справи іншим складом колегії суддів апеляційної інстанції була призначена судово-почеркознавча експертиза. Згідно повідомлення № 253 від 23 червня 2016 року Херсонського відділення Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз, неможливо надати висновок судово-почеркознавчої експертизи, оскільки для проведення порівняльного дослідження та надання будь - якого висновку стосовно виконання спірного підпису та тексту ОСОБА_6 чи іншою особою експерту недостатньо вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_6, яких згідно з Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень №55/5 повинно бути не менше ніж на 15 документах.

Під час апеляційного розгляду справи даним складом колегії суддів Шопін С.В., незважаючи на неодноразове розяснення судом, відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, положень ст.60, 143 ЦПК України, клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи не заявляв, та пояснив, що дана експертиза буде проведена в межах кримінального провадження № 0004708 від 22.12.2014 року, розпочатого за фактом підробки договору поруки № 85-а від 25.05.2005 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25 квітня 2017 року надано дозвіл начальнику СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсоній області на тимчасовий доступ до документів та можливість їх вилучення, а саме договору поруки № 85-а від 25.05.2005 року, укладеного між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ВАТ «Державний ощадний банк України».

Враховуючи наведені обставини та вимоги діючого цивільно-процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 на час розгляду справи належними та допустими доказами не спростував належність йому підпису на договорі поруки № 85-а від 25.05.2005 року і у суду відсутні підстави вважати даний договір недійсним.

Колегія суддів не погоджується з доводами ОСОБА_6, заявленими ним під час перегляду справи апеляційним судом, про те, що порука припинилася в звязку зі смертю позичальника, а він не давав згоди відповідати за нових боржників спадкоємців ОСОБА_7, виходячи з наступного.

За змістом статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Укладаючи договір поруки, поручитель приймає на себе всі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником.

Відповідно до вимог ст. 124 ЦПК України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі ст. 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що смерть боржника за кредитним договором після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості солідарно з останнього та поручителя не є підставою для припинення договору поруки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору позичальника.

Оскільки, судами встановлено, що боржник ОСОБА_7 помер 10 лютого 2015 року, тобто після ухвалення рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 квітня 2006 року про стягнення солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 заборгованості по кредиту, і судовим рішенням, яке переглядається в апеляційному порядку, питання щодо прав та обовязків спадкоємців ОСОБА_14 - ОСОБА_10 та ОСОБА_11, не вирішувалось то відсутні підстави для застосування до даних правовідносин положень законодавства, щодо відповідальності поручителя у разі смерті позичальника.

Разом із тим не можна погодитися із висновком суду про солідарне стягнення заборгованості із боржника та поручителів ОСОБА_6В та ОСОБА_8, оскільки матеріалами справи підтверджено, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» правонаступником, якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та поручителями укладені 25 травня 2005 року різні договори поруки за № 85-а, 85-б.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Суд не звернув уваги на те, що зміст вказаної норми вбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов'язання одночасно з боку декількох осіб. Однак така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч. 3 ст. 554 ЦК України) та лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою.

Суд не взяв до уваги того, що законом не заборонено укладення й кількох договорів поруки на виконання того самого зобов'язання, проте у цьому випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України не застосовується, оскільки поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, а тому не можна вважати поруку їхньою спільною відповідальністю.

За таких обставин кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов'язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Отже, стягуючи з поручителів у солідарному порядку суму заборгованості за договором кредиту, суд не звернув уваги на те, що в даному випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України застосована бути не може і поручителі не несуть солідарної відповідальності, так як відсутня їх спільна порука, оскільки укладено окремі договори поруки.

За таких обставин, рішення суду в частині солідарного стягнення з ОСОБА_6 разом з іншим поручителем суми заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.303, п.3 ч.1ст. 307, п4 ч.1 ст. 309, ст. 316 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 26 квітня 2006 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_15 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором змінити і вважати, що сума заборгованості стягнута судом солідарно з ОСОБА_7, правонаступниками якого є ОСОБА_10 та ОСОБА_11, і ОСОБА_6, та солідарно з ОСОБА_7, правонаступниками якого є ОСОБА_10 та ОСОБА_11, і ОСОБА_15.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: С.В.Радченко

ОСОБА_3