Справа № 635/3843/17
Провадження по справі № 2о/635/234/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

Головуючого - судді Бобко Т.В.

присяжних - Байдіна І.О., Бондаренко Г.В.,

секретар судових засідань - Грищук Р.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації, про визнання особи безвісно відсутньою,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник, яка є законним представником неповнолітніхОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулася до суду з заявою в якій просить визнати безвісно відсутнім ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с.Джавад, Сабірабадського району, Азербайджан, останнє відоме місце проживання якого: АДРЕСА_1, початком безвісної відсутності вважати 01 листопада 2012 року.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 квітня 2011 року її позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_7 на її користь аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 850 гривень на кожну дитину задоволені. На підставі виконавчого листа №2-2367/11 від 19 липня 2011 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника аліментів у розмірі 850 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки про розмір аліментів, сплачених в твердій грошовій сумі, остання виплата ОСОБА_7 аліментів була в жовтні 2012 року, зазначені дані є останніми наявними відомостями про ОСОБА_7. З зазначеного часу зв'язок з останнім втрачений, він не телефонував, не писав, іншим способом не повідомив про своє місце перебування, аліменти не сплачував, до виконавчої служби не з'являвся, відомі номери телефонів вимкнені. Вирішення питання щодо визнання ОСОБА_7 безвісно відсутнім необхідно для отримання заявником соціальної допомоги на дітей.

У судовому засіданні заявник підтримала заяву у повному обсязі та пояснила, що колишнього чоловіка останній раз бачила в квітні 2015 року. Під час зустрічі ОСОБА_7 повідомив, що має намір виїхати з України. Після чого, в липні 2015 року останній дзвонив їй з мобільного телефону. Коли вона намагалась з ним зв'язатися, відомі номери телефонів були вимкнені, його місце знаходження їй невідоме.

Представник заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи заінтересована особа була повідомлена своєчасно і належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні документи, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважає заяву ОСОБА_4 такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом обставин справи.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 07 лютого 2002 року) та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 16 квітня 2003 року). Діти проживають разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 від 26 серпня 2005 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області України, актовий запис №58, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 розірвано.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 квітня 2011 року з ОСОБА_7 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 850 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 11 листопада 2010 року і до повноліття дітей. На підставі зазначеного рішення 19 липня 2011 року Харківським районним судом Харківської області виданий виконавчий лист №2-2367/11, який знаходиться на виконанні в Шевченківському відділі державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Відповідно до листа старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Волошина В.В. №14.1-39/192992 від 13 липня 2017 року та розрахунку заборгованості по виплаті аліментів за виконавчим листом №2-2367/11 від 19 липня 2011 року станом на 13 липня 2017 року за ОСОБА_7 утворилась заборгованість у розмірі 133300 гривень, з травня 2014 року по липень 2017 року виплати боржником не проводились.

У ході судового розгляду було встановлено, що на теперішній час місце проживання ОСОБА_7 невідомо, відомості про його місцезнаходження відсутні.

Факт відсутності відомостей про ОСОБА_7 за постійним місцем проживання протягом тривалого часу підтверджується наступними доказами.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 серпня 2017 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1. Зі змісту рішення вбачається, що ОСОБА_7 за місцем реєстрації не проживав, в спірну квартиру не вселявся, ОСОБА_7 та його родина з грудня 2013 року припинили спілкування з родичами, місцезнаходження останнього та його родини не відоме.

Згідно довідки голови ОСББ «Надія-Бойова78» Карасьової Л.І. №006 від 16 квітня 2017 року про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 був фактично зареєстрований в АДРЕСА_1, але ніколи за зазначеною адресою не проживав та не проживає.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_7, останній з родиною був зареєстрований за місцем реєстрації її батька: АДРЕСА_1, за його згодою, оскільки реєстрація їм була необхідна для працевлаштування та контролю з боку міграційної служби, коли вони переїхали з Азейбаджанської республіки та не мали постійного місця проживання на території України. За зазначеною адресою ОСОБА_7 не проживав. Зі слів батька їй стало відомо, що ОСОБА_7 виїхав з України. Після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, з ОСОБА_7 вона не спілкувалась, останній раз його бачила за місцем реєстрації у серпні 2015 року.

Так, судом встановлено, що заявник зверталася до Липецького відділення поліції Харківського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про встановлення місцезнаходження ОСОБА_7. Як вбачається з відповіді начальника Липецького відділення поліції Харківського ВП ГУНП в Харківській області Тураєва Д.І.. від 28 липня 2017 року, за вказаною заявою була проведена перевірка, матеріали перевірки списані висновком до справи, при встановленні місцезнаходження ОСОБА_7 до нього будуть вжиті заходи згідно діючого законодавства, за обставинами заява запропоновано звернутися до суду.

Таким чином, заявником були вжиті всі заходи щодо встановлення місця знаходження ОСОБА_7, однак на теперішній час місце знаходження останнього не встановлено.

Аналізуючи показання свідка та пояснення заявника в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що відомості про останнє місце перебування ОСОБА_7 були отримані у серпні 2015 року, у зв'язку з чим, виходячи з положень ч.2 ст. 43 ЦК України, початком безвісної відсутності ОСОБА_7 слід вважати 01 вересня 2015 року. Таким чином, вимоги в частині встановлення факту визнання особи безвісно відсутньою в період з 01 листопада 2012 року по 31 серпня 2015 року не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Визнання ОСОБА_7 безвісно відсутнім необхідно заявнику для оформлення соціальної допомоги на дітей.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_7 безвісно відсутнім.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що ОСОБА_7 за місцем реєстрації ніколи не проживав та не проживає, відомостей про його місце перебування не має, суд, відповідно до ч.1 ст.43 ЦК України вважає за необхідне визнати безвісно відсутнім ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця с.Джавад, Сабірабадського району, Азербайджан, останнє відоме місце реєстрації якого: АДРЕСА_1, початком безвісної відсутності вважати 01 вересня 2015 року.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212 - 215, 246-249 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_4, заінтересована особа Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації, про визнання особи безвісно відсутньою - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, безвісно відсутнім з 01 вересня 2015 року.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т.В. Бобко

Присяжні: І.О. Байдін

Г.В. Бондаренко