Ухвала

іменем україни

19 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, третя особа - селянське фермерське господарство «Золота нива», про визнання частково незаконним та скасування розпорядження голови районної державної адміністрації, визнання права постійного користування земельними ділянками, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 01 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання частково незаконним та скасування розпорядження голови Петрівської районної державної адміністрації від 26 жовтня 2007 року за № 706-р, визнання права постійного користування земельними ділянками.

Зазначала, що державним актом на право постійного користування землею серії НОМЕР_4, виданого 13 липня 1998 року, підтверджується факт надання їй для ведення селянського фермерсього господарства земельної ділянки загальною полощею 50 га ріллі яка, розташована на території Петрівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області.

08 жовтня 1998 року позивачем засновано селянське (фермерське) господарство «Золота нива» (далі - СФГ «Золота нива»), головою якого вона є. Також до членів господарства були прийняті: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 В подальшому було припинено право постійного користування земельною ділянкою ОСОБА_1, оскільки загальна земельна ділянка була розпайована між членами СФГ «Золота нива».

26 жовтня 2004 року ОСОБА_1 зверталася до голови Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, з заявою про надання їй безоплатно у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) із земель державної власності Йосипівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області.

Розпорядженням голови Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 18 листопада 2004 року № 768-р ОСОБА_1 та іншим членам господарства був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок із земель державної власності на території Йосипівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області для ведення фермерського господарства в розмірі земельної ділянки (паю).

В 2006 році зазначений проект землеустрою був виготовлений ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та затверджений розпорядженням голови Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 26 жовтня 2007 року № 706-р.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2009 року визнані недійсними державні акти на право приватної власності на земельні ділянки: серії НОМЕР_1, серії НОМЕР_2, та серії НОМЕР_3, видані 02 квітня 2008 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та земельні ділянки повернуті до земель державної власності.

В зв'язку з викладеним просила суд визнати частково незаконним розпорядження голови Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 26 жовтня 2007 року № 706-р в частині визнання таким, що втратив чинність державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_4 від 13 липня 1998 року та скасувати його в цій частині, визнати за нею право постійного користування земельними ділянками площею 6,8709 га, 6,8707 га та 6,8709 га, розташованими на території Йосипівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, призначеними для ведення фермерського господарства, що належали: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, згідно з державними актами на право приватної власності на землю: серії НОМЕР_1, серії НОМЕР_2, та серії НОМЕР_3.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 01 березня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувані рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам ухвалені в справі судові рішення не відповідають.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, оскільки оскаржуване розпорядження голови Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 26 жовтня 2007 року № 706-р є актом публічної дії, та про застосування якого було заявлено відповідне клопотання відповідачем.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 на основі державного акта на право постійного користування землею серії НОМЕР_4, виданого 13 липня 1998 року для ведення селянського фермерсього господарства була надана земельна ділянка загальною полощею 50 га ріллі яка, розташована на території Петрівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області.

26 жовтня 2004 року позивач подала голові Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області заяву про надання їй безоплатно у власність земельну ділянку для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) із земель державної власності Йосипівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області.

Розпорядженням голови Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 18 листопада 2004 року № 768-р ОСОБА_1 та іншим членам господарства був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок із земель державної власності на території Йосипівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області для ведення фермерського господарства в розмірі земельної ділянки (паю).

Пунктом 4 розпорядження голови Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 26 жовтня 2007 року № 706-р, державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_4 від 13 липня 1998 року виданий на ім'я ОСОБА_1 було визнано втратившим чинність.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2009 року визнані недійсними державні акти на право приватної власності на земельні ділянки: серії НОМЕР_1, серії НОМЕР_2, та серії НОМЕР_3, видані 02 квітня 2008 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та земельні ділянки повернуті до земель державної власності.

У березні 2015 року ОСОБА_1 зверталася до Головного управління Держземагенства в Кіровоградській області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області, з заявою щодо видачі правовстановлюючих документів на право постійного користування земельними ділянками площею 6,8707 га та 6,8709 га, які розташовані на території Йосипівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, для ведення фермерського господарства, на що отримала відмову.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій на порушення вимог ст. ст. 212-215, 303, 304, 315 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернули, не з'ясували належним чином усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для її вирішення, доводів та заперечень сторін належним чином не перевірили, не з'ясували чи були доведені позовні вимоги по суті чи ні, чи були підстави для задоволення чи відмови в позові по суті, в зв'язку з чим прийшли до передчасного висновку про відмову в задоволенні позову по строку позовної давності.

З огляду на викладене погодитись із ухваленими в справі рішеннями неможливо і вони підлягають скасуванню.

Оскільки обставини пов'язані з визнанням за позивачем права постійного користування земельними ділянками, судами в порушення норм матеріального права належним чином не з'ясовані, що унеможливлює встановлення фактичних обставин справи, що мають визначальне значення для правильного вирішення справи, то справа підлягає передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 01 березня 2016 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л. Ізмайлова

О.В.Кадєтова

С.О. Карпенко