Справа № 740/4587/17
Провадження № 2/740/1737/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Талалаївської сільської ради Ніжинського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, вказавши, що будинок № 9 по вул. Сількорівська в с. Талалаївка Ніжинського району мав статус колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року в ньому була зареєстрована ОСОБА_3 баба позивача, яка була власником зазначеного будинку. 28 квітня 2007 року власниця будинку померла, після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно. На випадок своєї смерті спадкодавець не залишила заповіт. На момент її смерті з нею був зареєстрований за однією адресою та проживав її син ОСОБА_4, батько позивача. Тобто він є таким, що прийняв спадщину. ОСОБА_5 помер 13 січня 2017 року, після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до якого зокрема входить і спадковий будинок в с. Талалаївка. Спадкоємцем першої черги є позивач по справі, яка у встановлений законом строк прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріуса відповідної заяви. 02 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва на право на спадщину на житловий будинок. Але нотаріус своєю постановою відмовив позивачу у видачі свідоцтва по причині того, що житловий будинок не зареєстрований за спадкодавцем. В позові просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 9 по вул. Сількорівська в с. Талалаївка Ніжинського району в порядку спадкування після смерті батька.

Представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, надавши заяву про підтримання вимог та розгляд справи в його відсутність.

Відповідач - представник Талалаївської сільської ради Ніжинського району в судове засідання не зявився надіславши заяву про визнання позовних вимог і розгляд справи в його відсутність.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Довідкою Талалаївської сільської ради від 26.11.2007 року № 1732 підтверджується, що станом на 15.04.1991 року домоволодіння, розташоване по вул. Сількорівська, 9 в с. Талалаївка Ніжинського району мало статус колгоспного двору. В будинку мешкала ОСОБА_3 голова двору(а.с. 14).

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Згідно розяснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3, як член колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року не втратила права на спірний будинок. Отже вона була власником будинку в цілому.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Відмова в оформленні права власності на спірний будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, необхідність складання яких на той час не була регламентована законодавством, свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства, що є підставою для задоволення позову в частині визнання права власності на будинок.

Згідно свідоцтва про смерть (а.с.11) ОСОБА_3 померла 28.04.2007 року.

Свідоцтвом про народження підтверджується, що ОСОБА_7 була матірю ОСОБА_5(а.с.10).

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Талалаївської сільської ради, від 05 грудня 2007 року ОСОБА_5 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 28 грудня 2006 року. Крім того він прийняв спадщину після смерті матері, вступивши у фактичне управління спадковим майном, доглядав за будинком, здійснював всі необхідні платежі(а.с.15).

Як вбачається з довідки, наданої приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу ОСОБА_8, спадкова справа після померлої ОСОБА_3 не заводилася.

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на день смерті матері ОСОБА_3 проживав з нею, а отже є таким, що прийняв спадщину після її смерті і став власником будинку в с. Талалаївка по вул. Сількорівська, 9, яким спадкодавець володіла, будучи єдиним членом колгоспного двору.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер 13 січня 2017 року(а.с.9).

Наданою на запит суду копією спадкової справи, заведеної щодо майна померлого ОСОБА_5, підтверджується, що спадщину прийняла його дочка ОСОБА_2.

З довідки КП «Ніжинського МБТІ» від 05 жовтня 2017 року на а.с. 20 вбачається, що будинок в с. Талалаївка по вул. Сількорівська, 9 не зареєстрований за жодним власником.

Постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу ОСОБА_8 від 02 листопада 2017 року позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав зважаючи на те, що право власності не зареєстровано за спадкодавцем (а.с.18).

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.1223 ЦК України, ст.ст.213 - 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок № 9 з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Сількорівська в с. Талалаївка Ніжинського району Чернігівської області, в порядку спадкування після померлого 13 січня 2017 року ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_1