Провадження №4-с/523/200/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

при секретарі Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, за участю заінтересованої особи ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою в якій просить визнати дії головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 (далі за текстом державний виконавець відділу ДВС) в частині складання повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу від 25 січня 2017р. по виконавчому провадженню №53270765, зобовязавши державного виконавця скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу від 25 січня 2017р. по виконавчому провадженню №53270765 щодо виконання виконавчого листа виданого Суворовським районним судом м. Одеси 21 квітня 2015р., справа № 523/17845/13-ц.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1, як стягувач за виконавчим листом, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 21 квітня 2015р., справа № 523/17845/13-ц, звернулась до відділу ДВС із заявою про примусове виконання рішення суду. Таке звернення нею було направлено поштою 12.02.2016р. Втім, 25.01.2017р. державним виконавцем відділу ДВС було винесено повідомлення яким був повернутий виконавчий лист без прийняття його до виконання, в звязку з не наданням документів, які підтверджують сплату авансового внеску. На думку заявника державний виконавець безпідставно застосувала дії ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІ, в редакції від 02.06.2016р., який набув законної сили 05.10.2016р., в частині сплати авансового внеску при внесені заяви про примусове виконання рішення, так як заява про примусове виконання рішення була задана на пошту 17.08.2016р., тобто під час дії ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ, яким авансовий внесок не був передбачений. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судове засідання представник заявниці ОСОБА_5 не зявився направив заяву про підтримання скарги та розгляду справи у його відсутність.

Державний виконавець вважала, що скарга є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Заінтересована особа у судове засідання не зявилась без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи направлявся судовий виклик належним чином.

Суд, вивчивши матеріли справи та матеріли виконавчого провадження, прийшов до наступного висновку.

Відповідно зі ст.5 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» №1404-УІІІ, в редакції від 02.06.2016р., який набув законної сили 05.10.2016р., примусове виконання рішень в Україні покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених цим ОСОБА_4 випадках на приватних виконавців.

Виконавець зобовязаний вживати передбачених цим ОСОБА_4 заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст.18 ОСОБА_4 України №1404-УІІІ).

Пунктом 1 ч.1 ст.26 ОСОБА_4 України № 1404-УІІ, визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього ОСОБА_4 за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частина 2 той же статті передбачає обовязок стягувача додати до заяви про примусове виконання рішення квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати. Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо стягував не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим (п.8 ч.4 ст.4 ОСОБА_4 України №1404-УІІІ).

ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» №1404-УІІІ в редакції від 02.06.2016р., який набув законної сили 05.10.2016р., передбачено сплату авансового внеску при внесенні заяви про примусове виконання рішення.

В той же час вимоги ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ, редакція якого діяла до набрання законної сили ОСОБА_4 України № 1404-УІІ, не передбачали оплати авансового внеску при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження.

Отже, визначальним при вирішенні виниклого спору є застосування ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяли до 05.10.2016р. та після.

Матеріалами справи встановлено, що Суворовським районним судом м. Одеси 21.04.2015р. був виданий виконавчий лист № 523/17845/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 243,60грн.

З метою примусового виконання рішення суду ОСОБА_1 звернулася до відділу ДВС із заявою про примусове виконання рішення суду. Заява була направлена до відділку ДВС через поштове відділення №102 м. Одеси 12.02.2016р., про що свідчить відмітка на поштовому конверті (а.с.5). Втім, згідно відмітки вхідної кореспонденції відділу ДВС заява ОСОБА_1 була зареєстрована 23.01.2017р.

Державний виконавець відділу ДВС ОСОБА_2 повідомленням № 441 від 25.01.2017р. повернула стягувачу ОСОБА_1 виконавчий лист № 523/17845/13-ц , в звязку з ненаданням останньою підтверджуючих документів про сплату авансового внеску. Приймаючи таке рішення державний виконавець виходила з вимог п.8 ч.4 ст.4 ОСОБА_4 України № 1404-УІІ.

Згідно ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязані дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Письмові заяви та повідомлення, здані до установи звязку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що задані своєчасно (ч.2 ст.255 ЦК України).

Зважаючи на викладене, слід дійти висновку, що датою звернення ОСОБА_1 із заявою про примусове виконання рішення слід вважати дату зазначену поштовим відділенням про прийняття такої заяви для відправки 12.02.2016р., а не дату відмітки вхідної кореспонденції відділу ДВС - 23.01.2017р..

Таким чином, державним виконавцем відділу ДВС при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження слід було керуватися вимоги ОСОБА_4 України № 606-ХІУ, який був чинним на час звернення ОСОБА_1 з заявою про примусове виконання рішення, яким сплата авансового внеску не була передбачена.

Отже, повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу №441 від 25.01.2017р. не може вважатися правомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги та наявністю достатніх підстав для її задоволення у повному обсязі.

Керуючись ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження», ст.ст.383,387 ЦПК України, -

УХВАЛИВ

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірним повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу від 25 січня 2017р. по виконавчому провадженню № 53270765 постановлене головним державним виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2.

Зобовязати головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу від 25 січня 2017р. по виконавчому провадженню №53270765 щодо виконання виконавчого листа виданого Суворовським районним судом м. Одеси 21 квітня 2015р. справа № 523/17845/13-ц.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Суддя