Справа № 752/4054/17
Провадження №: 2/752/3008/17
08 травня 2017 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.
при секретарі Мороз О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської Ради, третьої особи приватного нотаріуса Смолянінової Олени Ярославівни про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської Ради, третьої особи приватного нотаріуса Смолянінової Олени Ярославівни про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Позивач просить суд: 1) Встановити юридичний факт, прийняттям ОСОБА_3 спадщини яка складається з 1/2 частини квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 після померлої дружини ОСОБА_4; 2) Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 на 1/2 частини квартири яку він успадкував після померлої дружини ОСОБА_4, що знаходиться у АДРЕСА_1.
Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_4, свідоцтво про смерть актовий запис № 77, серія НОМЕР_1, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві (копія в додатку).
Після смерті його матері - ОСОБА_4, його батько, ОСОБА_3(як чоловік померлої) фактично прийняв спадщину, оскільки перебував в зареєстрованому в шлюбі (актовий запис № 597 від 30.03.1973року,) з померлою проживав разом в спільній квартирі, вів разом з нею спільне господарство, був пов'язаний з нею спільним побутом і він був єдиним спадкоємцем після померлої дружини .
Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Його батько був зареєстрований та проживав АДРЕСА_1 (довідка в додатку додається). Власниками вищевказаної квартири, відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням Національної академії наук України № 306 від 25 лютого 1999р., були на праві спільної сумісної власності, в рівних долях ОСОБА_3 та ОСОБА_4,(його батьки) та зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації право власності на об'єкти нерухомого майна 01 березня 1999р. у реєстровій книзі під № 5604/6723.
Позивач вказує що він, ОСОБА_1, звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини за законом після померлого свого батька ОСОБА_3 за результатами розгляду, дослідженню документів було відкрита спадкова справа № 32/2016 та видано свідоцтво про права на спадщину за законом 19.01.2017року, зареєстровано в реєстрі № 93, на ? частини квартири після померлого батька ОСОБА_3
На іншу частину квартири 24.01.2017року вих. № 12/02-31 приватним нотаріусом Київського нотаріального округа м. Києва Смолянінової О.Я. було винесено постанову про відмову у вчиненню нотаріальних дій, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 на 1/2 частини майна, яка належала дружині померлого - ОСОБА_4, яку ОСОБА_3 фактично прийняв але юридично не оформив.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1220 ЦК України,часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч.1ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Встановлення юридичного факту прийняттям спадщини ОСОБА_3 на 1/2 частину майна після померлої дружини ОСОБА_4, для ОСОБА_1 єдиного спадкоємця після смерті батьків має значення для належного оформлення права на спадщину за законом .
Позивач вказує, що через відсутність реєстрації право власності в порядку спадкування за законом у спадкодавця ОСОБА_3 на 1/2 частину майна після померлої дружини ОСОБА_4, єдиний спадкоємиць Позивач не може прийняти спадщину та оформити належним чином свої спадкові права на вищевказану частину вищевказаного майно.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, справу просить розглянути без її участі та участі позивача на підставі наданих документів.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи.
Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова О.Я. в судове засідання не з'явилась. Від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, матеріали копії нотаріальної справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
В судовому засіданні підтвердженощо через відсутність реєстрації право власності в порядку спадкування за законом у спадкодавця ОСОБА_3 на 1/2 частину майна після померлої дружини ОСОБА_4, єдиний спадкоємиць Позивач не може прийняти спадщину та оформити належним чином свої спадкові права на вищевказану частину вищевказаного майно.
Позивач як це передбачено ст.1297 ЦК України звертався з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у заявника відсутності документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії.
Позивач не має можливості оформити свої спадкові права на частину у спадковій квартирі у передбаченому законом нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець за життя не оформив належним чином своє право власності. Інших спадкоємців померлого згідно копії спадкової справи витребуваної судом не встановлено.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4, свідоцтво про смерть актовий запис № 77, серія НОМЕР_1, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві. (а.с.13).
Після смерті його матері - ОСОБА_4, його батько (чоловік померлої), ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину, оскільки перебував в зареєстрованому в шлюбі (актовий запис № 597 від 30.03.1973року,) з померлою проживав разом в спільній квартирі, вів разом з нею спільне господарство, був пов'язаний з нею спільним побутом і він був єдиним спадкоємцем після померлої дружини .
Відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Померлий батько позивача був зареєстрований та проживав АДРЕСА_1 (довідка в додатку додається).
Власниками вищевказаної квартири, відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням Національної академії наук України № 306 від 25 лютого 1999 р., були на праві спільної сумісної власності, в рівних долях ОСОБА_3 та ОСОБА_4, (батьки позивача).
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1220 Цивільного кодексу України,часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч.1ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Частиною 2 статті 16 визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.
Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст.ст. 335, 376, 392 цього Кодексу.
Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», «Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закон України від 10 липня 2003 року № 1087-IV "Про кооперацію", стаття 384 ЦК). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно».
До майнових прав належить, зокрема, право вимоги, що виникає з приводу володіння, користування та розпорядження майном (наприклад: спадкові права; права вимоги особи за зобов'язаннями, за якими вона є кредитором; виключні права автора і под.), право вчиняти дії щодо оформлення права власності на майно.
У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 р. у справі № 6-168цс12 зроблено висновок, що майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,57-61,208,209,212-215,224 ЦПК України, ст.ст. 15,16,328,392,1261,1262,1296,1297 ЦК України, суд, -
Встановити юридичний факт, прийняттям ОСОБА_3 спадщини яка складається з 1/2 частини квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 після померлої дружини ОСОБА_4.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 на 1/2 частини квартири яку він успадкував після померлої дружини ОСОБА_4, що знаходиться у АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко