Справа № 462/6259/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за участю третіх осіб - відділу у справах дітей Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщення, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі з 2005 року, а його син ОСОБА_3 - із дня його народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Житло покинув добровільно, вона не чинила йому перешкоди у користуванні таким. ОСОБА_2 не сплачує комунальні платежі, у квартирі не має його особистих речей. Більше шести місяців відповідач без поважних причин не проживає за місцем реєстрації, тому втратив право користування спірним житловим приміщенням. Позивачка не має можливості сплачувати квартплату та плату за комунальні послуги у великих розмірах, вона позбавлена права користуватися субсидіями, що спонукало її звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснення дала аналогічні вищенаведеному, додатково пояснила, що відповідач був зареєстрований та проживав у квартирі АДРЕСА_1 з 1986 року, одружившись, переїхав проживати до своєї дружини та приходив тільки на тимчасове проживання у часі конфліктів із дружиною. Жив у кімнаті з батьком, який помер у 2015 році. Відповідач добровільно залишив житло, перешкод у користуванні спірним житлом не чинила, вхідні замки не змінювала. ОСОБА_2 її не відвідує і вона із ним не підтримує відносин. Просить позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача - адвокат Кичма С.М. позов підтримала з підстав викладених у ньому, додатково зазначила, що відповідач разом із своїм малолітнім сином не проживають у спірній квартирі. ОСОБА_2 самостійно обрав місце проживання з 2005 року, а саме у квартирі своєї дружини АДРЕСА_2 Позивач йому не чинила перешкод у проживанні, а натомість несе самостійно витрати за комунальні послуги. Позовна заява подана у зв'язку із зайвими витратами на комунальні послуги. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечив проти позову та пояснив, що з народження був зареєстрований та проживав у квартирі АДРЕСА_3, до одруження. З 2005 року проживає разом із дружиною у квартирі АДРЕСА_2. Однак, в певні періоди часу, коли конфліктував з дружиною, повертався додому та проживав у одній кімнаті разом із своїм батьком, який помер у 2015 року. Разом із батьком, три роки тому, у квартирі зробили ремонт. Позивач просила знятися із реєстрації, оскільки має намір здійснити приватизацію. У квартирі фактично не проживає один рік, після смерті батька, витрати по комунальних послугах не несе, особистих речей у квартирі не має.

Представник відповідача - адвокат Заремба О.В. заперечила проти задоволення позову, зазначила, що відповідачу чиняться перешкоди зі сторони позивача, а саме: проханням знятися з реєстрації.

Представники третьої особи - відділу у справах дітей Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які діють на підставі довіреності, заперечили щодо зняття із реєстрації малолітнього ОСОБА_3, оскільки між батьками дитини не досягнуто згоди щодо його реєстрації місця проживання.

Суд, ухвалив справу розглядати у відсутності третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи до суду не з'явилися, по причини неявки суд не повідомили, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.71 Житлового Кодексу України за відсутнім без поважних причин наймачем або членами його сім'ї, в т.ч. бувшими житлове приміщення зберігається протягом шести місяців.

Такого висновку суд приходить на підставі зібраних по справі доказах.

- поясненнями сторін по справі, зокрема позивач підтримала позов та пояснила, що відповідачі не проживають у спрій квартирі понад шість місяців без поважних причин;

- відповідач у судовому засіданні пояснив, що не проживає у спірній квартирі понад рік та не несе витрати по комунальних платежах, його особистих речей у спірній квартирі не має.

Так з довідки, виданої ЛКП "Левандівка" /а.с.6/ вбачається, що спірна квартира перебуває у комунальній власності, загальною площею 43,50 кв.м., яка складається з двох кімнат житловою площею 30,30 кв.м., зі всіма комунальними вигодами, де зареєстровано місце проживання відповідачів ОСОБА_2 з 1986 року та ОСОБА_3 з 2016 року.

Відповідно до актів ЛКП «Левандівка» складеними у 2016 році, вбачається, що відповідачі не проживають у спірній квартирі /а.с.9-11/.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 добровільно залишив спірну квартиру, в якій не проживає тривалий час. Його неповнолітній син ОСОБА_3 тільки зареєстрований у спірній квартирі, однак ніколи там не проживав. Позивач не чинила перешкоди відповідачу в користуванні спірною квартирою.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у судовому засіданні ствердили, що у спірній квартирі відповідач ОСОБА_2 проживав з народження до свого одруження. Приходив, як жив його батько, який помер у 2015 році. Понад рік відповідач не проживає в помешканні, приходить в гості до бабці та сестри.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_2 не має змоги проживати у спірній квартирі, оскільки у нього конфліктна ситуація із сестрою ОСОБА_4

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 повідомили, що ОСОБА_2 приходив завжди додому, коли його батько був живий, разом із ним зробив у спірній квартирі ремонт. Також у відповідача не складається подружнє життя, і часто після конфліктів із дружиною повертався додому та проживав у одній кімнаті із батьком до дня смерті.

Відповідно до положень статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Разом з тим, однією із вимог позовної заяви є визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням малолітній ОСОБА_3, який зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1

У судовому засіданні представник відділу у справах дітей Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_10 заперечила щодо зняття із реєстрації малолітнього ОСОБА_3, оскільки між батьками дитини не досягнуто згоди щодо його реєстрації місця проживання.

Як встановлено судом з часу народження малолітній ОСОБА_3 проживає разом зі своїми батьками у квартирі АДРЕСА_2, у спірній квартирі тільки зареєстрований.

В силу вимог ч. 2 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що право на житло малолітнього ОСОБА_3 не порушено, так як він з народження по теперішній час проживає у квартирі АДРЕСА_2, за місцем проживання та реєстрації його матері.

Також, здобуті у судовому засіданні пояснення позивачки, про те, що на її прохання відповідач ОСОБА_2 не тільки не знявся із зареєстрованого місця проживання квартири АДРЕСА_1, а ще зареєстрував свого малолітнього сина ОСОБА_3, позбавивши її права на отримання пільги на сплату житлово-комунальних послуг.

Судом не здобуто жодних доказів того, що позивач чинила перешкоди відповідачам в користуванні спірною квартирою, а встановлено, що відповідачі без поважних причин не проживають в такій понад шість місяців, що стверджується вищенаведеними доказами, тобто понад визначений законом термін, протягом якого за ними зберігається житлове приміщення, а тому позов слід задовольнити.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені повністю, а тому з ОСОБА_2 підлягають стягненню в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.71, 72 Житлового кодексу України, ч.2 ст.29 Цивільного кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1

Судовий збір в розмірі 551 /п'ятсот п'ятдесят одну/ гривню 20 копійок стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський