Справа № 415/7990/17
Провадження № 2-о/415/946/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Коваленко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Керімової Е.Р.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті та факту проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини без шлюбу, заінтересована особа - Світловодський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, -

ВСТАНОВИВ:

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся заявник, ОСОБА_1, із заявою про встановлення факту смерті та проживання однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, заінтересована особа - Світловодський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

В обґрунтування заяви заявник посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_2, з яким вона проживала з 1978 року по день його смерті. За весь час проживання з померлим вони вели спільне господарство, мали почуття один до одного. Після смерті ОСОБА_2 заявник здійснила його поховання. Інших родичів померлий не має. Отримати свідоцтво про смерть у відділі РАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на непідконтрольній території України. На підставі викладеного просила встановити факт смерті ОСОБА_2 та встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1978 року по день його смерті як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу.

Заявник в судовому засіданні вимоги підтримала з підстав викладених в заяві.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув.

Допитана в якості свідка заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що вона проживала разом з ОСОБА_2 з 1978 року як чоловік та дружина за адресою: АДРЕСА_1. З 1999 року вони мешкали за адресою: АДРЕСА_2 по день смерті ОСОБА_2 Увесь цей час вони вели спільне господарство, спільних дітей не мали. Після смерті ОСОБА_2, вона здійснила його поховання.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Луганськ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 15.08.2017 року, складеного російською мовою, виданого на тимчасово окупованій території, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_6, у м. Алчевськ.

Згідно копії довідки про причину смерті від ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6, причина смерті - ракова інтоксикація, злоякісне новоутворення верхньої долі лівої легені.

З матеріалів справи вбачається, що заявник звернувся до Світловодського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області із заявою про державну реєстрацію факту смерті, проте, листом від 05.12.2017 р. №1244/14.25.05-04 начальника Світловодського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області йому було відмовлено у державній реєстрації факту смерті, з підстав пред'явлення документу, виданого на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження .

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04.02.2016р. №990-VIII «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», слід врахувати, що у померлої особи може не бути родичів, які можуть звернутися із заявою про встановлення факту. Водночас відмова у відкритті провадження за заявою… з підстав, що вони не були родичами померлого, унеможливлюють реалізацію ними своїх майнових та немайнових прав… Судам слід розглядати таку категорію справ за заявами… померлої особи про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р, м. Алчевськ відноситься до території, де здійснювалася антитерористична операція.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Ст. 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001року заява №25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи , видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території.

Приписами п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Встановлення даного факту, має юридичне значення та необхідно заявнику для державної реєстрації смерті ОСОБА_2 та отримання свідоцтва про смерть.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 в частині встановлення факту смерті ОСОБА_2, що дасть їй можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України.

Щодо вимого про встановлення факту сумісного проживання як чоловік та дружина ОСОБА_2 та ОСОБА_1, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Згідно ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно з ч.4 сім'я створюється не тільки на підставі шлюбу, кровного споріднення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

У ст. 74 СК України закріплено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положенняглави 8 цього Кодексу.

Встановленням факту сумісного проживання як чоловіка та жінки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 понад п'ять років, має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати своє право на отримання спадщини. Також, суд враховує те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту.

Суд зазначає, що факт сумісного проживання як чоловіка та жінки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 понад п'ять років по день смерті ОСОБА_2 підтверджується матеріалами справи та показаннями заявника допитаного в якості свідка.

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявником надані належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, що є підставою для задоволення заяви .

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11.09.1997 та є обов'язковою.

Понесені заявником судові витрати в справі не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 317, 319, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті та факту проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини без шлюбу, заінтересована особа - Світловодський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Луганськ, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Алчевськ, Луганської області, Україна, причина смерті - ракова інтоксикація, злоякісне новоутворення верхньої лівої долі лівої легені, на час смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3.

Встановити факт сумісного проживання як чоловіка та жінки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, по день смерті ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу понад п'ять років за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення в частині встановлення факту смерті підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення в частині встановлення факту смерті не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення виготовлений 20 грудня 2017 року.

Суддя Н.В. Коваленко