АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-302/11 Головуючий у першій
Провадження 22-ц/774/194/К/17 інстанції ОСОБА_1
Категорія 5 (І) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

Іменем України

04 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар - Гладиш К.І.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_3;

позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представника ОСОБА_6;

правонаступника ОСОБА_7 - ОСОБА_8;

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29 липня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_7, правонаступниками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_8, про звернення стягнення на майно за зобовязаннями власника та визнання права власності на частину домоволодіння, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2010 року позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 про звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника та визнання права власності на частину домоволодіння.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивачі вказали, що 01 січня 2004 року померла мати позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_9. За життя вона була власницею 1/2 частини домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Нахімова буд. № 141/2 (на час смерті матері буд. 141). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері є він - ОСОБА_4, його батько - ОСОБА_7, та брат - ОСОБА_8.

Після смерті матері батько запропонував їм - його синам, що він прийме спадщину після смерті матері, а потім той з них, синів, хто переїде до нього та буде доглядати за ним, відремонтує будинок, буде утримувати його в подальшому та підтримувати в належному стані, тому й залишиться цей будинок, тобто він, як батько, переоформить будинок на ім'я цього сина. В зв'язку з наведеним ні він, ОСОБА_4, ні його брат ОСОБА_8 жодних дій стосовно прийняття спадщини після смерті матері не виконали та забажали виконати волю батька.

Вони, позивачі у справі - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, батько - ОСОБА_5 та брат - ОСОБА_8, погодились з тим, що доглядати батька та утримувати будинок буде він - позивач ОСОБА_4, тому разом з дружиною - ОСОБА_5 та донькою вони переїхали проживати до батька в належний йому будинок на правах членів сім'ї батька, про що був зроблений відповідний запис у домовій книзі про їх реєстрацію.

На момент їх переїзду житловий будинок був дуже старий, занедбаний та потребував капітального ремонту. Будучи переконаним в тому, що батько - ОСОБА_5 пізніше переоформить на нього - ОСОБА_4 будинок та в тому, що в його сім'ї в майбутньому буде дах над головою, вони з дружиною вирішили продати належну їм квартиру, щоб за отримані кошти відремонтувати та привести житловий будинок в пристосований для проживання.

Відповідно до вищевикладеного, та враховуючи той факт, що грошей на ремонт та відновлення будинку у них не було, 27 квітня 2004 року,вони продали належну їм квартиру № 44 в будинку № 25 на бульварі Кірова в м. Кривому Розі за 30 000,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу серії ВМХ № 440345 від 27.04.2004 р.

Всі кошти, отримані від продажу квартири, пішли на ремонт та реконструкцію житлового будинку батька. Окрім цих коштів вони також витрачали свої доходи: заробітну плату, а потім і пенсію. На цей час не всі платіжні документи збереглися, але відповідно й до цих документів, вони придбали матеріали для ремонту будинку на суму 32 349,32 грн.

У 2009 році батько почав виконувати дії з переоформлення будинку на його, ОСОБА_4 ім'я, про що свідчить замовлення техніка КП ДОР «Криворізьке БТІ» для отримання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження житлового будинку з господарчими прибудовами, також батьком було отримано витяг про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Вказані факти підтверджуються документами, які були підготовлені відповідачем. Таким чином, батько виконував усні зобов'язання перед ними, але, не встиг виконати у зв'язку з хворобою, оскільки у нього стався інфаркт головного мозку. Після інфаркту головного мозку, батько став вести себе неадекватно, його поведінка стала дуже відрізнятися від тієї, що була раніше. Він став агресивним щодо близьких та дітей, перестав їх впізнавати, говорити сусідам, що живе сам та дітей у нього немає, а також безпідставно, без жодної на те причини, змінив своє ставлення до них, позивачів, а також змінив домовленість між ними щодо переоформлення домоволодіння. У зв'язку з хворобою, батька поставили на облік до лікаря-психіатра. Потім батько всіляко став створювати перешкоди йому - сину ОСОБА_4, та його сім'ї, для спокійного проживання, створювати конфліктні ситуації, та говорити, щоб вони добровільно виселилися з будинку, хоча достовірно знав, що іншого житла вони не мають, оскільки продали єдине житло, яке належало їх сім'ї - квартиру, а всі грошові кошти, які були отримані від її продажу, пішли на капітальний ремонт та покращення батьківського будинку та господарських споруд.

Потім стало відомо, що батько, якому повних 84 роки, таємно від родичів одружився з громадянкою ОСОБА_10, яка майже на 50 років молодша за відповідача. Після одруження громадянка ОСОБА_10 стала виганяти їх з будинку. Вони з братом в рамках цивільної справи про визнання батька недієздатним та встановлення опіки, заявили клопотання про проведення стаціонарної судової психіатричної експертизи, яка ухвалою суду була призначена. Однак, після призначення такої експертизи, Азадян викрала батька, та утримує його в невідомому їм місці. При цьому вона всіляко перешкоджає їм, позивачам, в проживанні у батьківському будинку та виганяє їх з будинку.

Виходячи з вищезазначеного позивачі вважають, що разом брали участь в витратах з утримання будинку і прибудинкової території та проведенню ремонту, в розмірах, що перевищує покладений на них обов'язок, передбачений Житловим Кодексом, і тому вправі вимагати виділити їм в натурі частку 42,76 %, та для отримання своєї частки повинні лише сплатити співвласнику, тобто відповідачу компенсацію у сумі - 1306,00 грн.

Позивачі просили суд позбавити ОСОБА_7 права власності на 42/100 частини житлового будинку з прибудовами, як звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.

Визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Нахімова, буд. № 141/2 та встановити порядок користування, а саме: кімната 2-4 житловою площею 15,9 кв. м та кімната 2-5 житловою площею 10,6 кв.м, крім того 42,0% огорожі та 42,0 % водогону.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на користь ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 1306,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на їх користь судові витрати у розмірі 718,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на їх користь витрати на судову будівельно-технічну експертизу у розмірі 2700,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на їх користь витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29 липня 2013 року, в якому виправлено описку ухвалою суду від 29 серпня 2013 року, позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_5 права власності на 42/100 частини житлового будинку з прибудовами, як звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Нахімова, буд. № 141/2 та встановлено порядок користування, кімнатою 2-4 житловою площею 15,9 кв. м та кімнатою 2-5 житловою площею 10,6 кв.м крім того 42,0 % огорожі та 42,0 % водогону.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, солідарно 1306,00 гривень у якості компенсації між різницею у вартості 1/2 часток домоволодіння на користь ОСОБА_5

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 718 гривень 76 копійок, з яких за сплату держмита 598 гривень 76 копійок, за сплату забезпечення інформаційно-технічного розгляду справи 120 гривень, витрати на судову будівельно-технічну експертизу у розмірі 2700, 00 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 гривень.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01 листопада 2013 року було роз'яснено зміст рішення від 29 липня 2013 року.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року ОСОБА_11 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29 липня 2013 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвала суду апеляційної інстанції від 28.01.2016 року скасована, питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_11 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_11 ставить питання про скасування рішення суду від 29 липня 2013 року та ухвал суду від 29 серпня 2013 року та від 01 листопада 2013 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Так, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача, який не міг з'явитися в судові засідання через хворобу.

Вона, ОСОБА_11, перебувала у шлюбі із ОСОБА_5 з 07 серпня 2010 року по день його смерті - 23 червня 2015 року. 25 серпня 2010 року ОСОБА_5 склав заповіт на її користь, про що було відомо позивачам.

Вважає, що позивачами, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, не доведено, що позивачі, продавши свою квартиру, кошти від її продажу вклали в ремонт та поліпшення будинку відповідача, письмової домовленості між сторонами укладено не було.

Також судом не враховано, що між позивачами та відповідачем існували вкрай неприязнені стосунки, відповідач постійно звертався до органів прокуратури, міліції, профспілкової організації, навіть до Президента та Уряду України, з проханням захистити його від незаконних дій сина та невістки.

Посилання позивачів на частку померлої матері є безпідставним, оскільки в розумінні ст. 60 СК України, спірне домоволодіння не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки ОСОБА_5 отримав його у спадок після смерті своєї дружини.

Крім того суд першої інстанції безпідставно послався на ст.ст. 1158,1190 ЦК України, оскільки вказані норми закону не регулюють правовідносини, що склалися між сторонами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу від 27.04.2004 року позивачами була продана квартира за адресою м. Кривий Ріг, бульвар Кірова, 25/44, житловою площею 37,1 кв.м, загальною площею 63,3 кв. м за 30 000 грн. (а.с.9 т.1).

З ОСОБА_1 про реєстрацію права власності на нерухоме майно станом на 22.10.2004 року за ОСОБА_5 на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину належить 1/2 частина домоволодіння № 141/ 1,2 по вул. Нахімова у м. Кривому Розі (а.с.12 т.1).

Інша 1/2 частина домоволодіння належить ОСОБА_12

Рішенням виконкому Дзержинської районної ради № 487 від 21.09.2005 року ? частини домволодіння що належала ОСОБА_5 присвоєна нумерація вул. Нахімова, буд. 141/2.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 належить земельна ділянка за адресою: вул. Нахімова, буд.141(а.с. 13 т.1). З Домової книги на даний будинок вбачається, що у будинку зареєстровані відповідач та позивачі (а.с. 28, т.1).

Судом встановлено, що позивачі несли витрати з ремонту та поліпшення будинку, належного відповідачу.

Згідно висновків проведеної під час розгляду справи судової будівельно-технічної експертизи № 71 від 05.04.2013 року (том1 а.с.4-16) в період часу з 2004 року на момент проведення експертизи, були проведені ремонтно-будівельні роботи та ринкова вартість домоволодіння 141, кв. 2 по вул. Нахімова, за рахунок проведення невідємних поліпшень, збільшилась на суму 171066,0 грн. - 99190,0 грн. = 71876,0 грн.

У відсотковому відношенні вартість ремонтних робіт від вартості домоволодіння, складає - 71876,0 грн.: 1710661,0 грн. = 42,0%

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивачів суд першої інстанції виходив з того, що ремонт та поліпшення будинку відповідача проводились позивачами зі згоди відповідача і йому було відомо про витрати, які несуть позивачі у звязку з ремонтом належного йому будинку.

ОСОБА_5 23 червня 2015 року помер, ухвалою суду від 08 червня 2017 року до участі у справі як його правонаступників залучено ОСОБА_11 та ОСОБА_8.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції ОСОБА_11 в своїй апеляційній скарзі посилалась на його незаконність.

Проте, доводи апеляційної скарги ОСОБА_11 щодо незаконності рішення суду не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, повністю або частково.

З аналізу вказаної норми закону витікає, що особа, яка не брала участі у справі має право оскаржити в апеляційному порядку лише те судове рішення, яке безпосередньо встановлює, змінює або припиняє її права та обовязки.

Однак, з матеріалів цивільної справи не вбачається, що ухвалене судом рішення встановлює, змінює або припиняє права та обовязки ОСОБА_11

Так, згідно п. 2 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 був власником 1/2 частини домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Нахімова буд. № 141/2, інша 1/2 частина вищевказаного домоволодіння належала його колишній дружині - ОСОБА_9, після смерті якої ОСОБА_5 прийняв спадщину.

Тобто, на час розгляду справи домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Нахімова буд. № 141/2, згідно п. 2 ч.1 ст. 57 СК України, було особистою приватною власністю ОСОБА_5 та не входить до спільного сумісного майна з його новою дружиною ОСОБА_11

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача, який не міг з'явитися в судові засідання через хворобу, з тих підстав, що ОСОБА_5, відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Дзержинським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби КМУЮ в Дніпропетровській області, помер 23.06.2015 року, про що внесено актовий запис № 585 (а.с. 106, Т 2).

Проте на час ухвалення оскаржуваного рішення, а саме 29.07.2013 року, ОСОБА_5 був живий, знав про заявлений до нього позов стосовно звернення стягнення на майно за зобовязаннями власника та визнання права власності на частину домоволодіння, та в подальшому до дня смерті, 23 червня 2015 року, не оскаржив його.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Законом, а саме ст.ст. 27, 31 ЦПК України передбачено, що особи які беруть участь у справі, наділені широким колом цивільних прав, і лише одним обов'язком: добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати покладені на них процесуальні обов'язки.

Таким чином, знаючи про існування позову відповідач, не цікавився перебігом розгляду справи, тому рішення було ухвалено за його відсутності.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_11, перебувала у шлюбі із ОСОБА_5 з 07 серпня 2010 року по день його смерті - 23 червня 2015 року, 25 серпня 2010 року ОСОБА_5 склав заповіт на її користь, про що було відомо позивачам колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки ОСОБА_5 складаючи заповіт 21.08.2010 року заповів усе своє майно та все, що буде належати йому на час його смерті його дружині ОСОБА_11, рішення по справі постановлено 29.07.2013 року за життя відповідача, померлого 23 червня 2015 року ОСОБА_5, та як зазначено вище ним не оскаржено протягом двор років з моменту його ухвалення.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачами, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, не доведено, що позивачі, продавши свою квартиру, кошти від її продажу вклали в ремонт та поліпшення будинку відповідача, письмової домовленості між сторонами укладено не було, судом не враховано, що між позивачами та відповідачем існували вкрай неприязнені стосунки, відповідач постійно звертався до органів прокуратури, міліції, профспілкової організації, навіть до Президента та Уряду України, з проханням захистити його від незаконних дій сина та невістки колегія суддів не бере до уваги, оскільки в даному випадку заочним рішенням суду від 29.07.2013 року не вирішувалось питання про права та обовязки ОСОБА_11, через те, що на час розгляду справи домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Нахімова буд. № 141/2, згідно п. 2 ч.1 ст. 57 СК України, було особистою приватною власністю ОСОБА_5 та не входило до спільного сумісного майна з його новою дружиною ОСОБА_11

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду, оскільки воно не зачіпає права та обовязки ОСОБА_11, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: