Справа № 450/2283/17 Провадження № 2/450/1543/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2017 р.Пустомитівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді -Кукси Д. А.
при секретарі -Оленич О. І.

за участю : позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про встановлення фатку та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій просить встановити факт її спільного проживання з ОСОБА_6, 1931 року народження, однією сім'єю без реєстрації шлюбу, не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, а саме з 04.03.1995 року до дня смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також визнати за нею, ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на садовий будинок АДРЕСА_3, загальною площею 37,0 кв.м., житловою площею 29, 10 кв.м., допоміжною площею 7, 90 кв.м., що значився за ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3, у віці 85 років, помер ОСОБА_6, про що Залізничним районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області було зроблено відповідний актовий запис за № 768 та видане свідоцтво про смерть НОМЕР_1.

На випадок смерті ОСОБА_6 залишив заповіт від 10 березня 2005 року, посвідчений Кутельмах О. Ф., державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 3-307. Згідно заповіту спадкодавець заповів належну йому на праві приватної власності частину квартири АДРЕСА_1 своєму синові - ОСОБА_5, а належну йому земельну ділянку, площею 0,0533 га, надану для ведення садівництва, розташовану на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, заповів їй, ОСОБА_3

Однак, заповітом від 10.03.2005р. не повністю охоплено нерухоме майно, на яке відкрилась спадщина. Крім вищезазначеного майна, на час відкриття спадщини, спадкодавцю належав садовий будинок 55а в садівничому кооперативі «Пролісок» Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, розташований на заповіданій позивачці земельній ділянці, та на який 25.01.2011р. Солонківською сільською радою було видане свідоцтво про право власності.

Позивачка вказує, що вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_6 з 04 березня 1995 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 у квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується актом № 258 від 10.08.2017р. ЛІСП «Граніт». Проживаючи однією сім'єю понад п'ять років вони були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, підтримували фактичні подружні стосунки, мали взаємні права та обов'язки, але не звернулись до державного органу реєстрації актів цивільного стану для реєстрації шлюбу. Однак 04.03.1995р. вони уклали церковний шлюб в Римо-католицькому соборі Успіння Пресвятої діви Марії в м. Львові, що підтверджується Витягом з Книги Одружених (т.Ха ст. 77 № 7) № 118/2017 від 18.05.2017р. Під час спільного проживання а ні вона, а ні ОСОБА_6 у будь-якому іншому шлюбі не перебували.

Після смерті спадкодавця спадщину позивачка прийняла, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори 05.10.2016р. було заведено спадкову справу № 389/2016. Інший спадкоємець, який прийняв спадщину, це син померлого, відповідач у позові ОСОБА_5 Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, - немає.

Позивачка вказує, що 04 травня 2017 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Отримана нею спадщина складалась з земельної ділянки, площею 0,0533 та, наданої для ведення садівництва, що розташована в садівничому кооперативі «Пролісок» на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Вищевказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_2, виданого Солонківською сільською радою 04.04.1996р. Інший спадкоємець за заповітом, - ОСОБА_5 17 березня 2017 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого успадкував 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Що стосується садового будинку АДРЕСА_3, який належав на праві власності померлому ОСОБА_6, та не був охоплений заповітом, оскільки був збудований вже після укладання заповіту, то в порядку ст. 1245 ЦК він спадкується по закону на загальних підставах. Нотаріусом Другої ДНК у відповіді-відмові на заяву вих. № 1419/0302-14 від 21.08.2017р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний садовий будинок, оскільки вона не вхожу до кола спадкоємців за законом та роз'яснено, що вона має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем.

Позивачка вказує, що садовий будинок, загальною площею 37,0 кв. м., складається з двох житлових кімнат та кухні та був зареєстрований за покійним ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 25.01.2011р. на підставі свідоцтва про право власності видане 25.01.2011р. Солонківською сільською радою на підставі рішення виконкому № 6 від 30.11.2010р.

Позивачка вказує, що окрім неї та відповідача, інших спадкоємців першої, другої та третьої черги за законом, які мають право на спадкування немає.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала просить захистити її спадкові права шляхом задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 за дорученням ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_3 визнав повністю.

Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши сторони, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3, у віці 85 років, помер ОСОБА_6, про що Залізничним районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області було зроблено відповідний актовий запис за № 768 та видане свідоцтво про смерть НОМЕР_1.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На випадок смерті ОСОБА_6 залишив заповіт від 10 березня 2005 року, посвідчений Кутельмах О. Ф., державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 3-307. Згідно заповіту спадкодавець заповів належну йому на праві приватної власності частину квартири АДРЕСА_1 своєму синові - ОСОБА_5, а належну йому земельну ділянку, площею 0,0533 га, надану для ведення садівництва, розташовану на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, заповів позивачці, ОСОБА_3

Судом встановлено, що після смерті спадкодавця спадщину позивачка прийняла, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори 05.10.2016р. було заведено спадкову справу № 389/2016. Інший спадкоємець, який прийняв спадщину, це син померлого, відповідач у позові ОСОБА_5

Судом встановлено, що позивачка 04 травня 2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Отримана нею спадщина складалась з земельної ділянки, площею 0,0533 та, наданої для ведення садівництва, що розташована в садівничому кооперативі «Пролісок» на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Вищевказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_2, виданого Солонківською сільською радою 04.04.1996р. Інший спадкоємець за заповітом, відповідач - ОСОБА_5 17 березня 2017 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого успадкував 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Судом встановлено, що заповітом від 10.03.2005р. не повністю охоплено нерухоме майно, на яке відкрилась спадщина. Крім вищезазначеного майна, на час відкриття спадщини, спадкодавцю належав садовий будинок 55а в садівничому кооперативі «Пролісок» Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, розташований на заповіданій позивачці земельній ділянці, та на який 25.01.2011р. Солонківською сільською радою було видане свідоцтво про право власності.

Оскільки садовий будинок не охоплений заповітом його спадкування здійснюється за законом між спадкоємцями почергово, відповідно до ст. 1245 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Такі ж вимоги встановлюються ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Згідно акту № 258 від 10.08.2017р. ЛІСП «Граніт» позивачка ОСОБА_3 проживала однією сім'єю з ОСОБА_6 з 04 березня 1995 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 у квартирі АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що проживаючи однією сім'єю понад п'ять років вони були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, підтримували фактичні подружні стосунки, мали взаємні права та обов'язки, але не звернулись до державного органу реєстрації актів цивільного стану для реєстрації шлюбу. Однак 04.03.1995р. вони уклали церковний шлюб в Римо-католицькому соборі Успіння Пресвятої діви Марії в м. Львові, що підтверджується Витягом з Книги Одружених (т.Ха ст. 77 № 7) № 118/2017 від 18.05.2017р. Під час спільного проживання а ні ОСОБА_3, а ні ОСОБА_6 у будь-якому іншому шлюбі не перебували.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. № 7 до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу. Таке право можуть мати й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема: вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Таким чином суд вважає доведеним факт спільного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_6, 1931 року народження, однією сім'єю без реєстрації шлюбу, не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, а саме з 04.03.1995 року до дня смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, а тому входить до кола спадкоємців четвертої черги спадкування за законом майна ОСОБА_6

Судом встановлено, що після смерті спадкодавця спадщину позивачка прийняла, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори 05.10.2016р. було заведено спадкову справу № 389/2016. Інший спадкоємець, який прийняв спадщину, це син померлого, відповідач у позові ОСОБА_5 Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, - немає.

Статтями 328, 1216 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому спадкування є однією з підстав виникнення права власності.

Встановлено, що на момент смерті ОСОБА_6 позивачка ОСОБА_3 разом з ним постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1, що стверджується актом № 258 від 10.08.2017р. ЛІСП «Граніт», у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, отже відповідно до ст. 1268 ЦК України позивачка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3

За вказаних вище обставин, беручи до уваги безумовне визнання позову відповідачем, та те, що спадкове майно належало спадкодавцю на праві особистої власності, те, що позивач є спадкоємцем четвертої черги після смерті спадкодавця, а також те, що позивач постійно проживав разом із спадкодавцем на момент його смерті, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, фактично набула право власності на спадкове майно, позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 74, 174, 197, 209, 212-215, 218-222 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 1216, 1218, 1221, 1223, 1225, 1233, 1234, 1235, 1241, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_6, 1931 року народження, однією сім'єю без реєстрації шлюбу, не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, а саме з 04.03.1995 року до дня смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на садовий будинок АДРЕСА_3, загальною площею 37,0 кв.м., житловою площею 29, 10 кв.м., допоміжною площею 7, 90 кв.м., що значився за ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СуддяД. А. Кукса