Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/482/17

25 квітня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Флоряк Д.В.

секретаря Буратчук О.В.,

з участю представника служби у справах дітей Надвірнянської РДА - Демянчука Б.В.,

прокурора - Римарука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна справу за позовом служби в справах дітей Надвірнянської райдержадміністрації як представника органу опіки та піклування до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину,-

в с т а н о в и в :

Служба у справах дітей Надвірнянської райдержадміністрації, як представник органу опіки та піклування, 24.02.2017 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітню дитину.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач по даній справі ОСОБА_2 є матір'ю малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості про батька дитини зареєстровані відповідно до ст.135 СК України. Рішенням Надвірнянського районного суду від 20.11.2014 року відповідачку вже було позбавлено батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Окрім того, згідно рішення Воловецького районного суду Закарпатської області ОСОБА_2 також було позбавлено батьківських прав по відношенню до її дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, які на даний час проживають зі своїм батьком. Малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, перебуває на обліку служби у справах дітей, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. Мати дитини про дитину не піклується, в річному віці залишала свого сина у своєї бабусі, яка практично утримує, виховує та доглядає його, а сама пішла з дому і тривалий час не поверталася. Дитина залишилася без батьківської опіки та піклування, фактично хлопчиком опікується його бабуся ОСОБА_3 Представниками служби у справах дітей неодноразово проводилися бесіди з матір'ю дитини, але позитивних змін у її відношенні до сина не відбулося. Неповнолітня дитина обділена материнською турботою, відповідачка фактично не займається її вихованням, здоров'ям та розвитком. Оскільки відповідачка самоусунулася від виховання і утримання дитини, служба в справах дітей надала висновок про доцільність позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав і стосовно малолітньої дитини - сина ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, зазначивши, що служба у справах дітей роз'яснювала відповідачу суть її батьківських (материнських) обов'язків, намагалася схилити її до їх виконання, однак відповідачка жодних належних висновків для себе не робить. На даний час хлопчик з січня 2017 року знаходиться в Надвірнянському будинку дитини, мати тільки двічі за весь час провідувала його, однак наміру забрати його додому не виявила. Тому просить суд постановити рішення, яким позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлена завчасно і належним чином, про що свідчать поштові розписки,

За згоди представника позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, висновок прокурора та дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано та не заперечуються відповідачем та достовірно встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю 6 неповнолітніх дітей, в тому числі і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості про батька дитини записані відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України.

Згідно наказу служби у справах дітей Надвірнянської РДА від 01.08.2016 року № 38 малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, взятий на облік, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах (а.с.6 ).

Рішенням Надвірнянського районного суду від 20.11.2014 року відповідачку ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.18-19 ).

Окрім того, згідно рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 13.11.2009 року неповнолітніх дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, передано на виховання їх батьку.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ст.150 Сімейного Кодексу України прямо передбачає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку.

Таким правом відповідач ОСОБА_2 не користується, самоусунувшись від нього. Ухилення від виконання юридичного обов'язку, це завжди акт свідомої поведінки, оскільки відповідач має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, оскільки мати дітей практично не проявляє щонайменшої батьківської турботи.

В суді також встановлено, що практично з часу народження дитини - сина ОСОБА_3 - відповідачка будь-якої участі у його вихованні чи утриманні не приймає, не цікавиться ні станом здоров'я дитини, ні загальним розвитком, фактично переклавши свої батьківські (материнські) обов'язки на свою бабусю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Даний факт не заперечується сторонами по справі, не спростовано відповідачем та підтверджується свідченнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12

Так, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні ствердив, що він працює головним лікарем Білоославської лікарської амбулаторії і по роду своєї діяльності добре знає сім'ю ОСОБА_2 Мати дітей веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями і практично своїми дітьми не займається. Стосовно старших дітей її вже було позбавлено батьківських прав. Наймолодша дитина - хлопчик ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, через недогляд матері потребує медичного догляду, так як не в повній мірі забезпечений належними продуктами харчування, медикаментами. Він особисто намагався говорити з матір'ю дитини про зміну її поведінки, однак остання надто часто буває в нетверезому стані, гроші, які виплачують на дитину, використовує на свої потреби. На даний час і за його сприянням дитину вилучено від матері і передано спочатку в Надвірнянську дитячу лікарню для обстеження, а в подальшому в будинок дитини, де загальний стан дитини значно покращився.

Свідок ОСОБА_12 в суді пояснив, що він працює в районному центрі соціальних служб сім'ї, дітей та молоді. Їх службою неодноразово проводилися бесіди з відповідачкою стосовно належного виконання нею своїх материнських обов'язків, однак позитивного результату немає. ОСОБА_2 зловживає спиртним, часто залишає дитину дома з перестарілою бабусею, не цікавиться станом здоров'я дитини, не забезпечує його належними продуктами харчування. Останній раз вдома відповідачки комісія була 17.01.2017 року, матері дитини вдома не було кілька днів, а стан дитини був таким, що було вирішено вилучити хлопчика із сім'ї та влаштувати в дитячу лікарню для медичного обстеження. Вважає, що дитині краще буде знаходиться або в будинку дитини, або в іншій сім'ї.

Факт ухилення від належного виконання батьківських обов'язків відповідача підтверджується також висновком Надвірнянської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування від 16.02.2017 року № 04-36/1, з якого вбачається, що з врахуванням пропозицій комісії з питань захисту прав дитини, райдержадміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12-13 ).

Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини і одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дітей.

З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища дитини та відповідача, що вона є фізично здоровою людиною, взмозі працювати та утримувати сина в розмірі, достатньому для його нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров'я, який перешкоджає їй заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надала, суд прийшов до висновку, що розмір аліментів може бути визначений судом щомісячно по 400 грн. на дитину до досягнення ним повноліття .

Таким чином, оцінюючи здобуті докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення.

З відповідача слід також стягнути судові витрати по справі згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведеного, ст. ст. 150, 152, 155, 157, 164, 165, 166, 184 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 76, 88, 162, 213- 215, 218, 224-226, 367 ЦПК України , суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити .

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, жит. АДРЕСА_1, батьківських прав стосовно малолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Надвірна, Івано-Франківської області.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, жит. АДРЕСА_1, на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь опікуна або закладу, в якому перебуватиме дитина, аліменти в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно на дитину, допустивши негайне виконання рішення в частині стягнення за один місяць.

Стягнення аліментів розпочати з 24.02.2017 року та проводити до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1280,00 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлено 26.04.2017 року