Справа № 302/1140/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

20 квітня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - Готри Т.Ю.,

суддів - Бисаги Т.Ю., Собослоя Г.Г.,

при секретарі - Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду від 30 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приват Банк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним та припинення договору застави, -

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що 31.01.2008 року між нею та ПАТ «Приватбанк» був укладений кредитно-заставний договір № MKMWAN 13721288, згідно якого вона отримала кредит в сумі 8170,63 доларів США на купівлю автомобіля, строком повернення до 30 січня 2015 року.

Даний кредит є споживчим, а відтак підпадає під дію Закону України «Про захист прав споживачів».

Вважає, що зазначений кредитний договір підлягає визнанню недійсним, оскільки:

- такий укладено в іноземній валюті за відсутності у банка відповідної індивідуальної ліцензії;

- умови кредитного договору є явно несправедливими, оскільки на споживача покладено усі ризики знецінення національної валюти. Сторони при укладенні договору виходили з курсу долара США по відношенню до гривні близько 5 грн., а на сьогоднішній день курс долара США становить 26-27 грн. за 1 долар США. Вважає, що існує істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов'язань, так як з підвищенням курсу іноземної валюти сума боргу значно зросла, яку вона сплатила в іноземній валюті за курсом долара США на день сплати кредиту, у зв'язку з чим значно погіршився її фінансовий стан, що у відповідності до ст.652 ЦПК України є підставою для визнання кредитного договору недійсним;

- згідно укладеного договору нею було отримано кредит лише в сумі 8170,63 доларів США, тоді як у кредитно-заставному договорі та графіку погашення кредиту зазначено суму 8894,37 доларів США, з якої 723,74 доларів США вона не отримувала, як і не отримувала суму 3875,26 доларів США на оплату страхових платежів легкового автомобіля.

За наведених обставин просила суд визнати недійсним кредитно-заставний договір № MKMWAN 13721288 від 31 січня 2008 року, укладений між нею і ПАТ Приватбанк, та припинити право застави на автомобіль Daewoo Nexia 1.5 GL, 2008 року випуску, державний № НОМЕР_1.

Рішенням Міжгірського районного суду від 30 січня 2017 року у задоволенні даного позову відмовлено.

На дане рішення позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що умови кредитного договору є явно несправедливими, оскільки на споживача покладено всі ризики знецінення національної валюти. Сторони при укладенні договору виходили з курсу долара США до гривні близько 5 грн., і ніхто не міг передбачити стрімке підвищення курсу долара США до 26-27 грн. за 1 долар США. Отже, існує істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов'язань, що на думку позивача є підставою для визнання недійсним кредитного договору на підставі ст.652 ЦК України. Також вказує як на підставу для визнання недійсним спірного кредитного договору на його укладення без письмової згоди другого з подружжя, що є порушенням ст.65 СК України.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала.

Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» Гриниха Т.Ю. апеляційну скаргу не визнала, просила таку відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 31.01.2008 року між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитно-заставний договір № MKMWAN 13721288, згідно якого позичальник отримала кредит в сумі 8894,39 доларів США, з яких частину кредиту в розмірі 8170,63 доларів США на придбання позичальником автомобіля, частину кредиту в розмірі 553,61 доларів США на сплату страхових платежів за договором страхування на перший рік дії кредиту, частину кредиту в розмірі 6,75 доларів США на оплату коштів за реєстрацію предмета застави в Державному Реєстрі та частину кредиту в розмірі 163,41 доларів США на оплату винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі кредиту. З метою виконання зобов'язань за п.3.4 позичальнику було відкрито кредитну лінію в розмірі 3875,25 доларів США для сплати чергових страхових платежів. Згідно пунктів 17.1.5; 17.1.6 та 17.1.9 процентна ставка за кредитом становить 10,56% річних, період сплати з «24» по «28» число кожного місяця, а датою погашення є 30 січня 2015 року.

Зазначений кредит позичальнику було надано на придбання автомобіля Daewoo Nexia 1.5 GL, 2008 року випуску, державний № НОМЕР_1, який згідно кредитно-заставного договору є предметом застави (п.17.9) і належить ОСОБА_1 на праві власності, а відтак зазначений кредит є споживчим, і на нього поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відсутні передбачені законом підстави для визнання спірного договору недійсним.

Колегія суддів погоджується з даним висновком, оскільки такий ґрунтується на законі.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно частин 1, 3, 5-6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Позивачка як на підставу для визнання недійсним кредитно-заставного договору посилалася на норми ст.652 ЦК України, яка передбачає підстави для зміни або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин, і не передбачає підстав для визнання договору недійсним.

Посилання у апеляційній скарзі на неотримання позивачкою коштів в сумі 723,74 доларів США та в сумі 3875,26 доларів США на оплату страхових платежів легкового автомобіля, не заслуговують на увагу, оскільки згідно умов кредитно-заставного договору позивачка отримала кредит в сумі 8894,39 доларів США, з яких частину кредиту в розмірі 8170,63 доларів США на придбання автомобіля, частину кредиту в розмірі 553,61 доларів США на сплату страхових платежів за договором страхування на перший рік дії кредиту, частину кредиту в розмірі 6,75 доларів США на оплату коштів за реєстрацію предмета застави в Державному Реєстрі та частину кредиту в розмірі 163,41 доларів США на оплату винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі кредиту. З метою виконання зобов'язань за п.3.4 позичальнику було відкрито кредитну лінію в розмірі 3875,25 доларів США для сплати чергових страхових платежів.

Факт отримання зазначених коштів стверджується рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 17 грудня 2015 року, що набрало законної сили, яким в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 3209,23 доларів США звернуто стягнення на предмет застави автомобіль Daewoo Nexia 1.5 GL, 2008 року випуску, державний № НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.21-30).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо несправедливих умов договору в частині надання кредиту в доларах США, оскільки зростання/коливання курсу іноземної валюти стосується обох сторін договору, і позичальник при належній завбачливості міг виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Зростання/коливання курсу іноземної валюти не є істотною зміною становища і підставою для визнання спірного договору недійсним згідно ст.652 ЦК України, яка передбачає підстави для зміни та розірвання договору, а не для визнання його недійсним.

Посилання у апеляційній скарзі як на підставу для визнання недійсним спірного кредитного договору на його укладення без письмової згоди другого з подружжя, що є порушенням ст.65 СК України, не заслуговують на увагу, оскільки позивачка на дану підставу не посилалася у позовній заяві і така не була предметом розгляду в суді першої інстанції, а тому рішення суду першої інстанції в межах цих доводів апеляційним судом не перевіряється.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді