АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/66/17Головуючий у 1-й інстанції Парфенюк В.І.
Провадження № 22-ц/789/1139/17 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Ткач З. Є., Загорський О. О.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - представника позивача ПАТ КБ ПриватБанк

ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 і її

представника адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2017 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Чортківського районного суду від 14 серпня 2017 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ "Приватбанк" 16000 грн. заборгованості за кредитом і 307 грн. 20 коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ ПриватБанк просить змінити рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості по процентах за користування кредитом, пені та штрафів, вважаючи його в цій частині незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на безпідставність висновків суду в частині неознайомлення відповідача з ОСОБА_5 та правилами надання банківських послуг при укладенні договору з посиланням на відсутність у них підпису позичальника, оскільки відсутність останнього не може свідчити про факт неознайомлення відповідача з такими умовами, текст яких був доступний на сайті позивача й про що ствердив відповідач шляхом підписання заяви про відкриття поточного рахунку.

Звертає увагу на те, що встановлена законом процедура укладення даного договору не передбачає підписання позичальником стандартних Умов та правил надання банківських послуг, а також, на те, що відповідачем частково сплачувалася заборгованість за договором.

Вважає, що обов'язок доведення того факту, що кредитний ліміт не був отриманий чи договір відповідачем не підписувався, за невиконання умов якого до нього пред'явлено позов чи щодо факту відсутності заборгованості за договором покладено саме на відповідача.

Крім цього, з урахуванням стягнення судовим рішенням з відповідача заборгованості за тілом кредиту, такими, що не відповідають вимогам закону вважає висновки суду в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитними коштами.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача в користь позивача тіла кредиту в сумі 16000 грн. сторонами не оскаржувалось.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ ПриватБанк ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_2 і її представник адвокат ОСОБА_3 відносно апеляційної скарги заперечили, вважаючи її безпідставною, а рішення суду законним, ухваленим з дотриманням норм права. Звертають увагу на те, що наявні в матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг не можуть вважатися складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки відповідач не була з такими ознайомлена та їх не підписувала. Окрім відсутності підпису в даних ОСОБА_5 відповідача свідченням неознайомлення її з такими є наявність в п.3.2.1.8.2. посилання на ...закінчення антитерористичної операції (АТО) на Південному Сході України, в той час як на момент укладення між сторонами договору в 2011 році в Україні не проводилась антитерористична операція.

Крім цього, вважають, що в порушення норм матеріального права судом безпідставно не застосовано до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності. При цьому, початок відліку такого строку, на їх думку повинен обраховуватися з часу виникнення простроченої заборгованості, тобто з 01.11.2013 року. З урахуванням пред'явлення позивачем позову 13.12.2016 року, вважають, що банком пропущено встановлений законом трирічний строк позовної давності, наслідком чого є відмова в позові.

Заслухавши пояснення сторін і їх представників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ ПриватБанк до задоволення не підлягає з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що 26 квітня 2011 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 підписала заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої вона приєдналася до "Умов та правил надання банківських послуг", ОСОБА_4, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://рrіvаtbаnk.uа, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування № Б/Н від 26 квітня 2011 року та взяла на себе зобов'язання виконувати умови Договору (а.с.10).

На вказаний поточний рахунок ОСОБА_2 був встановлений кредитний ліміт: станом на 26 квітня 2011 року в сумі 12200 гривень, станом на 26 липня 2012 року в сумі 12000 гривень, станом на 4 лютого 2013 року в сумі 15000 гривень, станом на 21 березня 2013 року в сумі 16000 гривень та станом на 1 березня 2014 року в сумі 1000 гривень.

Факт надання ОСОБА_4 кредиту в сумі 16000 грн. ОСОБА_2 не заперечується.

11 грудня 2014 року ОСОБА_2 припинила господарську діяльність, про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Впродовж 2011-2013 р.р. відповідач періодично вносила на рахунок банку кошти на погашення вищевказаного кредиту, а з жовтня 2013 року припинила внесення таких (а.с.27-31).

За розрахунком ОСОБА_4 станом на 02 грудня 2016 року в ОСОБА_2 утворилась заборгованість в сумі 83283,69 грн., що складається з: 16000 грн. - заборгованість за кредитом; 26185,16 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 35154,53 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 5944 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом (а.с.27-31).

Розрахунок заборгованості за кредитним договором (нарахування процентів, пені та комісії) позивачем зроблено на підставі Умов та правил надання банківських послуг (а.с.11-25).

З долученими позивачем до матеріалів справи ОСОБА_5 та правилами надання банківських послуг ОСОБА_2 ознайомлена не була, таких не підписувала.

Факт не ознайомлення відповідача з долученими позивачем ОСОБА_5 і правилами надання банківських послуг, окрім відсутності в них підпису ОСОБА_2, стверджується й змістом самих Умов, у яких міститься посилання на ...закінчення антитерористичної операції (АТО) на Південному Сході України (п.3.2.1.8.2.), в той час як на момент укладення договору в 2011 році АТО ще не проводилася.

Відповідно до ст.ст.51, 52, 598-609 ЦК України, ст.ст.47-49 ЗУ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, однією з особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. У зв'язку з цим, вимоги кредиторів фізичної особи-підприємця, чия діяльність була припинена, можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством України.

Відповідна правова позиція, яка в силу вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, що розглядають справи з подібними правовідносинами, викладена Верховним Судом у постанові від 04.12.2013 року в справі № 6-125цс13.

Згідно вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

ЦК України передбачено письмову форму кредитного договору, наслідком недотримання якої є нікчемність договору (ст.1055 ЦК України).

За ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін, має бути досягнуто згоди.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.651 ЦК України).

Згідно вимог ч.1 ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається.

Частиною 3 ст.10 ЦПК Україно передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Встановивши, що Умови і правила надання банківських послуг (а.с.11-25), на підставі яких здійснено розрахунок заборгованості, відповідачем ОСОБА_2 не підписувалися й нею заперечується факт укладення кредитного договору саме на вказаних ОСОБА_5, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог банку й стягнення з відповідача в користь позивача 16000 грн. тіла кредиту (розмір якого визнано відповідачем).

При цьому, доводи апеляційної скарги в частині невідповідності вимогам закону висновків суду щодо відмови у стягненні процентів за користування кредитними коштами при тому, що вимоги ОСОБА_4 про стягнення тіла кредиту в сумі 16000 грн. задоволено, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за наявності заперечень відповідача ОСОБА_2 відносно розміру процентів, що підлягали стягненню з неї за користування кредитними коштами, вказана обставина в силу вимог ч.3 ст.60 ЦПК України підлягала доказуванню позивачем, в той час як розмір боргу в сумі 16000 грн. було визнано відповідачем, у зв'язку з чим відповідно до вимог ч.1 ст.61 цього ж Кодексу дана обставина доказуванню не підлягала. Разом з тим, Умови і правила надання банківських послуг, а також ОСОБА_4, долучені позивачем, як такі, що не містять підпису в них відповідача, а також, в одному з пунктів яких (п.3.2.1.8.2.) міститься посилання на термін проведення програми "Кредитні канікули" (з 1 квітня 2014 року ... до закінчення антитерористичної операції (АТО) на південному сході України), не можуть вважатися належним і допустимим доказом на підтвердження письмової форми укладення кредитного договору між сторонами у справі станом на 2011 рік, оскільки в той час АТО ще не проводилася.

Твердження представника ПАТ Приватбанк в частині, що вказані Умови додані з відповідними змінами, колегія суддів оцінює критично, як такі, що не дають суду інформації з приводу істотних умов договору, що існували на час його укладення та впродовж усього часу до внесення відповідних змін.

Безпідставними, на думку колегії суддів, є й доводи апеляційної скарги в частині незаконності висновків суду першої інстанції з посиланням на те, що встановлена законом процедура укладення даного договору не передбачає підписання позичальником стандартних Умов та правил надання банківських послуг, оскільки такі доводи суперечать правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в справі № 6-16цс15, яка в силу вимог ст.360-7 є обов'язковою для інших судів при вирішенні справ з подібними правовідносинами, й у якій наголошено на необхідності підпису позичальника в ОСОБА_5 і Правилах надання банківських послуг, як доведеності факту розуміння позичальником саме вказаних Умов та доведеності факту укладення договору у письмовій формі згідно вимог ст.207 ЦК України. Одночасно, Верховним Судом звертається увага на те, що відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішення справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Хоча, вказана правова позиція Верховного Суду безпосередньо повязується зі спором щодо права сторін збільшити строк позовної давності, остання підлягає застосуванню в межах розгляду даної справи, оскільки визначає умови та порядок укладення між сторонами договору.

Крім цього, безпідставними колегія суддів вважає й заперечення відповідача та її представника щодо порушення судом норм матеріального права, як підстави для скасування рішення з виходом за межі апеляційної скарги позивача, яке полягає у незастосуванні до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності, початок відліку якого, на їх думку повинен обраховуватися з часу виникнення простроченої заборгованості, тобто з 01.11.2013 року, оскільки з урахуванням встановленої в ході апеляційного розгляду справи обставини щодо строку дії картки, який закінчується в серпні 2016 року та яким обумовлено повернення кредиту в повному обсязі, строк позовної давності, на думку колегії суддів, позивачем в даному випадку не був пропущений.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в даній справі, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, скасуванню з підстав, наведених у ній, не підлягає.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308 ч.1; 313 ч.1, 314 ч.1 п.1, 315 ч.ч.1, 2; 317 ч.1, 319 ч.1, 324 ч.1 п.1, 325 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк відхилити.

Рішення Чортківського районного суду від 14 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6