Справа № 310/2284/17
У Х В А Л А

Іменем України

26 квітня 2017 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

В провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Міністерства інфраструктури України, третя особа державне підприємство «Бердянський морський торговельний порт», про скасування наказу Міністерства інфраструктури України про звільнення, поновлення на посаді.

26 квітня 2017 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив зупинити дію рішення державного реєстратора згідно якого ОСОБА_2 визначений як керівник (виконуючий обовязки директора) ДП «БМТП»; зобовязати державного реєстратора внести запис в ЄДР про прийняті судом заходи забезпечення позову; заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, повязані з виготовленням та використанням печатки ДП «БМТП»; заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, повязані з нотаріальним посвідченням справжності зразку свого підпису та його подальшим використанням; заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, повязані з розпорядженням майном та грошовими коштами ДП «БМТП».

Вимоги заявника мотивовані тим, що, незважаючи на факт наявності наказу відповідача про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, обставини щодо його звільнення містять низку суперечностей станом на 26 квітня 2017 року з наказом про звільнення позивач не ознайомлений, не отримав трудової книжки із записом про звільнення, з позивачем не здійснено остаточного розрахунку. Вказані обставини встановлені ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2017 року. Новопризначеним керівником ОСОБА_2 вживаються заходи, які можуть значно ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову. Позивач вважає, що є обєктивні підстави стверджувати, що ОСОБА_2 здійснює дії щодо внесення змін до ЄДР, оформлення карток зі зразками підписів, інформування податкових та інших органів. Здійснення цих заходів потребує зусиль та матеріальних витрат, необхідність скасування яких у разі задоволення позову ускладнить його фактичне виконання, оскільки потребуватиме витрат часу та коштів. Заходи забезпечення позову, які ОСОБА_1 просить застосувати, не тільки не обмежуватимуть діяльності ДП «БМТП», але й сприятимуть її здійсненню. Вважає, що фактичний допуск ОСОБА_2 до управління ДП «БМТП» згідно наказу, який оскаржується, може призвести до негативних наслідків в частині втрати майна, грошових коштів підприємства.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності з ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову. Частиною 3 цієї ж статті зазначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з позовною заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи з викладеного, забезпечення позову має бути обумовлено предметом спору та наявністю обґрунтованого припущення того, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо правомірності винесення наказу про звільнення позивача від виконання обовязків директора державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт».

Проте, суд не може погодитися із тим, що у разі не вжиття вказаних заходів забезпечення позову може існувати реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 просить забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення державного реєстратора та заборони вчиняти певні дії.

Розглянувши заяву про забезпечення позову з доданими до неї документами, суд прийшов до висновку, що заявником не було обґрунтовано необхідності та підстав для обрання саме такого виду забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, заборона на вчинення дій може стосуватися лише предмета спору. Предметом спору між сторонами фактично є скасування наказу Міністерства інфраструктури України про звільнення та поновлення позивача на посаді, тому заборона вчиняти дії, що зазначені в заяві про забезпечення позову, безпосередньо не повязана з предметом позову, вчинення вказаних в заяві дій не створює жодних реальних перешкод для виконання майбутнього рішення суду в разі задоволення вимог позивача.

Крім зазначеного, суд вважає, що вжиттям заходів забезпечення прозову, які просить застосувати позивач, судом буде здійснено втручання в господарську діяльність третьої особи.

За таких обставин заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до Міністерства інфраструктури України, третя особа державне підприємство «Бердянський морський торговельний порт», про скасування наказу Міністерства інфраструктури України про звільнення, поновлення на посаді відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області на протязі пяти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду ОСОБА_3