Справа №731/470/17
Провадження №2-з/731/7/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2017 року смт.Варва

Суддя Варвинського районного суду Чернігівської області Савенко А.І. розглянувши заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про порушення виконання договірних зобовязань за договором процентної позики, -

В С Т А Н О В И В :

24 жовтня 2017 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою про порушення виконання договірних зобовязань за договором процентної позики. 06.11.2017 р. було відкрито провадження по справі.

13 листопада 2017 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про порушення виконання договірних зобовязань за договором процентної позики.

Головуючий по справі суддя Савенко А.І. перебував у відпустці з 08 листопада 2017 року по 17 листопада 2017 року, і наступного робочого дня, тобто 20 листопада 2017 року, зазначене клопотання було передано в його провадження.

20 листопада 2017 року було винесено ухвалу, про залишення заяви про забезпечення позову без руху, зважаючи на те, що вона була подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України та ЗУ «Пор судовий збір», в частині відсутності підтвердження сплати судового збору.

01 грудня 2017 року до суду засобами поштового звязку надійшла квитанція про сплату судового збору на суму 320 грн. із клопотанням про долучення до заяви про забезпечення позову.

Розгляд справи суд проводить відповідно до ст. 153 ЦПК України.

Вивчивши заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд робить висновок про необхідність відмовити в задоволенні поданої заяви з наступних підстав.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Підстави для забезпечення позову передбачено статтею 151 ЦПК України. Так, відповідно до п. 2 ч. 2 згадуваної статті у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності.

Як зазначено в п. 4 Рішення Конституційного Суду від 31.05.2011 року № 4-рп/2011 інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного суду України у п.1 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснив, що за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Згідно з п.4, 10 вказаної постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Досліджуючи матеріали заяви, судом встановлено, що представником позивача ініційовано питання щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача.

Арешт майна реалізується шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження майном, при цьому вказані види арешту можуть застосовуватись як в сукупності так і окремо. Однак, представник позивача не конкретизує, який саме вид є на його думку співмірним та достатнім.

Мотивуючи необхідність застосування арешту майна представник позивача описує обставини справи, зокрема щодо укладання договору позики з відповідачем, розмір невиконаних зобовязань. При цьому, як при поданні позову так і при поданні заяви про забезпечення позову стороною позивача не надано жодного оригіналу документа чи належним чином посвідченої копії документу, оглянувши які, суд міг би пересвідчитись у існуванні договірних відносин між сторонами, та констатувати наявність спору між сторонами.

Обґрунтовуючи існування реальної загрози невиконання можливого рішення суду, представник позивача посилається на необхідність запобігти відчуженню майна. Однак, не наводить жодних даних про особу відповідача, які б могли свідчити про його бажання продати вказане майно, спроби вчинити такі дії з будь-яким іншим майном, доказів того, що загроза вчинення таких дій обєктивна.

Одночасно, суд звертає увагу на те, що майно, на яке просить накласти арешт представник позивача, не є предметом спору по суті, а лише майном, за рахунок реалізації якого можливе виконання рішення суду, в разі задоволення вимог позивача.

Досліджуючи перелік майна, на яке представник позивача просить накласти арешт, суд зазначає наступне.

Обєктом накладення арешту визначено квартиру, розташовану за адресою: с.м.т. Варва, АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий № :02:020:0075.

Мотивуючи те, що вказане майно належить відповідачу, представником позивача надано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №102994786. Так, у вказаній довідці містяться записи про реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а датою реєстрації цього права 09.08.2011 року. Проте, у вказаній довідці відсутня помітка, про те, що вказана інформація є актуальною.

Так, в день розгляду даного клопотання судом було здійснено запит про надання такої довідки (№105942210 від 01.12.2017), з параметрами пошуку за кожним обєктом нерухомості окремо, після чого зясовано, що обєкт нерухомості квартира АДРЕСА_2 в с.м.т. Варва, Варвинського району Чернігівської області, з 09.08.2013 року належить ОСОБА_8, підстави набуття: договір купівлі продажу від 09.08.2013 року.

На цей факт представнику позивача було наголошено ще під час розгляду попереднього клопотання про забезпечення позову в ухвалі суду від 06 листопада 2017 року. Однак, мотиви заявлення другого клопотання з тих же підстав та після розяснення судом підстав для відмови, суду не зрозумілі.

Одночасно, суд вважає за необхідне наголосити, що накладення арешту на майно іншої особи, яка не є стороною у справі, є грубим втручанням владних органів у право власності вказаної особи та є недопустимим.

Іншим обєктом є земельна ділянка з кадастровим номером :02:020:0075.

Судом в день розгляду клопотання здійснено запит до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та отримано Інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №105946259 та встановлено, що ОСОБА_4 дійсно належить земельна ділянка, площею 0,105 га, яка розташована за адресою: Київська область, Броварський район, сільська рада Русанівка, кадастровий номер :02:020:0075, цільове призначення земельної ділянки для індивідуального садівництва.

При цьому, на обґрунтування співмірності заходів забезпечення позову, а саме, вартості земельної ділянки - ціні позову, представником позивача надано копію звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки. Однак, вказані «відокремлені аркуші» не можуть бути сприйняті судом як належне підтвердження відомостей щодо грошової оцінки земельної ділянки. Так, вказані копії не містять жодного підпису експерта, печатки юридичної особи, в якій працює експерт, та взагалі будь якого відповідного реквізиту, що дав би можливість сприймати це як офіційний документ або його копію. Більш того, навіть не надано листів описової частини вказаного дослідження, з яких можливо встановити зокрема стан вказаної земельної ділянки, щодо наявності забудови, тощо. Інші докази щодо співмірності заявлених у клопотанні вимог стороною позивача суду не надано.

Спираючись на наведене, суд вважає клопотання таким, що не підлягає до задоволення.

З урахуванням викладеного і керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про порушення виконання договірних зобовязань за договором процентної позики, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.І.Савенко