Справа № 570/4477/17
Номер провадження 2/570/1694/2017
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2017 року м.Рівне

Суддя Рівненського районного суду Рівненської області Остапчук Л.В., перевіривши виконання вимог ст.ст.119-120 ЦПК України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в :

До Рівненського районного суду надійшла вказана позовна заява.

При підготовці позовної заяви допущені такі недоліки, що позбавляють суд можливості провести підготовку справи до розгляду, призначити її, розглянути та винести рішення.

В порушення вимог ч.5 ст.119 ЦПК України позовна заява не оплачена судовим збором.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на Закон України "Про захист прав споживачів", зокрема на ст.22 цього Закону.

Дійсно ч.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" позивачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язанні з порушенням їх прав.

Проте, статтею 5 Закону України "Про судовий збір" не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору.

Закон України "Про захист прав споживачів" є загальним нормативно-правовим актом, що регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Закон України "Про судовий збір" є спеціальним законом, що визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом, перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

За таких обставин, до правовідносин, що виникають з приводу захисту прав споживачів в частині сплати судового збору підлягає застосуванню спеціальний нормативно-правовий акт Закон України "Про судовий збір".

Крім того, пунктом 23 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Із п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов'язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст.119 ЦПК України, зобовязаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України "Про захист прав споживачів", зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст.21 Закону України "Про захист прав споживачів", про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням, таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів". Крім того, в достатньому обсязі не обґрунтовано порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів позивача відповідачем по справі. Доказів укладення саме споживчого договору, суду не надано.

Відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У звязку з цим, застосування Закону України "Про захист прав споживачів" до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини.

Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров'я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Так як датою звернення позивачем до відповідача із заявою про видачу йому кредитних коштів є 12 січня 2012 року, а дата звернення до суду 17 жовтня 2017 року, то згідно даного договору, договірні відносини є таким, що тривають протягом 5 років, а після укладання договору між сторонами виникають інші правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись.

Таким чином, потребують уточнень обґрунтування позивача з приводу застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про захист прав споживачів" та його звільнення від сплати судового збору.

Крім того, згідно п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Із розрахунку, доданого до позовної заяви вбачається, що по даному рахунку є рух коштів, тобто кошти як знімалися, так і надходили на картку, а тому в даному умови договору в певній мірі сторонами виконувалися, позивачем був наданий кредит, відповідач на власний розсуд користувався наданими кредитними коштами, а тому в даному випадку вбачається спір щодо виконання умов договору.

Також, зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач є юридичною особою, яка зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ч.2 ст.109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Так як позивачем не надано доказів того, що даний спір виникає із застосування Закону України "Про захист прав споживачів", то в даному випадку не може застосовуватися норми ч.5 ст.110 ЦПК України, згідно якої, позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Тобто, позивач за даних обставин, не надавши доказів того, що це саме спір з застосуванням Закону України "Про захист прав споживачів", для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів до даного відповідача має звертатися до суду за місцем реєстрації відповідача.

Згідно ст.115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

У зв'язку з тим, що реквізити заяви не додержані, суддя згідно ч.1 ст.121 ЦПК України постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. Строк для виправлення недоліків визначений ЦПК України.

Якщо позивач виконає зазначені вимоги, позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважатиметься неподаною і повертатиметься позивачу.

Керуючись ст.ст.119, 121, 293 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання договору недійсним - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ним даної ухвали.

В разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків, заява вважатиметься неподаною і повертатиметься позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Остапчук Л.В.