Справа № 629/4639/16-ц
Номер провадження 2/629/643/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.04.2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді Ткаченко О.А., за участю секретаря Білик В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не зявився, але надав суду додаткові пояснення в яких на позовних вимогах наполягав у повному обсязі, фото відповідача з карткою банку, виписку по рахунку та довідку про строк дії картки.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 пояснила, що дійсно брала кредитну картку для свого колишнього чоловіка, але на своє імя. На даний час з ним не проживає. В телефонній розмові останній повідомив їй, що буде погашати заборгованість по кредиту, але в подальшому оплату не здійснював. У відділенні банку вона підписувала лише заяву на отримання кредиту, тому вважає, що вона не була ознайомлена зі змістом «умов та правил надання банківських послуг», «правилами користування платіжною карткою» та «тарифами банку», не розуміла їх значення і те, що вони діяли з моменту підписання заяви. Крім цього, банк не сповіщав її ніяким способом про наявну в неї заборгованість по кредиту і платіж по кредиту від 25.03.2014 року в сумі 250 грн. вона особисто не здійснювала. Надала суду письмові заперечення в яких просила відмовити позивачу в задоволенні позову, у звязку з пропуском строку позовної давності для звернення до суду.
Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що 12.11.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 4900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
У заяві позичальника на отримання кредиту від 12.11.2010 року, яка завізована підписом відповідача, зазначено, що вона ознайомлена і згодна із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також із Тарифами банку, погодилася із тим, що заява разом із Умовами, Тарифами та Правилами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (а. (а.с.6-7).
Згідно п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, відповідач дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням позивача і відповідач дає право позивачу в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.12.6 правил користування платіжною карткою передбачено, що позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому в тарифах банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Одночасно п.1.1.3.2.3 умов та правил надання банківських послуг, передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися позивачем за умови інформування відповідача шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.2.9, 2.1.1.3.7 умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу позивача виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, при порушенні відповідачем строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Відповідно до п.2.1.1.12.9 правил користування платіжною карткою, відповідач доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку вчасності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежів з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань. Згідно п.2.1.1.3.5 умов та правил надання банківських послуг, відповідач доручає позивачу здійснювати списання грошових коштів з рахунків, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті позивачу за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами відповідача в межах, встановлених цими договорами, в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п.2.1.1.12.11 правил користування платіжною карткою, позивач має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої позивачем долі в разі невиконання відповідачем своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Пунктом 1.1.7.2 Умов встановлено, що кредитний договір діє впродовж 12 місяців з моменту підписання. Також передбачено автоматичне пролонгування дії договору на такий самий строк у разі, якщо жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору. Згідно п.2.1.1.2.11картка діє до останнього дня місяця вказаного на лицьовій стороні картки, включно (а.с.8-31).
Згідно ст.ст.526-527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Уклавши кредитний договір сторони взяли на себе певні зобовязання.
У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала.
Відносно викладеного, необхідно зазначити, що згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Що стосується твердження відповідача про те, шо остання не підписувала кредитний договір, а заява на отримання кредиту не є договором, а також те, що вона не була ознайомлена зі змістом «умов та правил надання банківських послуг», «правилами користування платіжною карткою» та «тарифами банку», не розуміла їх значення і те, що вони діяли з моменту підписання заяви, суд вважає необґрунтованими, оскільки на підтвердження факту укладання кредитного договору, отримання платіжної картки та користування нею за допомогою банкоматів, терміналів самообслуговування, терміналів для розрахунку в різноманітних торгівельних мережах та часткової сплати заборгованості по кредитному ліміту на платіжку картку, позивачем надано: анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 12.11.2010 року, з якої вбачається, що відповідач погодилася з тим, що дана заява з памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку складають між нею та позивачем договір про надання банківських послуг, вона ознайомилася та згодна з умовами і правилами надання банківських послуг і тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі, а також, що вони розміщені на офіційному сайті банку, які вона зобовязалася виконувати, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті, що підтверджується її підписом; виписку по картковому рахунку та фотознімок відповідача з карткою (а.с.6,89,90,91,92-95).
Вимоги відповідача щодо відмови позивачу у задоволенні позовних вимог, у звязку з пропуском строку позовної давності, не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно дост.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернути до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спору, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.
Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч.1,3 ст.264 ЦК України).
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).
За зобов'язанням, з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).
У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.
Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.
Твердження відповідача, що остання не здійснювала погашення заборгованості по кредиту 25.03.2014 року, спростовується наданою позивачем випискою по рахунку, за якою останній платіж за кредитом здійснено 25.03.2014 року в сумі 250 грн., кредитна картка діє до вересня 2014 року, з позовом позивач звернувся 24.11.2016 року, тобто в межах строку позовної давності (а.с.92-95).
Доказів на спростування вказаної виписки по рахунку відповідачем до суду не надано.
Крім цього, твердження відповідача, що кредитною карткою користувався її колишній чоловік, а не вона, не виключає її обовязків як клієнта банку.
При цьому суд не приймає надані позивачем умови надання кредитних коштів, де у п.1.7.31 визначено строк позовної давності 50 років, оскільки підпис відповідача відсутній.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості по штрафу та пені, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, відповідач зобов'язаний сплатити штрафи у вигляді фіксованої частини в розмірі 500,00 грн. та процентної складової у розмірі 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії.
Враховуючи ту обставину, що відповідач порушив умови спірного договору починаючи з 25.03.2014 року, то початок перебігу строку позовної давності за цим видом штрафу розпочався з 25.04.2014 року та сплинув 25.04.2015 року.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому судом, під час розгляду справи були створені всі необхідні умови для забезпечення здійснення позивачем та відповідачами наданих законом прав для всебічного та повного дослідження обставин справи, у порядку ч.4 ст.10 ЦПК України було розяснено права та обовязки, положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, позивач попереджався про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і відповідне право на забезпечення доказів.
Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду.
Зазначеними правами позивач та відповідач особисто або через своїх представників, не скористалися.
Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, на які посилається відповідач, як на підставу своїх заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.10,11,57,60,88,169,209,212,213-215,233 ЦПК України, ст.ст.11,14,526,530,610-612,1049,1054 ЦК України, суд, -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 1284 (одну тисячу двісті вісімдесят чотири) гривні 71 копійку.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення був виготовлений 26.04.2017 року.

Суддя О.А.Ткаченко