АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року суддя колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Кирилюк Г.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Мохнюк Руслани Геннадіївни в інтересах акціонерного товариства «CGM Czech a.s.» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року

в справі за позовом акціонерного товариства «CGM Czech a.s.» до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу недійсним та повернення майна.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року представник акціонерного товариства «CGM Czech a.s.» (надалі - АТ «CGM Czech a.s.») звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу недійсним та повернення майна.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником позивача подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1, що знаходиться у власності ОСОБА_2 та заборонити ОСОБА_2 та Голосіївському районному відділу ДМС України в м. Києві здійснювати реєстрацію будь-яких осіб в зазначеній квартирі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви акціонерного товариства «CGM Czech a.s.» про забезпечення позову по цивільній справі.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити ухвалу нового змісту, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_2 та його представника, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає її такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно (в тому числі рухоме майно, грошові суми тощо) яке є у відповідача на момент пред'явлення до нього позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно абзацу 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як убачається із змісту заяви про забезпечення позову, 24 липня 2014 року квартира АДРЕСА_1 від імені позивача була продана ОСОБА_2 та знаходиться у власності останнього.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, представник позивача посилалась на наявність між сторонами спору щодо відсутності повноважень продавця на підписання договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири, та наявності підстав вважати, що квартира може бути відчужена іншій особі, що завдасть шкоди позивачу та новим власникам й утруднить чи зробить неможливими виконання рішення суду.

Між тим, суд першої інстанції належним чином не врахував викладене, а також характер виниклих між сторонами правовідносин та обсяг долучених до справи доказів й прийшов до поспішних висновків про відсутність правових підстав до забезпечення поданого по справі позову.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції, як постановлена з порушенням нормпроцесуального права, підлягає скасуванню, а по справі слід постановити ухвалу нового змісту про часткове задоволення заяви й забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2

Підстав до задоволення заяви у іншій частині колегія суддів не вбачає, остільки заборона на вчинення дій по реєстрації інших осіб охоплюється забезпеченням позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

Керуючись ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Мохнюк Руслани Геннадіївни в інтересах акціонерного товариства «CGM Czech a.s.» задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року скасувати.

Постановити по справі ухвалу нового змісту, якою заяву представника акціонерного товариства «CGM Czech a.s.» задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2.

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/4254/17

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5790/2017

Головуючий у суді першої інстанції: НовакА.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.