УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді Данко В.Й.,

при секретарі Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №2-2288/03 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського обласного музично драматичного театру про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення суми за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2003 року Ужгородським міськрайонний судом було винесено рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського обласного музично драматичного театру про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення суми за час вимушеного прогулу. За результатами розгляду даної справи позивачу було відмовлено в задоволенні його позовних вимог про відміну наказу за №78-К від 05.12.2002 року про звільнення, поновлення на роботі та виплату 496грн. за час вимушеного прогулу.

Однак, 06.03.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про винесення додаткового рішення суду, а саме вказав, що вирішуючи зазначену справу, судом не було розглянуто позовні вимоги в обсязі, передбаченому п.6 ст.15 Постанови Пленуму ВСУ від 25.05.1998 року.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву про винесення додаткового рішення підтримав в повному обсязі.

Представник Закарпатського обласного музично драматичного театру всудове засідання не зявився, а тому суд розглядає дану заяву у його відсутності, так як у відповідності до вимог ч.3 ст.220 ЦПК України неявка сторін не є обовязковою при ухваленні додаткового рішення.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що слід відмовити в ухваленні додаткове рішення по справі.

Згідно п.3 ч.1 ст.220 ЦПК України вбачається, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

По справі встановлено, що 21.04.2003 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Закарпатського обласного музично драматичного театру, в якому просив суд винести рішення, яким скасувати наказ №78-К від 05.12.2002 року про звільнення, поновити його на роботі на колишній посаді, а також виплатити суму за час вимушеного прогулу.

Однак, судом встановлено, що рішенням Ужгородського міського суду від 08.07.2003року позивачу було відмовлено в задоволенні його позовних вимог про відміну наказу за №78-К від 05.12.2002 року про звільнення, поновлення на роботі та виплату 496грн. за час вимушеного прогулу.

Таким чином, враховуючи вище викладене, суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового рішення в порядку ст.220 ЦПК України, оскільки при ухваленні рішенням суду від 08.07.2003 року судом було ухвалено рішення з розгляду кожної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення.

Керуючись ст.ст. 214, 220 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №2-2288/03 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського обласного музично драматичного театру про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення суми за час вимушеного прогулу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в загальному порядку шляхом подання протягом пяти днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області і набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_3