Номер провадження: 22-ц/785/5048/17
Номер справи місцевого суду: 511/1775/16-ц
Головуючий у першій інстанції Ільяшук А. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Черевко П.М.,

при секретарі судового засідання Бахірко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.04.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Єгорівська сільська рада Роздільнянського району Одеської області, про усунення порушення права власності на об'єкт нерухомості, -

ВСТАНОВИЛА:

04.08.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про усунення порушення права власності на об'єкт нерухомості, по якому просив усунути порушення права власності на об'єкт нерухомого майна шляхом: - скасування у державному електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, АДРЕСА_1, загальною площею 81.00 кв.м., житловою площею 63.00 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20656550; - визнання недійсним свідоцтв про право власності: серія та номер НОМЕР_3, видане Роздільнянським міжрайонним управлінням юстиції в Одеській області на об'єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 39, об'єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, площа 0,05 га.: цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, АДРЕСА_1; серія та номер НОМЕР_4, видане Роздільнянським міжрайонним управлінням юстиції в Одеській області на об'єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 39, об'єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,25 га.: цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, АДРЕСА_1; - скасування у державному електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності за ОСОБА_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 39, об'єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,05 га.: цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Одеська обл., Роздільнянський район, АДРЕСА_1; - серія та номер НОМЕР_4 на об'єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 39, об'єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,25 га.: цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, АДРЕСА_1; стягнути з відповідача на його користь судові витрати у сумі 10197,22 грн., які складаються з витрат по сплаті судового збору у сумі 551,21 грн. та 275,61 грн. та витрат на правову допомогу адвоката у сумі 9370,40 грн. (т.1, а.с. 2-4).

20.10.2016 року позивач подав уточнену позовну заяву, якою уточнив реєстраційні номери земельних ділянок та збільшив суму судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача, збільшивши розмір витрат на правову допомогу у розмірі 11024 грн. (т.1, а.с. 157-160).

09.02.2017 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої, окрім вимог, зазначених вище просив усунути порушення права власності на об'єкт нерухомості шляхом визнання права користування за ОСОБА_2 на об'єкт нерухомого майна: земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1, площа 0,05 га.; цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, АДРЕСА_1; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 39; - на об'єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер: НОМЕР_2, площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, АДРЕСА_1, на яких розташований придбаний ним будинок; стягнути з відповідача на його користь судові витрати у сумі 18909,22 грн., які складаються з витрат по сплаті судового збору у сумі 551,21 грн., 640 грн. та 275,61 грн, та витрат на правову допомогу адвоката у сумі 17442,40 грн.(т.2 а.с. 105-108).

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.04.2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 187-192).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 20.04.2017 року ОСОБА_2 поштою направив апеляційну скаргу, по якій просить скасувати рішення суду, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин у справі, невідповідність висновків суду дійсним обставинам у справі, зокрема, посилаючись на те, що відповідач був колишнім власником будинку, який був придбаний позивачем, а тому право власності відповідача на земельну ділянку, на якій розташований придбаний позивачем будинок, порушує права та інтереси позивача як власника (т. 2, а.с. 197-200).

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав. Відповідач ОСОБА_3, жодного разу в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи. Третя особа Єгорівська сільська рада Роздільнянського району Одеської області подала заяву про розгляд справи у свою відсутність. Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач набув право власності на спірні земельні ділянки по АДРЕСА_1 на підставі рішень сільради, які не скасовані, вказані земельні ділянки у користування чи власність ОСОБА_2 не виділялися, тому обраний позивачем спосіб захисту не може бути реалізований і позов задоволенню не підлягає.

Разом з тим, погодитись повністю з такою оцінкою встановлених обставин справи колегія суддів не може виходячи з наступного.

Щодо юрисдикції заявлених позовних вимог, то колегія суддів виходить з постанови ВСУ від 24.01.2017 року по справі № 21-1559а16, 815/6165/14, а тому вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Зокрема, так само як і у вказаній справі, за результатами якої було прийнято постанову ВСУ, аналіз зазначених фактичних обставин в цій справі дає підстави вважати, що оспореним реєстраційним діям передував невирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема, про право на конкретну земельну ділянку, про що свідчать цивільні провадження, за якими рішення набрали законної сили.

Щодо можливості формулювання позовних вимог через вимогу усунення перешкод і скасування правоустановчих документів та їх реєстрації, то колегія суддів виходить з правової позиції ВСУ від 1.07.2015 року по справі № 6-319цс15, згідно з якою судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам з врахуванням фактів встановлених в межах інших проваджень, що існували між сторонами, слід виходити з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема постанови Роздільнянського районного області Одеської області від 01 березня 2016 року (т.1, а.с. 7-10) позивачу ОСОБА_2 належить право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 37,0 кв.м., розташованого на земельній ділянці, яка знаходиться в розпорядженні Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. Вказане право було набуто останнім на підставі акту про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, затвердженого начальником відділу ДВС Роздільнянського РУЮ 06 липня 2012 року. За результатами проведених торгів вбачається, що було оформлено нотаріально посвідчене свідоцтво про право власності, видане 06 липня 2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 (т.1, а.с. 201-202)

Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_2 в Комунальному підприємстві спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «БТІ» 11 липня 2012 року.

Зазначений будинок раніше належав ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Єгорівською сільською радою 21 грудня 1985 року та зареєстрованого в БТІ.

На момент проведення торгів у відповідача ОСОБА_3 в користуванні знаходилась земельна ділянка розміром 0,50 га, з яких 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 Роздільнянського району Одеської області, що підтверджувалось довідкою Єгорівської сільської ради та копією погосподарської книги, де за вказаною адресою відкрито особовий рахунок на власника будинку ОСОБА_3 (т.1, а.с. 6).

Зі змісту свідоцтва від 06.07.2012 року про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 виданого на ім'я ОСОБА_2 вбачається, що розмір земельної ділянки та її кадастровий номер в ньому не визначені, але земельна ділянка знаходиться у віданні та розпорядженні Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області.

Чинною редакцією ст.120 ЗК України, передбачено, що з 01 січня 2010 року у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) ( стаття 377 ЦК України та 120 ЗК України в редакції Закону України від 05 листопада 2009 року №1702 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю"). Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруди стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Такий висновок, викладений у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі №6-253ц16.

Позивач є власником нерухомого майна - будинку, який було ним придбано з торгів. Колишнім власником майна вказані торги не визнані недійсним, право власності позивача до цього часу ніким не оспорено. Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку. З матеріалів прийнятих судових рішень вбачається, що правовий режим земельної ділянки, на яку зареєстровано право власності відповідачем за іншою (суміжною) адресою були предметом розгляду по цивільній справі №22-ц/785/4817/13 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2, Єгорівської сільської ради про усунення перешкод в користуванні власності і були встановлені рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 серпня 2013 року, яке набрало законної сили, а також по цивільній справі №22-ц/785/4859/14 за позовом ОСОБА_2 до Єгорівської сільської ради, третя особа - ОСОБА_3 про визнання права користування і приватизації земельної ділянки - рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 19 березня 2014 року та ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2014 року. Згідно цих рішень ОСОБА_3 не є власником земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, наявні в нього документи не свідчать про набуття ним права власності на землю, оскільки Державний акт про право власності на спірну земельну ділянку не оформлений належним чином, та право ОСОБА_3 не зареєстровано в установленому законом порядку. Наявність кадастрового номеру у земельної ділянки не свідчить про набуття ОСОБА_3 права власності на землю. У витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.08.2015 року відсутні відомості про документ, що посвідчує право власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку. Рішення Єгорівської сільської ради від 11.01.2007 року не є правовстановлюючим документом на землю. Також встановлено, що ОСОБА_3 має правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 0,25 га та 0,05 га за адресою АДРЕСА_1.

Фактично, відповідачем було здійснено реєстрацію прав та оформлення нового право установчого документу на підставі тих самих документів, які були неодноразово предметом судового розгляду в межах інших справ. При цьому як вбачається з заяви позивача до органів національної поліції, яка зареєстрована в ЄДРДР, документи надані відповідачем реєстратору, на його думку є підробленими (т.2, а.с. 243 ).

Разом з тим, як вбачається з витягу № 50245725 від 18.12.2015 року та № 50951628 від 26.12.2015року вбачається, що 18.11.2015 року Роздільнянським міжрайонним управлінням юстиції були зареєстровані земельні ділянки та видано свідоцтва про право власності на спірні земельні ділянки на відповідача (т.1, а.с. 213-216).

При цьому підставою в архівному витягу вказано рішення 73-У від 11.01.2007 року (т.1, а.с. 217), та рішення № 74-У від 11.01.2007 року (т.1, а.с.218), адреса ділянки Тіниста, 35.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, в редакції чинній на момент здійснення реєстрації земельних ділянок, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього закону тощо. При цьому під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 01 січня 2013 року, реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного, на момент оформлення права, законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Оскільки під час розгляду відповідної заяви держаним реєстратором не було перевірено всіх обставин справи та судових рішень, які існують між сторонами, то слід визнати що реєстрація права відповідача була проведена передчасно. Оскільки оформленням свідоцтва про право власності та відповідною їх реєстрацією було порушено права позивача на спірну земельну ділянку, на яку він набув права в порядку ст. 120 ЗК України, та створено ситуацію правової невизначеності в умовах яких сторона позивача не має можливості реалізувати свої права на земельну ділянку для обслуговування будинку який належить йому на праві власності, колегія суддів вважає необхідним визнати їх недійсними та скасувати на підставі ст. ст. 8, 16, 21 ЦК України.

Крім того, надаючи оцінку обставинам спору, який фактично триває між сторонами в межах різних цивільних та адміністративних проваджень, колегія суддів роз'яснює позивачу, що він має право на подачу позову про скасування рішення Єгорівської сільської ради №73-У від 11.01.2007 року та рішення № 74-У від 11.01.2007 року в зв'язку з тим, що існування вказаних рішень, за відсутності висновків суду щодо фактів підробки документів, на які посилається позивач, порушує права позивача, який має право на подачу прогібіторного позову.

Одночасно колегія суддів, в зв'язку з встановленням обставин та дій посадових осіб місцевого самоврядування, що сприяли створенню ситуації правової невизначеності в спірних відносинах між фізичними сторонами - учасниками провадження, приймає окрему ухвалу.

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, то колегія суддів на підставі п.1,3,4 ст.ст. 309 ЦПК України скасовує прийняте рішення суду першої інстанції та задовольняє позовні вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.04.2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності: серія та номер НОМЕР_3, видане Роздільнянським міжрайонним управлінням юстиції в Одеській області на об'єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 39, об'єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, площа 0,05 га.: цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Одеська обл., Роздільнянський район, АДРЕСА_1.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності серія та номер НОМЕР_4, видане Роздільнянським міжрайонним управлінням юстиції в Одеській області на об'єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 39, об'єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,25 га.: цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: Одеська обл., Роздільнянський район, АДРЕСА_1.

Скасувати у державному електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 39, об'єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,05 га.: цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Одеська обл., Роздільнянський район, АДРЕСА_1.

Скасувати у державному електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 39, об'єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,25 га.: цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: Одеська обл., Роздільнянський район, АДРЕСА_1.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко

М.М. Драгомерецький

07.11.2017 року м. Одеса