Справа № 755/6631/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

за участі секретаря Бурячек О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва клопотання про прийняття зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, який подано в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

05 жовтня 2017 року (вх.№55087/1) відповідачем ОСОБА_1 подано через канцелярії суду зустрічну позовну заяву від імені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Відповідач - ОСОБА_1 в судовому засіданні просила прийняти зустрічну позовну заяву та об'єднати в одне провадження з первісним позовом.

Представник позивача - адвокат Дерій В.І. в судовому засадні просив відмовити у прийнятті зустрічного позову, поданого відповідачем ОСОБА_1, оскільки вимоги за первісним та зустрічним позовом не є однорідними, стосуються різних правовідносин, крім того до складу майна, який визначено у зустрічному позову входить об'єкт нерухомого майна, а саме квартира АДРЕСА_1, яка територіально розташована в Дарницькому районі міста Києва.

Заслухавши думку сторін у справі, оцінивши наведені представником відповідача доводи щодо підстав прийняття зустрічного позову, суд приходить до наступного.

Відповідно ч.1 та ч.2 ст.123 Цивільного процесуального кодексу України відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зарахуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову.

Як роз'яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції», судам слід мати на увазі, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об'єднання і роз'єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК.

Відповідач має право пред'явити зустрічний позов до або під час попереднього судового засідання (частина перша статті 123 ЦПК), а треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу шляхом пред'явлення позову до однієї чи обох сторін до закінчення судового розгляду (частина перша статті 34 ЦПК).

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.114 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини.

Правила виключної підсудності, визначені у частині першій ст.114 Цивільного процесуального кодексу України, які застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, та стосуються позовів, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно (земельні ділянки, будинки, квартири тощо).

Як роз'яснено у п.41 та п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК).

Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для прийняття зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та його об'єднання в одне провадження з первісним позовом, оскільки виходячи з предмету позовних вимог по первісному та зустрічному позову ці вимоги не є однорідними як за предметом позову, так і способом захисту прав та законних інтересів сторін спору, що зумовлює самостійний предмет їх доказування, крім того відповідно до переліку майна, що є предметом поділу, виходячи із зустрічного позову, входить об'єкт нерухомого майна - квартира АДРЕСА_1, яка територіально розташована в Дарницькому районі міста Києва, що зумовлює застосування правил виключної підсудності з урахуванням положень ч.1 ст.114 Цивільного процесуального кодексу України, в даному випадку спірний об'єкт нерухомого майна не знаходяться в межах юрисдикції Дніпровського районного суду міста Києва.

Враховуючи викладене та керуючись ст.123, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Відмовити у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, який подано в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Відповідно до положень ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду. Включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

С у д д я :