Справа № 127/2-3464/2011
УХВАЛА

28 квітня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Баряк А.С., при розгляді матеріалів заяви старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про зобовязання державного реєстратора вчинити дії та надання повноважень державному виконавцю,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1, посилаючись на норму, зокрема, ст. 50 закону України «Про виконавче провадження», звернувся до суду із заявою про зобовязання державного реєстратора вчинити дії та надання повноважень державному виконавцю.

Зміст даної заяви вказує, що державний виконавець Микитюк М.О. просить суд зобовязати державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради вчинити реєстраційні дії на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2014 року у справі № 127/2-3464/2011 щодо реєстрації права власності ОСОБА_2 на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, а також просить суд надати повноваження державному виконавцю Микитюку М.О. у день набрання законної сили ухвалою суду забезпечити передачу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно примірника цієї ухвали.

Вивчивши дану заяву, дослідивши матеріали справи № 2-3464/11, приходжу до наступного:

Матеріали справи № 2-3464/11 (т. 3 а.с. 1-3, 19-20, 22) містять заяву державного виконавця Микитюка М.О. з абсолютно аналогічною вимогою щодо зобовязання державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради вчинити реєстраційні дії на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2014 року у справі № 127/2-3464/2011 щодо реєстрації права власності ОСОБА_2 на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, при цьому згідно ухвали суду від 16.01.2017 року, яка набрала законної сили, така вимога державного виконавця Микитюка М.О. була повністю задоволена судом, в результаті чого суд зобовязав державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради вчинити реєстраційні дії на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2014 року у справі № 127/2-3464/2011 щодо реєстрації права власності ОСОБА_2 на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Відповідна ухвала суду від 16.01.2017 року була направлена до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради для виконання.

При вирішенні даної заяви суд керується та застосовує норму ч. 8 ст. 8 ЦПК України, згідно якої суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

А тому, в цій частині заяви щодо зобовязання державного реєстратора вчинити дії - у відкритті провадження слід відмовити, у звязку з тим, що набрала законної сили ухвала суду, якою вирішено правовідносини між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Що стосується вимоги про надання повноважень державному виконавцю, то вважаю за необхідне звернути увагу на наступне:

Норма ч. 4 ст. 50 закону України «Про виконавче провадження», яку заявник застосовує як правову підставу звернення до суду з даною заявою з метою реалізації своїх повноважень як посадової особи органу державної влади, стосується та визначає передбачений законодавцем правовий алгоритм щодо звернення державного виконавця до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Згідно Вимог до оформлювання документів, створюваних в результаті діяльності органів державної влади, передбачених ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. N 55, саме текст документа (п. 5.21), а не його назва чи заголовок до його тексту (п. 5.10, п. 5.19) повинен містити інформацію, заради зафіксування якої було створено документ, при цьому, враховуючи, що даний документ подається до суду з метою вирішення певних правовідносин, то оформлення такого документа повинно враховувати особливості вимог того виду судочинства, в площині якого буде здійснюватись його розгляд, в силу чого, в даному випадку визначальним в такому тексті документа є саме прохальна частина, в межах якої, враховуючи вимоги ст. 11 ЦПК щодо диспозитивності цивільного судочинства, суд буде здійснювати розгляд та приймати рішення по відповідних правовідносинах.

Проте, звертаю увагу, що, хоча державний виконавець і назвав свою заяву згідно вимог ч. 4 ст. 50 закону України «Про виконавче провадження», що, з врахуванням зазначеного вище нормативно-правового акту, є лише заголовком до тексту заяви, однак текст самої заяви, зокрема, прохальна частина даної заяви державного виконавця не містить посилань на необхідність вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника, що суперечить та не узгоджується із вимогами ч. 4 ст. 50 закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, звертаю увагу на те, що зазначена державним виконавцем правова норма, на підставі якої він звертається до суду і в площині дії якої заявляє суду відповідну вимогу щодо надання йому певних повноважень, як і інші норми чинного законодавства - не передбачають жодного правової норми, згідно якої суд має право наділяти державного виконавця певними повноваженнями, оскільки державний виконавець наділяється повноваженнями згідно чинного законодавства України, у межах якого і на підставі якого він повинен здійснювати свою діяльність.

А тому відповідна вимога державного виконавця щодо надання йому судом певних повноважень - не підлягає розгляду в судах, в даному випадку, в порядку цивільного судочинства, в силу чого, враховуючи вимоги ч. 8 ст. 8, п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, в цій частині вимог у відкритті провадження по даній заяві державного виконавця також слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п.1, п. 2 ч.2 ст. 122, 208, 210 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження по заяві старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про зобовязання державного реєстратора вчинити дії та надання повноважень державному виконавцю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя