11.05.2017 Справа № 363/1110/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Давидової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Всеукраїнського центру професійної реабілітації інвалідів, третя особа: Міністерство соціальної політики України про поновлення порушеного права на професійну реабілітацію інваліда,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про поновлення порушеного права, надавши дозвіл на навчання в Всеукраїнському центрі професійної реабілітації інвалідів та зарахувати на навчання за професією «Бджоляр». Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він являється інвалідом війни ІІІ групи з 04.08.2012 року. В звязку із скрутним матеріальним становищем, 05.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Всеукраїнського центру професійної реабілітації інвалідів з проханням зарахувати на навчання за професією «Бджоляр», направивши всі необхідні документи. 09.09.2016 року позивач отримав відповідь від відповідача про розгляд пакету документів та про неможливість прийняти рішення щодо проходження професійної реабілітації в умовах Центру, оскільки пакет документів поданий не в повному обсязі, а саме відсутня медична довідка за формою №086/о та довідка ЛКК. 07.10.2016 року на адресу ОСОБА_1 надійшла ще одна відповідь від відповідача про повторний розгляд пакету документів в якій зазначається, що приймальна комісія Всеукраїнського центру професійної реабілітації інвалідів проаналізувала поданий пакет документів та враховуючи лист Міністерства соціальної політики від 06.09.2016 року вбачається, що в позивача відсутні правові підстави для надання реабілітаційних послуг особам з інвалідністю вікової категорії старше пенсійного віку у відповідності до вимог Державної типової програми реабілітації інвалідів, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 08.12.2006 року №1686, зі змінами.

ОСОБА_1 12.12.2016 року повторно надіслав до відповідача заяву з повним пакетом документів, відповідно до листа Центру від 09.09.2016 року №01-11/742. 19.12.2016 року позивач отримав відповідь про неможливість отримання послуг з професійної реабілітації в умова Центру, у звязку з відсутністю правових підстав для надання реабілітаційних послуг особам з інвалідністю вікової категорії старше пенсійного віку відповідно до вимог Державної типової програми реабілітації інвалідів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 року №1686, зі змінами та враховуючи лист Міністерства соціальної політики від 06.09.2016 року №470/19/71-16.

Позивач вважає відмову за віковим обмеженням такою, що порушує його право на професійну реабілітацію, як інваліда, а також є дискримінацією за віковою ознакою, а тому звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, надавши письмові заперечення та просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав письмові пояснення та просив розглянути справу у його відсутність

Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Позивач звернувся до Всеукраїнського центру професійної реабілітації інвалідів 05.09.2016 року з проханням зарахувати його на навчання за професією «Бджоляр», листом Всеукраїнського центру професійної реабілітації інвалідів від 09.09.2016 року №01-11/742 про розгляд пакету документів, приймальна комісія Всеукраїнського центру професійної реабілітації інвалідів (Центр) розглянула самостійно направлений пакет документів для професійної реабілітації в Центрі. На підставі аналізу пакету документів, а також керуючись вимогами «Правил прийому вступників до Всеукраїнського центру професійної реабілітації інвалідів» приймальна комісія Центру дійшла висновку про неможливість прийняти рішення щодо проходження професійної реабілітації в умовах Центру, оскільки пакет документів поданий не в повному обсязі, а саме: відсутні медична довідка за формою №086/о та довідка ЛКК (МСЕК) з обґрунтуванням (на основі анамнестичних, клініко функціональних даних, які випливають на фізичний стан), а саме: чому не можете працювати за раніше набутою (у 2015 році) робітничою професією «Адміністратор» і потребуєте перенавчання за робітничою професією «Бджоляр». Після отримання зазначених документів справу буде винесено повторно на розгляд приймальної комісії з метою прийняття рішення щодо проходження професійної реабілітації в Центрі.

Крім того, листом Всеукраїнського центру професійної реабілітації інвалідів від 07.10.2016 року №01-11/1048 про повторний розгляд пакету документів, приймальна комісія Всеукраїнського центру професійної реабілітації інвалідів (Центр) у звязку із отриманою довідкою за формою №086/о та довідкою ЛКК з висновком про необхідність перенавчання (перекваліфікації) повторно розглянула направлений Управлінням праці та соціального захисту населення Московського району Харківської МР пакет документів інваліда ІІІ групи внаслідок бойових дій гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо проходження професійної реабілітації за робітничою професією «Бджоляр». На підставі аналізу зазначеного пакету документів та враховуючи лист Міністерства соціальної політики від 06.09.2016 року №470/19/71-16 про відсутність правових підстав для надання реабілітаційних послуг особам з інвалідністю вікової категорії старше пенсійного віку відповідно до вимог Державної типової програми реабілітації інвалідів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 року №1686, зі змінами, приймальна комісія Центру дійшла висновку про неможливість отримання послуг з професійної реабілітації в умовах Центру гр. ОСОБА_1

Статтею 23 Конституції України встановлено, що кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обовязки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості.

Згідно до ч.2 ст.53 Конституції України визначено, що громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Відповідно до Закону України від 16.12.2009 року №1767-VI ратифіковано Конвенцію про права осіб з інвалідністю.

Частиною 1 статті 24 Конвенції про права осіб з інвалідністю, держави-учасниці визнають право осіб з інвалідністю на освіту. Для цілей реалізації цього права без дискримінації й на підставі рівності можливостей держави-учасниці забезпечують інклюзивну освіту на всіх рівнях і навчання протягом усього життя.

Пунктом d частини 1 статті 27 Конвенції про права осіб з інвалідністю встановлено, що держави-учасниці визнають право осіб з інвалідністю на працю нарівні з іншими; воно включає право на отримання можливості заробляти собі на життя працею, яку особа з інвалідністю вільно вибрала чи на яку вона вільно погодилась, в умовах, коли ринок праці та виробниче середовище є відкритими, інклюзивними та доступними для осіб з інвалідністю. Держави-учасниці забезпечують і заохочують реалізацію права на працю, зокрема тими особами, які отримують інвалідність під час трудової діяльності, шляхом ужиття, у тому числі в законодавчому порядку, належних заходів, спрямованих, зокрема: надання особам з інвалідністю можливості для ефективного доступу до загальних програм технічної та професійної орієнтації, служб працевлаштування та професійного й безперервного навчання;

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», при здійсненні реабілітаційних заходів інваліди мають право на: поважливе і гуманне ставлення з боку працівників реабілітаційних установ; вибір виду реабілітації і реабілітаційної установи; отримання інформації про свої права, обовязки, умови та форми здійснення реабілітаційних заходів; відмову від реабілітаційних заходів; конфіденційність інформації особистого характеру, в тому числі стосовно особливостей і характеру ураження здоровя; захист своїх прав і законних інтересів, у тому числі в судовому порядку.

Статтею 2 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» визначено, що законодавство України про соціальний захист ветеранів праці та громадян похилого віку складається з цього Закону та інших актів законодавства України. Громадяни похилого віку користуються всіма соціально-економічними і особистими правами і свободами, закріпленими Конституцією України, іншими законодавчими актами. Дискримінація громадян похилого віку в галузі праці, охорони здоровя, соціального забезпечення, користування житлом та в інших сферах забороняється, а посадові особи, які порушують ці гарантії, притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. Законодавством України встановлюється необхідний рівень гарантій прав громадян похилого віку в усіх сферах життя суспільства. Місцеві ради, місцеві органи виконавчої влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації можуть встановлювати за рахунок власних коштів і благодійних надходжень додаткові гарантії щодо соціального захисту громадян похилого віку.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 8 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право ОСОБА_1, на професійну реабілітацію інвалідів, оскільки прямого обмеження законодавством України на право позивача, щодо навчання за вибраною ним професією «Бджоляр» не встановлено, а тому позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі статей 23,53 Конституції України, статей 24, 27 Конвенції Про права осіб з інвалідністю, статті 31 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», статей 2, 5 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», керуючись статтями 3, 10, 11, 58, 60, 213-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Поновити порушене право ОСОБА_1, шляхом зарахування на навчання в Всеукраїнський центр професійної реабілітації інвалідів за професією «Бджоляр».

Стягнути з Всеукраїнського центру професійної реабілітації інвалідів на користь держави судовий збір у розмірі 640,00грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Д. Рудюк