Справа №442/5837/17
Провадження №2/442/2103/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Заочне

26 жовтня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретаря - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останньою в його користь борг за договором позики в сумі 100 доларів США, що станом на 03.08.2017 року еквівалентно 2590,42 грн., 5400 гривень, проценти за користування позикою за період з 23 червня 2016 року по 07.08.2017 року в сумі 858,46 грн., а всього 8848,88 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що 23.06.2016 року він позичив відповідачу 100 доларів США та 5400 грн., які останній зобовязався повернути до 15.07.2017 року, про що написав розписку.

Однак свої зобовязання станом на день подачі позову відповідач не виконав. Вважає, що крім основної суму боргу відповідач повинен сплатити йому проценти за користування позикою, які згідно поданого розрахунку становлять 858,46 грн.

Позивач позовні вимоги підтримав та дав пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві, які просив задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, не повідомивши причин, хоча належним чином повідомлялася про розгляд справи. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

З розписки від 23.06.2016 року вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв грошові кошти в сумі 100 доларів США та 5400 грн., взявши на себе обов'язок повернути гроші в строк до 15.07.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, у строк та в порядку, що встановлені договором ( ч.1 ст.1049 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як вбачається з розписки від 23.06.2017 року, у такій не було вказівки на те, що договір є безпроцентним. У такому разі, виходячи зі змісту Постанови Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі №6-36цс14, у ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, що має диспозитивний характер, встановлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Вказане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця в разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений.

Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Таким чином, враховуючи встановлену чинним законодавством та практикою судів презумпцію оплатності договору позики, а також те, що умовами договору позики від 23.06.2016 року не передбачено його безпроцентність, суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача процентів за користування наданою позикою за період з 23.06.2016 року по 07.08.2017 року в порядку ст.1048 ЦК України, які згідно наведеного розрахунку складають 858,46 гривень.

Згідно ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України - гривня.

У правовій позиції ВСУ у справі за№ 6-284цс17 висловився про те, що згідно статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законни платіжним засобом на території України. Разом з тим, ч.2 ст. 524 та ч.2 ст. 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національний банк України» офіційний валютний курс - курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України як уповноваженим органом держави.

Згідно Наказу Міністерства фінансів від 10.08.2000 року № 193 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку «Вплив змін валютних курсів», валютний курс - це встановлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни.

Згідно Повідомлення НБУ України станом на 03.08.2017 року офіційний курс гривні до долара США становить у співвідношенні 100 доларів США - 2590,4180 гривень.

У зв'язку з тим, що відповідач зобов'язання за договором позики не виконав, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 8848,88 грн. (2590,42 грн.+5400 грн.+858,46 грн.), підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, законними та в повному обсязі доведеними з боку позивача.

При розгляді справи судом прийнято до уваги, що договір позики укладено у відповідності до вимог чинного законодавства, що при їх укладенні кожна з сторін діяла добросовісно і дійшла домовленості відносно всіх основних і суттєвих його умов, в тому числі про юридичну природу договору, строк його дії, суми позики, коло обов'язків і прав кожної з сторін; що договори позики укладено у письмовій формі (розписки), всі умови договору виконані; договір вчинено правомочними сторонами, а також наявність у позивача договору-розписки, що свідчить про неповернення відповідачем боргу, а тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути заборгованість за договором позики.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214,224, 226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, суму боргу за договором позики від 23.06.2016 року в розмірі 8848,88 (вісім тисяч вісімсот сорок вісім гривень вісімдесят вісім копійок) гривень та 640 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Хомик А.П.