АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6946/17 Головуючий ІІ інстанції Кісь П.В.
Категорія: сімейні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого: - ОСОБА_1

суддів: - ОСОБА_2,

-ОСОБА_3,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів, -

встановила:

22.11.2016 року ОСОБА_4 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_6, в якій просив визнати недійсним шлюб між ним та відповідачем, стягнути з останньої на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття. Також просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2016 року вказану позовну заяву було повернуто позивачу для звернення до належного суду, яку ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 02 лютого 2017 року скасовано та справу передано до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

15.02.2017 року ухвалою судді було відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_6 в частині про стягнення аліментів. Позовну заяву в частині вимог ОСОБА_4 про визнання шлюбу недійсним повернуто позивачу для звернення до належного суду, оскільки ОСОБА_6 значиться зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

У подальшому, до початку судового розгляду справи, представник позивача подав до суду уточнену позовну заву, якою просив: визначити місце проживання малолітніх дітей з батьком, визнати недійсним шлюб між сторонами, сягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2017 року відмовлено представнику ОСОБА_4 ОСОБА_5 у прийнятті до розгляду позову в частині визнання недійсним шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та в частині позову про визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком ОСОБА_4

Також, представник позивача подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме просив поділити спільне майно подружжя легковий автомобіль марки HONDA CRV 2007 року випуску, грошові кошти у розмірі 136553 дол. США 5 центів, а також кошти у розмірі 26000 доларів США, які були внесені ОСОБА_4 на пенсійний рахунок ОСОБА_6 у банк.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2017 року відмовлено представнику ОСОБА_4 ОСОБА_5 у прийнятті до розгляду заяви про збільшення позовних вимог.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 22 вересня 2017 року про відмову у прийнятті до розгляду заяви про збільшення позовних вимог представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати, як незаконну та постановити нову про прийняття заяви представника позивача ОСОБА_5 про збільшення позовних вимог стосовно поділу спільного майна подружжя.

Зазначав, що суд першої інстанції неправильно вирішив це питання, оскільки не врахував, що у даному випадку вимоги про стягнення аліментів та поділ спільного майна виникають з одного матеріально-правового відношення шлюбу укладеного між сторонами.

23.11.2017 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 надійшла заява про відмову від вищезазначеної апеляційної скарги з посиланням на ч.4 ст. 300 ЦПК України.

Сторони та їх представники, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Представник відповідача подала заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, інші особи, які приймають участь у справі про причину неявки не сповістили. Зважаючи на вимоги ч.1 ст.303-1, ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглядається за відсутністю цих осіб.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява про відмову від апеляційної скарги підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 300 ЦПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право протягом усього часу розгляду справи відмовитися від неї повністю або частково. Питання про прийняття відмови від апеляційної скарги і закриття у зв'язку з цим апеляційного провадження вирішується апеляційним судом, що розглядає справу, в судовому засіданні. Повторне оскарження цього рішення, ухвали з тих самих підстав не допускається.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" № 12 від 24.10.2008 р., прийняття відмови від апеляційної скарги не пов'язується з обовязком апеляційного суду перевіряти, чи у зв'язку з такою відмовою не порушуються права будь-яких осіб, оскільки право особи на відмову від апеляційної скарги не обмежене.

Відповідно до ст.ст. 11, 27, 31 ЦПК України, передбачено право особи, яка бере участь у розгляді справи, розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд, а тому відмова від апеляційних скарг є добровільним волевиявленням позивача, не суперечить вимогам діючого законодавства та не порушує права сторін у даній справі.

Сторона може брати участь у цивільній справі особисто або через представника; представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа; обмеження повноважень представника мають бути письмово застережені його довірителем, про припинення представництва має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви або усної заяви, зробленої у судовому засіданні (ст. 38 ч. 1, ст. 44ч.ч. 1, 2, 4 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, довіреністю, посвідченою 03.11.2016 року публічним нотаріусом провінції ОСОБА_9, Канада за реєстровим № ОСОБА_10 надав представнику ОСОБА_5 увесь передбачений цивільним процесуальним законом обсяг повноважень на його представництво у суді (ст. 42 ч. 1 п. 1, ч. 2 ЦПК України), застережень щодо обмеження повноважень представника, при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, ця довіреність не містить та про припинення повноважень представника позивач суд не повідомляв.

Судова колегія вважає за можливе прийняти відмову від апеляційної скарги, у звязку з цим закрити апеляційне провадження у даній справі, враховуючи те, що матеріали справи не свідчать про наявність обставин, які цьому перешкоджають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 300, 304, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Заяву представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 - задовольнити та прийняти відмову від апеляційної скарги.

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2017 року про відмову представнику ОСОБА_4 ОСОБА_5 у прийнятті до розгляду заяви про збільшення позовних вимог - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

ОСОБА_3