АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 666/6207/15 Головуючий в І інстанції: Дорошинська В.Е.
Номер провадження: 22-ц/791/988/17 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.

секретар Зварич С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (третя особа - Інспекція з питань захисту прав споживачів у Херсонській області) про визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсним кредитний договір №HECFGK00001820 від 15.03.2007 року, укладений між сторонами.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2017 року було відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати зазначене судове рішення і постановити ухвалу, якою накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на порушення норм процесуального права. Зокрема вказав, що суд не звернув увагу на те, що в забезпечення виконання кредитного договору укладено договір іпотеки, предметом якого є належна йому вказана квартира і кредитним договором передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя. З боку банку на адресу позичальника в телефонному режимі постійно вимагається сплата заборгованості та лунають погрози без його відома переоформити квартиру на третіх осіб без повідомлення позивача. Це в свою чергу зробить неможливим чи утруднить виконання можливого рішення суду про визнання кредитного договору недійсним. Такоє зазначив, що поза увагою суду залишилась та обставина,що іпотечний договір є похідним від кредитного та укладався для забезпечення його виконання.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на такій підставі.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.152 зазначеного Кодексу позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до ч.ч.2 і 3 ст.152 зазначеного Кодексу у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову; види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову": єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням цих заходів (п.4.).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом в листопаді 2015 року (а.с.2-4).

Відповідно до поданої заяви про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.51).

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що неприйняття заходів забезпечення позову може утруднути чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки до нього він прийшов при порушенні норм матеріального і процесуального права.

З матеріалі вбачається таке.

Між сторонами укладено кредитний договір №HECFGK00001820 від 15.03.2007 року, за яким банк надав позивачу кредитні кошти в розмірі 53100 доларів США на строк до 15.03.2027 року під 12% річних (а.с.4-6).

Відповідно до договору іпотеки від 15.03.2007 року ОСОБА_3 (Іпотекодавець) надав в іпотеку в забезпечення виконання зобов'язань за укладеним між ним та ЗАТ КБ "ПриватБанк" (Іпотекодержатель) кредитним договором №HECFGK00001820 від 15.03.2007 року належну йому 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.57-59).

Договором передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу до іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст.38 Закону України "Про іпотеку" (п.27).

При цьому сторони погодили початкову ціну предмета іпотеки, а саме 227250грн.

Отже, з наведеного вбачається право банку в позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки.

Зазначене дає підстави вважати обгрунтовними доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на вказану квартиру.

Задоволення позову як наслідок тягне за собою недійсність договору іпотеки. А тому невжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання чи ускладнення виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вирішив питання про забезпечення позову з порушенням норм процесуального права.

На підставі вказаного ухвала підлягає скасуванню з постановленням ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.2 ст.312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2017 року скасувати, постановити ухвалу з цього питання.

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (третя особа - Інспекція з питань захисту прав споживачів у Херсонській області) про визнання недійсним кредитного договору шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 15.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №1201.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська