Справа № 544/1137/17
№ пров. 2/544/516/2017
Номер рядка звіту 48
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 листопада 2017 року Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Ощинської Ю.О.,

за участі секретаря Пірогова В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Пирятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 у листопаді 2017 року звернулася у суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. У позові вказав, що на даний час сімя сторін фактично розпалась. Підставою для розпаду сімї стали втрата взаємних почуттів та різні погляди на сімейне життя, шлюбні відносини між нами припинено з 1996 року. Позивач примиритися категорично не бажає. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Позивач у судове засідання не зявилася, на адресу суду надіслала заяву у якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення в газеті «Зоря Полтавщини».

Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом установлено, що факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим 05.06.1976 Пирятинським райвідділом РАЦС Полтавській області (а.с. 5).

Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно з'ясовано взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Зясувавши фактичні взаємини подружжя, врахувавши норми сімейного законодавства, та те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, суд рахує, задовольнити позов та розірвати шлюб.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 3, 24, 112 СК України, с у д-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Дмитренко), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканкою вул. Івана Франка, 32А, м. Пирятин Полтавської області та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканцем вул. Івана Франка, 32А, м. Пирятин Полтавської області, зареєстрований 05 червня 1976 року Пирятинським райвідділом РАЦС Полтавській області, актовий запис № 48.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 дошлюбне прізвище не відновлювати.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя -