АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/741/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2730/17Головуючий у 1-й інстанції Фадєєва С.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого : Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Карпушина Г.Л.

секретар: Діхтяр Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 серпня 2015 року

по справі за позовом Комунального підприємства "Теплоенерго" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року КП «Теплоенерго» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та підігрів води, в якому просило стягнути з відповідачки суму основного боргу 3022, 95 грн. та судовий збір.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 серпня 2015 року позовні вимоги Комунального підприємства "Теплоенерго" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" заборгованість за надані послуги у сумі 2667, 52 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і відмовити КП «Теплоенерго» в задоволенні позовних вимог. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не оформлений належним чином та містить невірні розрахунки

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 14 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 серпня 2015 року змінено, зменшено суму заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" з 2667, 52 грн. до 1694, 23 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.11.2016 року касаційну скаргу Комунального підприємства «Теплоенерго» задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 14 грудня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 879 від 16.08.2002 року «Про визначення виконавців послуг у комунальному житловому фонді м.Кременчука» комунальне підприємство «Теплоенерго» визначено виконавцем, яке безпосередньо надає споживачам комунальні послуги з гарячого водопостачання та теплопостачання.

Будинок, в якому проживає відповідач, перебуває на обслуговуванні КП «Теплоенерго», а ОСОБА_2 є споживачем послуг, які надає позивач за адресою: АДРЕСА_1, що нею не заперечується. Між сторонами письмовий договір про надання послуг не укладався.

За надання послуг по теплопостачанню та підігрів води ОСОБА_2 сплачувала не в повному обсязі, в звязку з чим за період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 3022, 95 грн.

19.11.2013 року позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 боргу за надані послуги, судовий наказ від 23.12.2013 року скасовано ухвалою суду від 29.08.2014 року, у зв»язку з наявністю спору про право.

Відповідачем ОСОБА_2 у суді першої інстанції заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до п.5 ч. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до п. 10 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 року Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживач зобовязаний вносити щомісячну плату за надані послуги, згідно встановлених тарифів.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Оскільки позивач звертався до суду 19.11.2013 року із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, то строк позовної давності перервався, проте, щодо вимог про стягнення заборгованості з 01.01.2010 року по 18.11.2010 року, строки позовної давності минули, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що розмір заборгованості ОСОБА_2 необхідно обраховувати з 19.11.2010 року по 01.01.2015 року.

Відомості у розрахунках заборгованості щодо сум, які сплачувалися ОСОБА_2 в рахунок оплати отриманих послуг з теплопостачання та гарячого постачання, дат оплати, фактичної кількості послуги, не суперечать відомостям, що містяться в квитанціях, наданих відповідачем, та є аналогічними. Так, у споживача заборгованість з опалення складається: за січень 2010 року - в сумі 145,66 гривень, березень 2010 року в сумі 209,77 гривень, лютий 2011 року 418,30 гривень, квітень 2011 року 239,91 гривень, листопад 2011 року 188,95 гривень, лютий 2012 року 458,71 гривень, березень 2012 року 142,17 гривень, квітень 2013 року 224,14 гривень, листопад 2013 року 206,13 гривень, березень 2014 року 279,05 гривень, січень 2015 року 456,22 гривень + 53,94 гривень за гарячу воду.

Наданими позивачем розрахунками підтверджується розмір боргу відповідача за період з 01.02.2011 року по 01.01.2015 року, виходячи з встановлених тарифів та з обсягу наданих послуг, в сумі 2667 гривень 52 коп. (борг за період з 19.11.2010 року по січень 2011 року включно відсутній).

Враховуючи, що позивач в період з листопада 2011 року по січень 2015 року надавав послуги з теплопостачання та підігріву води за адресою: АДРЕСА_2, належних доказів невірності проведених позивачем розрахунків виниклої заборгованості за надані послуги відповідач не надала, також враховуючи строк позовної давності перерваний поданням КП «Теплоенерго» до суду заяви про видачу судового наказу у листопаді 2013 року, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «Теплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання та підігрів води і відсутність підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неналежності доказу, зокрема, розрахунку заборгованості по особовому рахунку №129329, без підпису посадових осіб, без підтвердження належності цього рахунку. Так, розрахунок заборгованості абонента ОСОБА_2 по о/р 129329 за адресою: вул. 50-річчя СРСР, 39, кв. 2, приєднаний до позовної заяви, скріплений печаткою підприємства та підписом начальника ВЗТЕ ОСОБА_3 (т.1 а.с. 4-6), таким же чином завірені і витяги з особового рахунку, приєднані до матеріалів справи позивачем 02.06.2015 року (т.1 а.с. 28-89). Окрім того, у квитанціях про сплату за послуги теплопостачання, долучених до справи самою відповідачкою, зазначений особовий рахунок по якому вона вносила платежі, за №129329.

На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду, які б були підставою для скасування рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підписи) ОСОБА_4

ОСОБА_5

З оригіналом згідно: ОСОБА_1