У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом заступника Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області до ОСОБА_4, третя особа - Управління Держземагенства у м. Василькові та Васильківському районі Київської області, про визнання недійсним державного акта на земельну ділянку та її витребування, за касаційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року заступник Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 23 жовтня 2009 року ОСОБА_4 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, за яким їй передано у власність земельну ділянку, площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1. Державний акт виданий на підставі рішення Крушинської сільської ради від 03 липня 2016 року № 32-ІІІ-V. Проте відповідно до протоколів свідчень депутатів Крушинської сільської ради V скликання рішення про надання земельної ділянки ОСОБА_4 не приймалось.

Просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 23 жовтня 2009 року, виданий на ім'я ОСОБА_4, площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером НОМЕР_2, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 42, скасувати державну реєстрацію та витребувати вказану земельну ділянку на користь Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 19 вересня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі перший заступник прокурора Київської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судами встановлено, що 23 жовтня 2009 року ОСОБА_4 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, згідно з яким їй передано у власність земельну ділянку, площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1. Державний акт виданий на підставі рішення Крушинської сільської ради № 32-ІІІ-V від 03 липня 2006 року (а.с. 7).

У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження підроблення, фальсифікації чи відсутності рішення Крушинської сільської ради № 32 від 03 липня 2016 року, 03 сесії, V скликання, на підставі якого ОСОБА_4 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що прокурором обрано неналежний спосіб захисту, оскільки не оскаржено рішення сільської ради, на підставі якого видано державний акт, не доведено факту підробки рішення, оскільки відповідне рішення міститься в технічній документації із землеустрою на ім'я відповідачки, а у протоколі № 3 03 сесії Vскликання є запис про прийняття рішення № 32-ІІІ-V від 03 липня 2006 року, відтак прокурор не довів обставин, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому суди правильно відмовили у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Маляренко А.В., Ступак О.В.