28.09.2017 Справа № 363/4109/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року м. Вишгород
Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Баличевої М.Б., секретаря Кашоїди М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської областіпро позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,-
В С Т А Н О В И В :
Уточнивши позовні вимоги позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого вказала, що з 07.07.2001 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3 . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області 25.12.2009 року шлюб між ними було розірвано. Батько дитини, відповідач у справі ОСОБА_2 з травня 2009 року проживає окремо в іншому місті та жодного з покладених на нього законом обов`язків батька не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь якої іншої участі у вихованні дитини. Згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04.11.2009 року відповідач повинен сплачувати щомісячно на її користь аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання їх доньки, починаючи з 29.09.2009 року і до її повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_1 включно, але не менш ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вказала, що вони домовились з ОСОБА_2 , що він буде сплачувати аліменти самостійно і на виконання рішення суду виконавчий лист вона не подавала. Відповідач виконував їхні домовленості по мірі своїх можливостей, але постійно різними сумами і в бік зменшення, однак на протязі 2016 року відповідач надає допомогу на дитину як йому заманеться по чотири п`ять місяців зовсім не надає допомоги, а якщо надає, то не більше ніж 500 грн. із великим запізненням. Всі питання щодо виховання дитини вирішується нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Додатково їх донька займається в гуртках, навчається у школі мистецтв по класу фортепіано. Ці заняття дуже потрібні їх доньці, оскільки вона має музичні та вокальні здібності і відвідує музичну школу із задоволенням. Для розвитку дитини вона прикладає всі свої зусилля та можливості, постійно відслідковує для неї безкоштовні тренінги та заняття, події для її різнобічного розвитку. Службою у справах дітей було проведено перевірку та складено акт обстеження житлово побутових умов їх сім`ї, в якій проживає неповнолітня донька, якою встановлено, що для дитини створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини. Оскільки відповідач на протязі восьми років не проявляє заінтересованості в житті їх доньки, не цікавиться її успіхами та станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, змушена звернутись до суду з вказаним позовом та просить суд, позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на оздоровлення, розумовий і духовний розвиток в розмірі 8 400 грн., а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.
Представник позивача у судовому засіданні уточнену позовну заяву повністю підтримав, просив суд її задовольнити, з підстав викладених в уточненій позовній заяві.
Відповідач у судовому засіданні позовну заяву не визнав, надав письмові заперечення на позов, та пояснив, що позовна вимога про позбавлення його батьківських прав є необґрунтованою, оскільки він сплачує аліменти на дитину та по можливості бере участь у її вихованні. Позивач навпаки формує у дитини образ поганого батька та перешкоджає йому проводити з дитиною час. Жодних доказів його ухилення від виховання дитини позивач не надала, сам факт проживання дитини з позивачем не є доказом його ухилення від виховання дитини. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними, а тому в задоволенні позовних вимог просив суд відмовити. Крім того, пояснив, що у відповідності до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16.03.2017 року з нього стягується щомісячно аліиенти на утримання його малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також з нього стягується на користь ОСОБА_5 грошові кошти на утримання останньої в розмірі 1/10 частини від його заробітку щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 трьох років.
Представник третьої особи орган опіки та піклування Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської областіу судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення уточнених позовних вимог, але при наявності належних доказів по справі.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовну заяву не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що з 07.07.2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі.
ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_3 , у свідоцтві про народження дитини сторони записані батьками (а.с. 5).
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області 25.12.2009 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 15).

Згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04.11.2009 року ОСОБА_2 повинен сплачувати щомісячно на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 29.09.2009 року і до її повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_1 включно, але не менш ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 6).

З матеріалів справи також видно, що неповнолітня ОСОБА_3 займається в гуртках, навчається у школі мистецтв по класу фортепіано та відвідує всілякі заходи в театри, кіно та пиймає участь у різних конкурсах та веде активну участь у шкільних заходах (а.с. 7-8, 37-39, 56-57, 127-129).

10 листопада 2016 року службою у справах дітей було проведено перевірку та складено акт обстеження житлово побутових умов сім`ї позивача ОСОБА_1 , в якій проживає неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою встановлено, що для дитини створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини (а.с. 36)

З довідки № 85 від 15.05.2017 року видно, що ОСОБА_2 працює у військовій частині НОМЕР_1 з 14.09.2016 року та займає посаду начальника служби ПММ, з посадовим окладом у розмірі 1030, 00 грн. Відповідно до наданого розрахунку заробітної плати ОСОБА_2 за останні шість місяців, видно, що з його заробітної плати утримуються аліменти у розмірі 50% від його доходу (а.с. 113).

З копії рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16.03.2017 року видно, що з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання їх малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.12.2016 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 грошові кошти на утримання останньої в розмірі 1/10 частини від його заробітку щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 трьох років, починаючи з 09.12.2016 року (а.с. 114-116).

Рішенням виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 29.11.2016 року № 413 було вирішено офіційно попередити ОСОБА_2 про необхідність виконувати батьківськи обов`язки щодо виховання своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 13.06.2017 року № 95 було вирішено вважати доцільним позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , оскільки останній з дитиною не спілкується, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, матеріально не допомагає. Наразі проживає в місті Києві, має нову родину, дітей від іншого шлюбу (а.с. 138-139).

Відповідно до ч. 3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтями 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства", передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважних причин і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків , є хронічними наркоманами або алкоголіками та інше.

Як зазначено в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав"від 30.03.2007 року №3, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та ін., що свідчить про свідоме нехтування батьками своїми обов`язками.

Оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, такий кардинальний захід застосовується лише тоді коли інші заходи впливу на батьків не дають належного результату та вичерпали себе.

В свою чергу, жодних заходів впливу за невиконання батьківських обов`язків, в тому числі і притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, вжито не було, що унеможливлює застосування такого засобу як позбавлення батьківських прав.

Згідно ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

В матеріалах справи наявний висновок виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Однак, у висновку жодним чином не відображено на підставі яких документів орган опіки та піклування встановив факт невиконання батьківських обов`язків. Висновок на думку суду є необґрунтованим, не містить жодних об`єктивних даних стосовно суті питання та даних щодо наявності чи відсутності винних дій в ухиленні батька від виховання доньки, в ньому не зазначається доцільності втручання в життя дитини шляхом позбавлення батька батьківських прав та висновків про те, яким чином позбавлення батьківських прав захистить інтереси дитини.

Позбавлення відповідача батьківських прав не узгоджується і з положеннями Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яка як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав не відповідає інтересам дитини, яка потребує піклування обох батьків і яку можливо позбавити родинних стосунків з батьком лише в крайньому випадку, з метою забезпечення її інтересів.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і навіть за умов доведеності тих обставин, що відповідач тривалий час утримувався від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, вони не свідчать про його свідоме нехтування своїми обов`язками.

Згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до положень ст. 141 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Статтею 157 СК України передбачено обов`язок батьків, котрі проживають окремо, брати участь у вихованні дитини, вони мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитини, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Однак, враховуючи ставлення відповідача ОСОБА_2 до доньки ОСОБА_3 , зокрема позицію щодо підтримки стосунків із дочкою і бажання їх налагодження, бажання брати участь у її вихованні, що вказує на не байдужість до долі своєї дитини, категоричне заперечення проти задоволення вимог позивачки, тобто проти позбавлення батьківських прав, а також враховуючи, що до відповідача не застосовувались заходи адміністративного впливу з питань неналежного відношення до своїх обов`язків по вихованню дочки, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про батьківських прав стосовно дочки, а тому, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними та не підтвердженими належними доказами, а тому не підлягають до задоволення .
Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на оздоровлення, розумовий і духовний розвиток в розмірі 8 400 грн. судом зазначається наступне.

За змістом ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Таким чином, доведенню підлягає наявність у дитини здібностей, талантів, хронічної хвороби чи каліцтва, що є особливими обставинами і є підставою для стягнення з іншого із батьків додаткових витрат.

Посилання ОСОБА_1 на необхідність стягнення додаткових коштів з відповідача у зв`язку з наявністю у дитини особливих здібностей та талантів, що потребують розвитку не є переконливими, оскільки, бажання одного з батьків розвивати дитину всесторонньо, зокрема відвідування дитиною додаткових занять, гуртків до особливих обставин не відноситься.

За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Твердження позивачки про наявність у неповнолітньої ОСОБА_3 переодичних захворювань, що потребує значних витрат на лікування та є підставою для стягнення з відповідача додаткових витрат не підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема медичними довідками, висновками лікарів, квитанціями (чеками) про вартість ліків.
Виходячи з рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини, майнового стану платника аліментів, розміру визначених судом аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 , а також відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження особливих обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

На підставі ст.ст.19, 141,153,164, Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд ,-
В И Р І Ш И В :
У задоволенні уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської областіпро позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий М.Б. Баличева