н/п 2/490/2898/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 жовтня 2017р. м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді - Чулуп О.С.

при секретарі - Балдич Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 Григорывни, ОСОБА_3

за участю третьої особи Товарна Біржа "Нерухомість-Південь"

про визнання договору дійсним

в с т а н о в и в:

Позивачі звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 Григорывни, ОСОБА_3 за участю третьої особи Товарна Біржа "Нерухомість-Південь" про визнання дійсним договору купівлі-продажу кв. №20 по просп.Леніна буд.№124-А у м.Миколаєві, що був укладений між сторонами 25.10.2001р. на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» за №5228 та зареєстрований 09.11.2001р. за №115 в Миколаївському МБТІ. Позивач вказує, що їм стало відомо про недійсність біржової угоди і необхідність підтвердити її дійсність у судовому порядку, оскільки при оформленні ними договору купівлі-продажу не були виконанні вимоги ст.227 ЦК України, у частині нотаріального оформлення зазначеної угоди.Крім того позивачі вказують, що договір купівлі-продажу нерухомого майна був виконаний сторонами належним чином, і дотепер не виникало ніяких претензій і спорів по ньому. Позивачі до судового засідання не зявилися, надали заяви, в якій просять заочно розглянути дану справу, вказані вимоги підтримують.

Відповідач в судове засіданні не з?явився, про місце дату та час розгляду справи повідомлений, позивач згідний на заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.2ст.220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що сторони уклали договір купівлі-продажу квартири №20 по просп.Леніна буд.№124-А у м.Миколаєві. Даний договір був укладений на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» за №5228 25.10.2001р. Предмет договору купівлі-продажу - квартира квартири №20 по просп.Леніна буд.№124-А у м.Миколаєві, загальною площею 37,20кв.м., жилою 18,9кв.м., складається з однієї житлової кімнати, вартість на момент укладення договору - 30054,00грн. Договір містить вказівку на те, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Текс договору містить відмітку про те, що даний договір зареєстровано 09.11.2001р. за №115 в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації. Отже, судом встановлено, що продавець предмета спірного договору набув права на цей об?єкт нерухомості за сумнівним правочином, який не посвідчений нотаріусом.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод суд повинен перевірити чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Відповідно до ст.47 ЦК України (в редакції 1963р.) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Відповідно до ст.227 ЦК України (в редакції 1963р.) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Таким чином, оскільки судом встановлено, що продавець, як сторона спірного договору, в свою чергу набув право власності на предмет спірного договору в результаті сумнівного правочину, який не був посвідчений нотаріально, то відповідно і спірний договір купівлі-продажу не підлягав нотаріальному посвідченню.

Позивачем не подано суду доказів, які свідчать про те, що сторони договору зверталися до нотаріуса для посвідчення спірного договору та про відмову нотаріуса посвідчити даний договір, а також в тому, що відповідач ухиляється від посвідчення спірного договору нотаріально.

Отже, судом встановлено, що договір, який сторони бажають визнати дійсним, не підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки одна із сторін спірного договору, набула право власності за правочином, який не посвідчений нотаріально. Даний договір не був посвідчений нотаріально, оскільки сторони не звертались до нотаріуса для посвідчення договору, тобто ніяких дій щодо його нотаріального посвідчення сторони не вчиняли. А тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,212,224-226 ЦПК України,ч.2ст.220,ч.1,3,4 ст.203 ЦК України, суд,

В И Р І ШИ В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири № 20 в будинку № 124-а по просп.Центральний, в м.Миколаєві укладеного 25.10.2001р. між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ? відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та у строки передбачені ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Рішення може бути переглянуте Центральним районним судом м.Миколаєва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя