АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №647/2700/14-ц Головуючий в І інстанції Волошин Р.Р. Провадження №22-ц/791/23/17 Доповідач: Воронцова Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоВоронцової Л.П.,
суддів:Базіль Л.В.,
Ігнатенко П.Я.,
секретарПісоцька Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, діючого від імені ОСОБА_6 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 10 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області, ОСОБА_8, третя особа - Реєстраційна служба Бериславського районного управління юстиції Херсонської області, про визнання рішення незаконним, визнання свідоцтва про право власності недійсним та скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернулася з вище зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що після смерті її батьків - ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року та ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, відкрилася спадщина на належне їм майно, на яке вона є єдиним спадкоємцем за законом.

Зазначала, що з 18 липня 1987 року до 31 травня 2000 року її батько - ОСОБА_9 проживав у с. Тягинка Бериславського району Херсонської області у будинку, який належав його батькові - ОСОБА_11 та на цьому подвір'ї збудував новий житловий будинок. Рішенням виконавчого комітету Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 13 квітня 1988 року за батьком визнано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1. 13 квітня 1988 року на ім'я батька видано свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_2. З 2000 року в цей житловий будинок з дозволу ОСОБА_12, яка доглядала за ним, вселилася сім'я ОСОБА_8, яка продовжує проживати у спірному житловому будинку.

Про наявність у власності її батька спірного житлового будинку їй стало відомо у травні 2014 року, у зв'язку з чим вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини. Одночасно з цим їй стало відомо, що ОСОБА_8, проживаючи в житловому будинку батька, на підставі рішення виконавчого комітету Тягинської сільської ради від 23 лютого 2012 року №12 стала власником спірного жилого будинку, отримавши 25 грудня 2012 року свідоцтво про право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3. Незважаючи на різність нумерації спірного житлового будинку в правовстановлюючих документах, житловий будинок №11 та №7 за указаною адресою є одним і тим самим будинком та розташований на одному і тому самому подвір'ї. Іншого будинку ОСОБА_8 не будувала. Жодні підстави припинення права власності батька на спірний будинок відсутні.

Наявність зазначеного рішення та виданого на його підставі свідоцтва про право власності на ім'я відповідачки, вона вважає незаконними, оскільки позбавляють її можливості оформити спадщину на спірний житловий будинок, який залишився після смерті батька - ОСОБА_9, який вона прийняла у спадщину з часу відкриття спадщини.

З урахуванням зазначеного, позивачка просила визнати незаконними зазначене рішення виконавчого комітету сільської ради та свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок, видане на ім'я відповідачки та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 на спірний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 10 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_13 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Письмові заперечення до суду апеляційної інстанції не надходили.

Враховуючи, що представники сторін надали свої пояснення по суті спору, в останнє судове засідання представник Тягинської сільської ради та ОСОБА_8, будучи належним чином повідомленими не з'явилися, заяви від представника ОСОБА_8 - ОСОБА_14 про відкладення розгляду справи не надходило, а клопотання представника Тягинської сільської ради про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні не стверджені доказами, колегія суддів, враховуючи необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, вважає можливим продовжити розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності того, що оскаржуваним рішенням порушені спадкові права позивача, оскільки вона не довела, що будинок №7, що належить ОСОБА_15, і будинок, що належав померлому ОСОБА_9, є одним і тим самим будинком, незважаючи на різні нумерації; суду не надано доказів, що ОСОБА_6, відмовлено в оформленні спадщини через органи нотаріату.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_9, донькою якого є ОСОБА_6 /а.с. 8,11, т.1/.

Відповідно до акту від 2 квітня 1988 року, складеного секретарем виконкому Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області, ОСОБА_9 проживав за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.16, т.1/.

Згідно архівного витягу від 5 червня 2014 року, рішенням Тягинської сільської ради від 13 квітня 1988 року №27/4 за ОСОБА_9 визнано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 /а.с. 17, т.1/.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 13 квітня 1988 року, виданого на підставі зазначеного рішення виконавчого комітету, ОСОБА_9 належав житловий будинок АДРЕСА_1 /а.с.18, т.1/.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що будинок АДРЕСА_1, є одним і тим самим, який належав на праві власності батьку позивачки - ОСОБА_9, відповідно до свідоцтва про право власності від 13 квітня 1988 року, незважаючи на відсутність офіційних даних у Тягинській сільській раді щодо зміни нумерації будинків.

Згідно довідки №692 від 20 травня 2014 року за даними загальної книги реєстрації громадян Тягинської сільської ради - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 18 липня 1987 року і знятий з реєстрації 31 травня 2000 року /а.с.12, т.1/.

Рішенням виконавчого комітету Тягинської сільської ради від 23 лютого 2012 року за ОСОБА_8 визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 і 25 грудня 2012 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно та здійснено реєстрацію прав /а.с. 19,20, т.1/.

Як пояснив допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_16, який зазначений в акті огляду будинку від 02 квітня1988 року /а.с.16, т.1/ вказаний у акті будинок складався з невеличкого старого будинку і літньої кухні, який належав батьку ОСОБА_9 - ОСОБА_11. Згодом ОСОБА_9 на цій земельній ділянці збудував новий будинок, той, у якому нині живе сім'я ОСОБА_8.

Представник Тягинської сільської ради ОСОБА_17 пояснив, що у сільській раді відсутні відомості щодо зміни нумерації будинків по АДРЕСА_3. Рішення про передачу у власність ОСОБА_8 житлового будинку було прийнято у зв'язку з тим, що вона з сім'єю з 2000 року проживала у ньому та утримувала його, на підставі поданої нею заяви, та з дотриманням процедури.

Згідно до рішення виконавчого комітету Тягинської сільської ради Бериславського району б/н від 12 грудня 1993 року і додатку до нього, ОСОБА_9 передано у приватну власність для обслуговування житлового будинку і підсобного господарства земельну ділянку площею 0,12га /а.с.56,57, т.2; а.с. 224,225, т.1/.

Відповідно до довідки Тягинської сільської ради від 24.09.2015 року по АДРЕСА_1 відсутній житловий будинок за №11, натомість за даними погосподарської книги обліковується будинок №7, власником якого є ОСОБА_8 /а.с.261, т.1/.

У травні 2000 року ОСОБА_9 знявся з реєстрації у АДРЕСА_2 та зареєструвався у АДРЕСА_4 - за місцем реєстрації своєї доньки, позивачки у справі ,ОСОБА_6, де проживав до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 року /а.с.6,12,14, т.1/.

Проживати сім'ї ОСОБА_8 у будинку, збудованому ОСОБА_9, дозволила ОСОБА_12, яка доглядала за будинком на прохання ОСОБА_9

Відповідачка не заперечує, що будинок, у якому її сім'я проживала спочатку у якості наймачів (квартирантів), вона не будувала, дійсно це домоволодіння, яке належало ОСОБА_9 Вона намагалася вирішити зі спадкоємцями ОСОБА_9 питання щодо продажу їй вказаного будинку, однак вони не зійшлися у його вартості.

Відповідно до даних у технічному паспорті на житловий будинок по АДРЕСА_1 зазначено рік забудови будинку,будівель і споруд - 1987 і 1960рр. /а.с.69-71, т.1/.

Порядок реєстрації нерухомості в Українській РСР на час будівництва спірного будинку регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року. Відповідно до п. 20 цієї Інструкції, факт наявності запису у погосподарській книзі є достатнім обґрунтуванням права власності на будинок і сільській місцевості.

Наявність записів в погосподарських книгах Тягинської сільської ради №8 за 1986-1987-1990рр. та № 2а за 1991-1995 р. р. оглянуті в судовому засіданні апеляційним судом, свідчать про те, що за ОСОБА_9 за особовим рахунком НОМЕР_1 рахується житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,12га, без зазначення поштової адреси (погосподарська книга № 8 за 1986-1990рр. /а.с. 59,38/, погосподарська книга №2а за 1991-1995рр. /а.с. 49-50/)

Матеріали справи не містять доказів і відповідачка таких не надала суду, про те, що ОСОБА_9 за життя вчиняв дії щодо відчуження спірного будинку, чи відмовлявся від нього.

На день смерті батька (ОСОБА_9) - ІНФОРМАЦІЯ_4 року, останній постійно проживав з донькою - позивачкою ОСОБА_6, і вона не заявляла про відмову від спадщини.

Згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Таким чином позивачка вважається такою, що прийняла спадщину, незалежно від часу звернення за її оформленням до нотаріальної контори.

Постановою державного нотаріуса Четвертої Одеської державної нотаріальної контори від 03 серпня 2015 року за №2603/02-31 ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і рекомендовано звернутися з позовом до суду.

Колегія суддів за вказаних обставин, вважає, що позивачкою не пропущено строк позовної давності для звернення з позовом до суду, тому заява відповідачки про застосування позовної давності задоволенню не підлягає.

Щодо набуття ОСОБА_8 права власності на будинок АДРЕСА_3, колегія суддів зазначає наступне.

Набуття права власності регламентується главою 24 Цивільного кодексу України. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З матеріалів справи вбачається, що підставою прийняття виконкомом Тягинської сільської ради Бериславського району оскаржуваного позивачкою рішення від 23 лютого 2012 року №12 про визнання за ОСОБА_8 права власності на житловий будинок і господарські будівлі і споруди у АДРЕСА_3, стала її заява /а.с. 169, т.2/. На вказаних підставах закон не передбачає набуття права власності на нерухоме майно, тому вказане рішення є незаконним, а видане на його підставі свідоцтво про право власності на ім'я відповідачки підлягає визнанню недійсним та скасування державної реєстрації цього права.

Суд першої інстанції у повному обсязі не з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та до них суд дійшов при неправильному тлумаченні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню, рішення суду скасуванню з постановленням нового про задоволення позову.

На підставі ст.ст.328,1268 ЦК України, керуючись ст.ст.303,307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_6, задовольнити.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 10 грудня 2014 року скасувати, постановити нове.

Позов ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати незаконним рішення виконавчого комітету Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 23 лютого 2012 року №12 про визнання права власності на житловий будинок і господарські будівлі і споруди АДРЕСА_3 Херсонської області за ОСОБА_8.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 від 25 грудня 2012 року на ім'я ОСОБА_8, видане на підставі рішення виконавчого комітету Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 23 лютого 2012 року №12.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_3 Херсонської області, проведену на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 від 25 грудня 2012 року.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л. П. Воронцова
Судді: Л. В. Базіль П. Я. Ігнатенко