АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 642/52/17 Головуючий суддя І інстанції Вікторов В. В.
Провадження № 22-ц/790/5442/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори про спадкове право
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Піддубного Р.М.,Колтунової А.І.,

за участю секретаря: Плахотнікової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який дії в інтересах ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3, який помер 18.12.2009 року, право власності на 1/2 частину квартири № 1 у будинку № 69 в місті Харкові по вул. Рилєєва, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № 4-03-215843, виданого 03.01.2003 року центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради. У задоволенні позову в частині визнання права власності в порядку набувальної давності - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який дії в інтересах ОСОБА_2 просить зазначене рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позову про визнання права власності в порядку набувальної давності та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з*ясування судом обставин справи. Наполягає на тому, що ОСОБА_2 набула право власності на підставі ст. 344 ЦК України в порядку набувальної давності на ? частину спірної квартири, яка належить ОСОБА_4, оскільки вона більш десяти років безперервно, добросовісно володіє вказаним нерухомими майном і продовжує відкрито володіти ним, утримуючи його, проводячи поточний ремонт та сплачуючи всі комунальні послуги.

Рішення суду першої інстанції в частині визнання права власності в порядку спадкування сторонами не оскаржується, отже і не переглядається.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 вересня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 016733, відповідно якого після реєстрації шлюбу подружжя залишили свої дошлюбні прізвища «Абзалова» та «Козлов».

21 вересня 2005 року позивач ОСОБА_2 зареєструвала своє місце проживання за місцем проживання свого чоловіка ОСОБА_3, тобто за адресою: АДРЕСА_1, та почала постійно проживати у вказаній квартирі разом з чоловіком, що підтверджується штампом у паспорті ОСОБА_2 та довідкою комунального підприємства «Жилкомсервіс» дільниця № 28, виданої 29.11.2016 року за вих. № 1847.

18 грудня 2009 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ВЛ № 245531, виданого 18 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 17114.

Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло ? частина спірної квартири належала померлому ОСОБА_3, а інша ? частина - колишній дружині ОСОБА_3 ОСОБА_4, яка померла 22 липня 2005 року.

Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та прописку за вих. № 1847 від 29.11.2016 року, виданою КП «Жилкомсервіс» дільниця № 28, за адресою: АДРЕСА_1, проживає та зареєстровано дві особи, а саме: позивач ОСОБА_2 - з 21.09.2005 року, та її онука ОСОБА_5 - з 28.12.2010 року. Також, згідно вказаної довідки, за спірною адресою проживали та були зареєстровані: покійний ОСОБА_3 - з 28.08.1996 року по день смерті 12.12.2009 року, та його колишня покійна дружина: ОСОБА_4 - з 17.07.1968 року по день смерті 22.07.2005 року.

ОСОБА_2 наполягає, що з вересня 2005 року відкрито володіла частиною спірної квартири, яка належала ОСОБА_4, вважала, що користується квартирою, яка в цілому належить її чоловіку ОСОБА_3

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Позивач не зазначила, які мала підстави вважати, що вселившись до спірної квартири, набуває право власності на неї. ОСОБА_2 не заперечується, що вона розуміла що спірна квартира їй не належить, вважала квартиру власністю чоловіка.

Сам по собі той факт, що позивач відкрито користувалась чужим нерухомим майном не є підставою для визнання за нею права власності в порядку ст. 344 ЦК України.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Підстав, передбачених ст.309 ЦПК України для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який дії в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді Р.М. Піддубний

ОСОБА_6