Справа № 448/964/16 Головуючий у 1 інстанції: Борисенко В.В.
Провадження № 22-ц/783/1307/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 07 вересня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, з участю заінтересованих осіб Мостиського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області та Мостиської міської ради Львівської області,

в с т а н о в и л а :

рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07 вересня 2016 року заяву Кравця Віктора Георгійовича задоволено. Встановлено факт родинних відносин, а саме Кравець Георгій Павлович, який помер 04.07.1986 року, є рідним сином Кравця Павла Михайловича, який помер 03.03.1952 року. Встановлено факт прийняття Кравцем Георгієм Павловичем, який помер 04.07.1986 року, спадщини, що відкрилася після смерті його батька Кравця Павла Михайловича, який помер 03.03.1952 року.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та факту прийняття спадщини залишити без розгляду. Вважає рішення незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що 03.07.1997 року, згідно договору купівлі-продажу, придбала у Виконавчого комітету Ленінської районної ради у м. Дніпропетровськ ? житлового будинку №64, розташованого у м.Дніпропетровськ на вул. Черногорській. До 03.07.1997 року вказана частина будинку та земельна ділянка ніким не обслуговувалися, будинок не мав жодних комунікацій. У серпні 2013 року невідомий раніше ОСОБА_5 звернувся до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до апелянта з вимогами про встановлення родинних відносин, скасування рішень та визнання недійсним договору купівлі-продажу. Дана справа на даний момент не розглянута. Вказує на те, що в оскаржуваному рішенні немає жодного речення з приводу зясування факту проживання ОСОБА_4 в м. Мостиська та причини звернення саме в цей суд. Фактично заявник з метою вирішення спору про право, який розглядається у районному суді м.Дніпропетровська звернувся з заявою про встановлення фактів, про які йдеться у рішенні суду. Звернувся ж він у Мостиський районний суд в порядку окремого провадження умисно усунувши її та іншого учасника процесу від участі у розгляді такої заяви.

В судове засідання окрім представника особи, що подала апеляційну скаргу решта осіб, що беруть участь у справі (їх представники) не зявилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що від представника заявника до суду надійшла письмова заява, у якій зокрема міститься прохання про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника особи, що подала апеляційну скаргу на її підтримання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд, посилаючись на ст. 256 ЦПК України, п. 7, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, та задовольняючи заяву ОСОБА_4, виходив з того, що 04.07.1986 року відкрилася спадщина після смерті батька заявника ОСОБА_6. До спадкового майна спадкодавця ОСОБА_6 належить також майно, яке він фактично успадкував після смерті свого батька ОСОБА_7, який помер 03.03.1952 року згідно копії запису акта про смерть № 18 від 25.03.1952 року. Однак відсутність свідоцтва про народження батька заявника ОСОБА_8 унеможливлює спадкоємцям (зокрема заявнику ОСОБА_4Г.) оформити свої спадкові права на вищевказану спадщину, так як виникає необхідність встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_6, як сином, та ОСОБА_7, як батьком. Як встановлено судом, ОСОБА_8 народився 1928 року, його батьком був ОСОБА_7, а матірю ОСОБА_9, що підтверджується довідкою ПАТ «Дніпроважмаш» № 847/к від 16.12.2015 року. Крім того, із завіреної копії автобіографії ОСОБА_10 видно, що останній має рідного брата ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а батьками його були ОСОБА_7 та ОСОБА_9. Проживала вказана сімя за адресою: м. Дніпропетровськ, пос. Димитрова, вул. Чорноморська, 48, що підтверджується вищезгаданою довідкою ПАТ «Дніпроважмаш» № 847/к від 16.12.2015 року. Місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 є адреса: м. Дніпропетровськ, пос. Димитрова, вул. Чорноморська, 48, що стверджується копією запису акта про смерть № 18 від 25.03.1952 року помер 03.03.1952 року. Спадкоємцями, що спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняли є його сини ОСОБА_11 та ОСОБА_8. Наведене підтверджується: копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.1964 року; копією заяви ОСОБА_11 адресованої нотаріальній конторі від 15.06.1964 року; копією рішення Дніпропетровського обласного фінансово відділу від 23.05.1961 року. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд дійшов висновку, що у справі встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_6, як сином, та ОСОБА_7, як батьком, а також встановлено, що ОСОБА_8, який помер 04.07.1986 року, прийняв за життя спадщину після смерті свого батька ОСОБА_7, що помер 03.03.1952 року. З огляду на наведене, заявлені ОСОБА_4 вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Аналізуючи оскаржуване рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають.

Відповідно до ст.256 ЦПК України судом може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у звязку із втратою годувальника.

Статтею 256 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном».

Однак, відповідно до ч.6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, судових рішень у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради, треті особи: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, Дніпропетровська обласна рада, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності, поновлення державної реєстрації права власності, визнання права власності на будинок у порядку спадкування за законом та реєстрацію права власності на будинок, тощо, яка перебуває на розгляді у Ленінському районному суді м.Дніпропетровська, між заявником та особою, що подала апеляційну скаргу виник спір стосовно житлового будинку, що розташований у м.Дніпрі, вул. Чорногірська №64. При цьому позивач у згаданій справі (заявник у даній) посилається на те, що згаданий будинок (його частина) у певний період належав його дідові та батькові та він успадкував частину такого у свій час.

При цьому у даній справі заявник просить встановити факт, що його батько ОСОБА_8 є сином ОСОБА_7М (його діда) та прийняття батьком спадщини після смерті діда.

Слід вважати, що у даній справі заявник фактично просить про встановлення фактів, встановлення яких повязується з наступним вирішенням згаданого спору про право.

Зважаючи на вказане, а саме необхідність встановлення вказаних фактів заявнику для вирішення спору про право на майно, колегія суддів вважає, що суд не вправі був проводити розгляд даної заяви в порядку окремого провадження та заява підлягала залишенню без розгляду.

Враховуючи вказане рішення суду підлягає скасуванню із залишенням заяви про встановлення фактів без розгляду.

Вказане не позбавляє заявника права звернутися з такими вимогами в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.4, 310, 313, 314 ч.1 п.3, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргуОСОБА_2 задовольнити.

РішенняМостиського районного суду Львівської області від 7 вересня 2016 року скасувати.

Заяву ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, з участю заінтересованих осіб Мостиського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області та Мостиської міської ради Львівської області залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_14