Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/914/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кіселик С. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

16.05.2017 Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого : судді Кіселика С. А.,

суддів : Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Бодопрост М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Кропивницькому, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів на повнолітнього сина, за апеляційною скаргою ОСОБА_3на рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся з позовом до відповідача про припинення стягнення аліментів на утримання сина на час його навчання. Свої позовні вимоги мотивував тим, що за рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.02.2016 з нього стягнуто аліменти на користь повнолітнього сина на його утримання, в звязку з продовженням навчання, в розмірі 1/6 частини від заробітку позивача. На час ухвалення рішення суду позивач працював на посаді керівника служби охорони приватного підприємства «Юридична Агенція Прецендент». В березні 2016 року, в звязку з отриманою травмою, у позивача погіршився стан здоровя та в липні його звільнено з роботи за згодою сторін. На даний час він не працює, фактично перебуває на утриманні дружини, постійно проходить лікування в закладах охорони здоровя, має хвору матір. Крім того, з нього стягуються аліменти на утримання доньки Ангіліни до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів. Заборгованість по сплаті вказаних аліментів складає 9374,84 грн. Як наслідок позивач не має можливості сплачувати аліменти на повнолітнього сина.

Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 березня 2017 року позов задоволено. Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, які були стягнуті за рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.02.2016 року, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, доходу, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з продовженням навчання з 10.12.216 року по 30.06.2017 року. Стягнення аліментів припинено з 26.10.2016 року. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

Апелянт зазначив, що при постановленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення відповідача та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення представників позивача, які заперечували проти неї, перевіривши матеріали справи та наведені у скарзі доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення зміні в частині визначення дати з якої припиняється стягнення аліментів, із наступних підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, на підставі досліджених доказів, правильно встановив правовідносини які виникли між сторонами і правильно застосував норми матеріального права, що їх регулюють.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.11.2012, з позивача, на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та Ангеліни. В звязку з досягненням ОСОБА_3 повноліття, відповідно до зазначеного рішення суду, аліменти стягуються лише на утримання доньки Ангеліни. Заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки, станом на лютий 2016 року, складає 9374,84 грн. Відповідно до рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.02.2016 з ОСОБА_2, на користь та на утримання ОСОБА_3, стягнуто аліменти на час його навчання, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, до 30.06.2017. Необхідність стягнення аліментів за вказаним рішенням обґрунтована тим, що відповідач працює, має стабільний, хоч і не високий, дохід, а тому надавати сину посильну матеріальну допомогу, хоча б у невеликому розмірі, батько у змозі, враховуючи, що син взагалі не працює, оскільки навчається на денній формі. В липні 2016 року ОСОБА_2 звільнено з роботи за згодою сторін, та з того часу, він ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості та пенсійному фонді не перебуває, житлову субсидію не отримує. 05.03.2016 ОСОБА_2 отримав побутову травму у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, перебував на лікарняному з 05.03.2016 по 24.03.2016.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що у позивача, на даний час, не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду із наступних підстав.

Правовідносини щодо обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів:

-досягнення дитиною 18 років але не більше 23 років;

-продовження навчання;

-потреба у матеріальній допомозі у звязку із навчанням;

-наявність можливості у батьків надавати допомогу.

Ухвалюючи рішення від 23 лютого 2016 року та стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у звязку із продовженням останнім навчання, суд, дослідивши надані сторонами докази, дійшов висновку, про наявність в сукупності всіх вищезазначених юридичних факторів.

Звертаючись до суду із позовом про припинення стягнення аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_2 зазначив, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, у його житті відбулися зміни, а саме, позивач звільнився із роботи, на даний час не має будь якого доходу, знаходиться на утриманні дружини і не має можливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчатися.

На підтвердження своїх доводів щодо відсутності будь яких доходів та неспроможності надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, позивач надав до суду копію наказу № 7-034 від 06 липня 2016 року про припинення трудового договору (а.с.7), довідку Кіровоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області (а.с. 28), лист Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції (а.с. 29), лист повідомлення з Кіровоградського міського центру зайнятості (а.с. 30), інформаційну довідку Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області.

В свою чергу, відповідачем не надано жодного доказу, який би спростовував твердження позивача про відсутність у нього доходу.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, а обовязок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Матеріали справи не містять жодного доказу наявності у ОСОБА_2 можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання.

Цивільним процесуальним законодавством збирання доказів судом, за власної ініціативи, не передбачено і визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 10 ЦПК України).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами і правильно застосував норми матеріального права, що їх регулюють.

В той же час, припиняючи стягнення з 26 жовтня 2016 року, тобто з дня звернення позивача до суду із позовом, суд не звернув увагу на розяснення Верховного Суду України, які надані у п. 23 постанови пленуму № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» де зазначено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Колегія суддів вважає, що аналогічний принцип визначення дати з якої припиняється сплата аліментів має бути застосовано і при звільненні позивача від сплати аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, у звязку із неспроможністю батька надавати матеріальну допомогу.

Тобто, припинення сплати аліментів має відбутись з дня набрання рішення законної сили, а отже, в цій частині рішення підлягає зміні.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 березня 2017 року, в частині встановлення дати припинення стягнення аліментів, змінити.

Припинити стягнення аліментів з дня набрання рішенням законної сили, тобто з 16 травня 2017 року.

В іншій частині рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 березня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя С.А. Кіселик

Судді: Т.М. Авраменко

ОСОБА_5.