Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, третя особа - Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, третя особа - Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2. У даній квартирі зареєстрований він, його неповнолітній син - ОСОБА_7, та неповнолітня донька від першого шлюбу - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 листопада 2011 року ОСОБА_5 була визнана такою, що втратила право користування спірною квартирою. З 2007 року остання разом з донькою не проживають у спірній квартирі, а проживають за адресою:, АДРЕСА_1.

Посилаючись на зазначене, позивач просив суд визнати неповнолітню ОСОБА_6 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 11 січня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано неповнолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою № АДРЕСА_3.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2017 року скасовано рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 11 січня 2017 року.

Ухвалено нове рішення, яким у позові ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей передбачено, що під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судових орган визначає, чи має достатньої інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб'єктів батьківської відповідальності.

Частиною 3 ст. 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Вимогами ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири № АДРЕСА_3.

ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2007 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 листопада 2011 року ОСОБА_5 була визнана такою, що втратила право користування спірною квартирою.

Згідно довідки Комунального підприємства «ЖЕК № 4» №3660 від 18 жовтня 2016року в квартирі № АДРЕСА_3 зареєстровані: позивач ОСОБА_4, його дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до акту КП «ЖЕК № 4» від 19 жовтня 2016 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартирі № АДРЕСА_3 не проживає з вересня 2007 року і по теперішній час.

Згідно довідки Комітету мікрорайону «Северний» м. Слов'янська № 10 від 25 травня 2016 року ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з дочкою ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ІНФОРМАЦІЯ_5.

Установлено, що представник органу опіки та піклування Слов'янської міської ради заперечував проти визнання неповнолітньою ОСОБА_6 такою, що втратила право користування спірною квартирою, оскільки указане призведе до порушення права дитину на житло.

Також судами установлено, що згідно показів свідка ОСОБА_8, яка є матір'ю позивача та бабусею ОСОБА_6, останнім часом стосунки між позивачем ОСОБА_4 та його неповнолітньою донькою погіршились і батько не надає доньці ключі від спірної квартири, в зв»язку з чим остання не має змоги користуватись квартирою.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 втратила право користування спірною квартирою свого батька, оскільки не проживала у вказаній квартирі понад один рік без поважних причин.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у позові ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи та перевірки наданих сторонами доказів (ст. 212 ЦПК України), установивши відсутність підстав для висновку, що неповнолітня ОСОБА_6 не проживає у квартирі свого батька понад рік без поважних причин, обґрунтовано виходив з того, що останню не можна визнати такою, що втратила право користування спірною квартирою. При цьому, судами вірно ураховано вимоги законодавства щодо найкращого забезпечення інтересів дитини та недопустимість порушення зокрема житлових прав неповнолітньої.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта