АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/163/17 Справа № 208/2194/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Гібалюк Т. Я. Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 травня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про звернення стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 02 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №1/077659Д, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 300000,00 дол. США. В забезпечення виконання вказаного договору, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №04TZ/I від 02 квітня 2007 року, згідно якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно - спортивно-оздоровчий комплекс загальною площею 654,50м.кв. по АДРЕСА_1 Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, станом на 09 січня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 210657,02 доларів США, що еквівалентно 3315741,55 грн.

У зв'язку з чим, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1/077659Д від 02 квітня 2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки спортивно-оздоровчий комплекс загальною площею 654,50м.кв. по АДРЕСА_1

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 травня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено та вирішено звернути стягнення на спортивно-оздоровчий комплекс загальною площею 654,50 м2, розташованого по АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, на підставі договору іпотеки № 04ТZ/1 від 02 квітня 2007 року, ПАТ КБ «Приватбанк», з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_2 звернулась із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з огляду на наступне.

Положеннями ст. ст. 526, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Із матеріалів справи вбачається, що 02 квітня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №1/077659Д, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 300000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 01 квітня 2017 року.

Умовами вказаного договору, також, передбачено, що погашення заборгованості повинно здійснюватися щомісяця, в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №1/077659Д від 02 квітня 2007 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №04ТZ/І від 02 квітня 2007 року, відповідно до якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно - спортивно-оздоровчий комплекс, загальною площею 654,50 м2 по вулиці Галини Романової, будинок №4б у м. Дніпродзержинськ (Кам'янське) Дніпропетровської області, належний ОСОБА_2 на праві власності за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержиснька від 01 листопада 2006 року.

Обумовлена сторонами ціна іпотечного нерухомого майна становить 3408750,00 грн.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України.

Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору 1/077659Д від 02 квітня 2007 року, станом на 09 січня 2015 року в ОСОБА_3 утворилась заборгованість у розмірі 210657,02 дол. США, що за курсом 15,74 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09 січня 2015 року, еквівалентно 3315741,55 грн. та складається з:

- 155006,84 дол. США - заборгованість за кредитом;

- 33945,93 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 11657,84 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

- 15,88 дол. США - штраф (фіксована частина);

- 10030,53 дол. США - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 1 ст. 625, ст. 629 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Договір є обов'язковим для виконання як кредитодавцем, так і боржником.

Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Вiдповiдно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, iпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

За змістом ст. 38 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель вправі задовольнити свою вимогу щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі шляхом укладення договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

За змістом ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Однак, задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції не врахував вимоги цивільного законодавства щодо необхідності зазначення початкової ціни предмета іпотеки для задоволення вимог про звернення стягнення, шляхом продажу заставної нерухомості.

Враховуючи вищевикладене та виходячи із аналізу правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 року у справі №6-3034цс16, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Так, зокрема, відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 квітня 2017 року у справі №6-3034цс16, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону, резолютивна частина рішення суду повинна відповідати вимогам ст. ст. 38, 39 Закону та положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, і в ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Тож, оскільки судом першої інстанції при задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» не було зазначено початкової ціни продажу іпотечного майна, звернення стягнення якого було визначено шляхом укладання від імені позивача договору купівлі-продажу, а позивачем не було надано жодних доказів щодо належного проведення оцінки заставної нерухомості, то дана обставина є підставою для скасування оскаржуваного ОСОБА_2 рішення суду.

А тому, керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 травня 2016 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про звернення стягнення - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова