Головуючий суду 1 інстанції - Юзефович І.О.
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 1227/6223/2012
Провадження № 22ц/782/639/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Єрмакова Ю.В.,

суддів - Лозко Ю.П., Стахової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Єгорової О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2009 року ОСОБА_3 (позивач) звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, після уточнення якої остаточно просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь завдану майнову шкоду з урахуванням індексу інфляції у розмірі 17198,75грн, що складається з: 5175грн. - матеріальна шкода; витрат на проведення оцінки завданих збитків у розмірі 350грн.; витрат на правовому допомогу у розмірі 550грн.; моральної шкоди у розмірі 1699,99грн.; 11173,75грн. - інфляційні нарахування; а також судові витрати, що складаються з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120грн. та державного мита у розмірі 89,74грн..

В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві приватної власності належить автомобіль ВАЗ-2101 р/н НОМЕР_4. 14.07.2007 року нею було видано генеральну довіреність на ім'я ОСОБА_4. 02.11.2007 року приблизно о 22-30 год. відповідач ОСОБА_2 в м. Сєвєродонецьк, керуючи транспортним засобом ВАЗ-21099, д/н НОМЕР_1 рухався по вул. Заводській зі сторони вул. Енергетиків у напрямку до пр. Хіміків. Під'їжджаючи до перехрестя пр. Хіміків - вул. Заводська відповідач ОСОБА_2 у порушення ПДД, не звільнивши дорогу автомобілю ВАЗ-2101 під керуванням ОСОБА_4, не знижуючи швидкості, продовжив рух прямолінійно через перехрестя пр. Хіміків - вул. Заводська, де допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2101. В результаті ДТП водії та пасажири отримали тілесні ушкодження, а автомобіль, належний позивачу ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження експерта-товарознавця (оцінщика) ТОВ «Агенство з нерухомості «Дисконт»» м. Сєвєродонецьк від 14.11.2007 р. встановлено, що вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля ВАЗ 2101 р/н НОМЕР_4 на дату оцінки складало 5175грн.. За проведення даного дослідження позивачем було сплачено грошові кошти у розмірі 350грн.. До того ж позивачем було витрачено грошові кошти у розмірі 500грн. на юридичні послуги фахівця у галузі права. Крім того, в результаті ДТП ОСОБА_3 була спричинена моральна шкода, яка полягає у психотравматичних факторах, які призвели до негативних емоцій, моральних та душевних страждань. Остання не могла тривалий час їздити на своєму автомобілі, душевні переживання позивача посилилися також у зв'язку з тим, що відповідачем ОСОБА_2 матеріальна шкода не відшкодована, у зв'язку з чим просила задовольнити позов.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення вартості матеріальних збитків, з технічної точки зору, завданих власнику автомобіля ВАЗ 2101 р/н НОМЕР_4 на момент ДТП у загальному розмірі 17198,75грн., що складається з: 5175грн. - матеріальна шкода; витрат на проведення оцінки завданих збитків у розмірі 350грн.; витрат на правовому допомогу у розмірі 550грн.; моральної шкоди у розмірі 1699,99грн.; 11173,75грн. - інфляційні нарахування, та суми сплаченого судових витрат у вигляді державного мита у розмірі 120грн. та інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 89,74грн. задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, вартість матеріальних збитків, з технічної точки зору, завданих ОСОБА_3 як власнику автомобіля ВАЗ 2101 р/н НОМЕР_4, на момент ДТП у розмірі 5 175грн., моральну шкоду у розмірі 1699,99грн. та судові витрати у вигляді державного мита у розмірі 76,69грн. і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120грн..

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з рішенням суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою та проcив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, визнати строк пропущений на подання позову зустрічного від ОСОБА_2 з поважних причин, поновити пропущений строк на подання зустрічного позову.

Іншими сторонами рішення суду не оскаржується.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час ті місце розгляду справи, згідно поштового реєстру останнім було отримано судову повістку, позивач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 також в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, інтереси ОСОБА_3 в апеляційній інстанції представляв адвокат Юрченко В.Г., явка в апеляційну інстанцію не є обов'язковою, у зв'язку з чим судова колегія вважає за можливим розглянути справу за відсутності вказаних осіб.

Оскільки рішення суду в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення інфляційних нарахувань, витрат на проведення оцінки завданих збитків, витрат на правову допомогу не оскаржується, то в цій частині судова колегія висновків суду не надає.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;

2) скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно з законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст.214 ЦПК України Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Такі вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, пославшись на ст.22, 625, 1166, 1167, 1187 ЦК України, дійшов висновку про часткову обгрунтованість позову щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП діями відповідача.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7, ОСОБА_3 є власником автомобіля ВАЗ 2101, красного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8, ОСОБА_3 одружилась 10.11.2006р. з ОСОБА_7, після реєстрації шлюбу її прізвище - ОСОБА_3. Відповідно до копії довіреності від 14.07.2007р., ОСОБА_3 надала ОСОБА_4 та ОСОБА_8 генеральну довіреність на автомобіль ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_4 з правом керування строком на три роки. Постановою слідчого СО Сєвєродонецького МВ УМВС України ОСОБА_9 від 10 січня 2008 року, на підставі ст.6 п. 2 КПК України провадження по кримінальній справі № 1015/2007 року, яка була порушена за ч.І ст.286 КК України у відношенні ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було припинено. В тексті вказаної постанови зазначено: «під'їжджаючи до перехрестя пр.Хіміков - вул.Заводська ОСОБА_4 включив нейтральну передачу, і переконавшись, що він рухається по головній дорозі, так як перед зазначеним перехрестям по ходу його руху встановлений дорожній знак 2.3 (Головна дорога), продовжив рух через перехрестя прямо. Під'їжджаючи до перехрестя пр.Хіміків - вул.Заводська в м.Сєвєродонецьку, ОСОБА_2, в порушення вимог дорожнього знаку 2.1 «Надати дорогу», встановленого перед перехрестям, а також пункту 16.11 Правил дорожнього руху не переконався у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, не поступившись дорогою автомобілю ВАЗ-2101 під керуванням ОСОБА_4, не знижував швидкості, продовжив рух прямолінійно через перехрестя пр.Гвардейскій - вул.Донецька, де допустив зіткнення з а/м ВАЗ-2101.»; «Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 81 від 23.12.2007 року в розглянутій дорожньої ситуації водієві автомобіля ВАЗ-2101 р/н НОМЕР_4 ОСОБА_4 слід було керуватися технічними вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, однак він не мав технічної можливість запобігти зіткнення з а/м ВАЗ-21099 р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, і його дії з технічної точки зору, не перебували в причинному зв'язку зі створенням аварійної ситуації і настанням події. На підставі вищевикладеного подальше провадження у кримінальній справі виключено, оскільки водій ОСОБА_2 через власні необережні дії заподіяв собі середньої тяжкості тілесні ушкодження, а пасажирові ОСОБА_11 заподіяв легкі тілесні ушкодження». Вказане також викладене в поданні слідчого СО Сєвєродонецького МВ УМВС України ОСОБА_9 від 10 січня 2008 року. Відповідно до копії Висновку №183/07 експертного автотоварознавчого дослідження спеціаліста по оцінці транспортного засобу ТОВ Агенство з нерухомомсті «Дисконт» м. Сєвєродонецьк від 14.11.2016р. встановлено, що ринкова (дійсна) вартість автомобіля ВАЗ 2101 р.н. НОМЕР_4 на дату ДТП складає 5175грн., вартість відновлюваного ремонту складає 19988,96грн. Тому вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля ВАЗ 2101 р.н. НОМЕР_4 на дату оцінки складає 5175грн..

Зазначені обставини не були спростовані відповідачем по справі ОСОБА_2 та підтверджені матеріалами справи.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані ст.22,23,1166,1167,1187 ЦК України.

Так, відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною І ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи , а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою , яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 , 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин , утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, виходячи з правових норм, які були застосовані судом першої інстанції, а також встановлених обставин, наданих позивачем доказів, які не були спростовані відповідачем, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що діями відповідача була спричинена матеріальна шкода позивачу у вигляді пошкодження автомобіля, який належить їй на праві приватної власності.

Крім того, діями відповідача була завдана і моральна шкода, яка була оцінена позивачем у розмірі 1699,99грн., та яка була стягнута на користь позивача з відповідача.

Так, відповідно до ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В силу ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Така ж позиція викладена і у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 2005 року № 4 (зі змінами та доповненнями).

Приймаючи до уваги викладене та з огляду на положення ст. 23, 1167, 1187 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу було спричинено моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню відповідачем.

Висновок суду в цій частині є законним і обґрунтованим, у повній мірі підтверджується матеріалами справи, та відповідає принципам розумності і справедливості.

Доводи апеляційної скарги зводяться до оцінки процесуальних питань, пов'язаних з викликом сторін по справі, надісланням процесуальних документів, додатків до позову, ознайомленням з матеріалами справи, проте ці посилання на увагу не заслуговують, оскільки не вплинули на правильність прийнятого рішення.

Апеляційна скарга не містить посилань на обставини, які не були враховані судом або не встановлені при прийнятті рішення по суті позову, також не містить посилань які саме докази не були враховані, які висновки суду не відповідають обставинам справи та які норми матеріального права були порушені або неправильно застосовані при вирішенні справи по суті.

Слід зазначити, що представник апелянта був присутнім в судовому засіданні 13 червня 2017 року, йому роз'яснювались права, останній надавав пояснення з приводу заявлених позовних вимог, був присутній при дослідженні всіх доказів по справі, 15 червня 2017 року, коли було ухвалено рішення, в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, а тому підстав вважати, що представник апелянта (відповідача) був позбавлений права надати заперечення або докази на спростування позовних вимог позивача, не має. Так саме, відповідач не був позбавлений права надати необхідні докази, якщо такі були, на спростування вимог позивача і в апеляційній інстанції.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі на визнання поважності пропуску строку для подання зустрічного позову та його поновлення не входить до компетенції апеляційної інстанції.

Отже, виходячи зі змісту апеляційної скарги та наведених у ній доводів, є підстави вважати, що ці доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, містять у собі суб'єктивне тлумачення обставин справи та вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями сторін.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 313, 314,315, 317 ЦПК України, суд,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий суддя Єрмаков Ю. В.

Судді: Лозко Ю.П.

Стахова Н.В.