Провадження № 22-ц/780/2395/17 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 26 16.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Сліпченка О.І.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що між ним та ОСОБА_3 був укладений договір позики, за яким відповідач отримав 1000 дол. США. За умовами договору він мав повернути кошти з нарахованими річними відсотками за користування позикою у строк до 30 жовтня 2016 року. У визначений договором строк та на його вимоги відповідач кошти не повернув, тому просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 30 травня 2016 року в розмірі 25 587 грн.

Відповідач проти позову заперечував. Зазначив, що між ними було прийнято рішення про розподіл активів та припинення спільної роботи. Був підписаний меморандум, яким визначений порядок сплати 1000 дол. США, які він у визначену порядку і сплатив, про що надав відповідні докази. Договір позики та розписка дійсно була ним підписані, але кошти по даному договору не передавались, це була вимога позивача у якості додаткової гарантії на сплату ним 1000 дол. США, передбаченої меморандумом про припинення спільної роботи, тому просив відмовити в задоволенні позову.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу посилаючись на те, що суд при вирішенні справи неправильно оцінив фактичні обставини та не врахував, що відповідач підписав розписку в отриманні коштів за договором позики, справжність підписів на договорі позики відповідачем не оспорюється, тому просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

За правилами ст.ст.1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується

повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку встановлені договором.

Судом встановлено, що за умовами підписаного договору позики позикодавець зобов'язується надати позичальнику позику в розмірі 1000 дол. США, а позичальник зобов'язувався прийняти та належним чином використати і повернути позикодавцю отримані кошти в дату повернення позики, а також виконати всі інші зобов'язання за даним договором. Строк виконання зобов'язання за договором визначений - до 30 жовтня 2016 року (п. 1.4 договору). Також між ОСОБА_3 підписав текст розписки про отримання ним у власність грошових коштів в розмірі 1000 дол. США (а.с.3).

Також судом встановлено, що 25 травня 2016 року між сторонами підписано меморандум про врегулювання корпоративних правовідносин (а.с.21).

Даним меморандумом сторони погодили в тому числі, що протягом 15 днів з дати підписання ОСОБА_3 здійснює компенсаційний платіж ОСОБА_2 в розмірі 1000 дол. США, встановлений порядок сплати даних коштів, п.5 меморандуму передбачено, що сторони до моменту підписання договору позики передають один одному повідомлення, передбачені п.4. Лише після цього підписується договір позики. Сума позики по договору складає 1000 дол. США. Позика оформлюється письмовим договором строком до 30 жовтня 2016 року.

14 листопада 2016 року між ОСОБА_4 (довіритель) та Accenture Investments Limited (повірений) договір доручення. За умовами даного договору повірений зобов'язується замість та від імені довірителя виконати боргове зобов'язання ОСОБА_4 перед ОСОБА_2 з повернення останньому суми 1000 дол. США за меморандумом від 25 травня 2016 року та договором позики від 30 травня 2016 року, з врахуванням способу виконання даного зобов'язання, передбаченого меморандумом від 25 травня 2016 року.

Зобов'язання щодо сплати коштів в розмірі 1000 дол. США було виконано 17 листопада 2016 року шляхом перерахування коштів з рахунку Accenture Investments Limited на рахунок MH Engeneering Project Ltd, що підтверджено випискою одноразового переведення коштів (а.с.24).

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та фактично не оспорюють ся сторонами.

Так, з пояснень сторін судом встановлено, що сторони спільно вели бізнес та у 2016 році було прийнято рішення про припинення спільної роботи та розподіл активів. Для врегулювання всіх питань сторонами був підписаний меморандум, договір позики та розписка. Кошти, визначені в договорі позики це кошти, які зобов'язувався сплатити відповідач при розподілі активів. Тому за договором позики кошти не передавались. Зобов'язання щодо повернення коштів за підписаним меморандумом відповідач виконав. Проте позивач зазначив, що відповідач перераховуючи кошти на рахунок не зазначив призначення цього платежу, тому вважав зобов'язання не виконаними і звернувся з даним позовом до суду.

Таким чином, на думку судової колегії, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки правовідносини між сторонами виникли не з договору позики, так як кошти за даним договором не передавались. При цьому корпоративні правовідносини, які виникли між сторонами, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи і вимогам закону, тому підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених у рішенні.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :