Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 337/1590/16Головуючий у 1-й інстанції Кучерук І.Г.
Пр. № 22-ц/778/114/17Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кухаря С.В., Маловічко С.В.

за участі секретаря Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за розписками

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за розписками від 24.07.2009 року та 25.07.2009 року, у звязку з девальвацією національної грошової одиниці України, в сумі 60534,79 грн., що складається з: 47439,00 грн. суми основного боргу у звязку з девальвацією протягом строку дії договору національної грошової одиниці України і 13095,79 грн. суми трьох процентів річних, також просив стягнути понесені судові витрати у розмірі 605,35 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 24.07.2009 року та 25.07.2009 року відповідач отримала від нього грошові кошти у розмірі 1650,00 доларів США і 1050,00 доларів США та зобовязувалась повернути грошові кошти у строк до 25.07.2009 року та до 28.07.2009 року відповідно. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2010 року стягнуто з ОСОБА_5 суму боргу в розмірі 21330 грн., 3 % річних в розмірі 764,08 грн., сплачених судових витрат в розмірі 220,94 грн. та інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а всього в розмірі 22435,02 грн. Відповідачем до теперішнього часу сума заборгованості за розписками так й не повернута, а судове рішення не виконане. Станом на 18.04.2016 року на момент подання позову, офіційний курс НБУ по відношенню гривні до іноземної валюти становить 25,47 грн. за 1 долар США. Оскільки на сьогоднішній день сума позики, що залишилася неповернутою, складає 2700,00 доларів, то грошовий еквівалент у національній валюті за офіційним курсом НБУ становить 68769,00 грн. Вважав, що у звязку з девальвацією національної грошової одиниці України протягом строку дії зобовязання, сума позики, що підлягає поверненню відповідачем за вирахуванням тієї суми, що вже стягнута згідно з рішенням Хортицького районного суду Запорізької області від 17 листопада 2010 року, складає 47439,00 грн. Також згідно до ст. 625 ЦК України три проценти річних від суми боргу за обома розписками за весь час прострочення виконання зобовязання за вирахуванням тієї суми, вже стягнута згідно з рішенням Хортицького районного суду Запорізької області від 17 листопада 2010 року, складає 13095,79 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2016 року (а.с. 42-43) позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 ОСОБА_5) О.В. на користь ОСОБА_2 грошову суму трьох процентів річних у розмірі 2224,73 грн. та судові витрати у розмірі 22,24 грн., а всього стягнуто 2246,97 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач ОСОБА_4 із зазначеним рішенням суду першої інстанції погодилась, останнє в апеляційному порядку не оскаржувала.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі (а.с.47-49) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою було відкрито (а.с. 65), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с.67).

Відповідач ОСОБА_4 подала апеляційному суду через канцелярію для долучення до матеріалів цієї справи письмові заперечення на вищезазначену апеляційну скаргу позивача (а.с. 76).

У судовому засіданні 06 грудня 2016 року апеляційний розгляі цієї справи було розпочато апеляційним судом, заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, з метою виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України апеляційним судом оголошено перерву у розгляді цієї справи в порядку задоволення клопотання сторін для наданняостанніми апеляційному суду розрахунку 3 % річних у цій справі, з урахуванням рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2010 року (а.с. 77-78) у справі ЄУН № 2-1912/2010 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договорами позики, яким у тому числі вже були стягнути 3% річних по 04.10.2010 року включно, та з урахуванням того, що позивачем у цій справі заявлено позовні вимоги станом на 18.04.2016 року (а.с.4).

12 січня 2017 року відповідач ОСОБА_4 поштою надіслала апеляційному суду для долучення до матеріалів цієї справи відповідний розрахунок (а.с. 87), за змістом якого 3% річних за період з 21.08.2014 року по 30.06.2016 року за двома розписками становлять 550,76 грн.

16 січня 2017 року позивач ОСОБА_2 подав апеляційному суду через канцелярію для долучення до матеріалів цієї справи відповідний розрахунок (а.с. 89-110), за змістом якого 3% річних за період з 05.10.2010 року по 18.04.2016 року з урахуванням зміни курсової різниці долара США по відношенню до гривні України за двома розписками становить 8241,90 грн.

23.01.2016 року (а.с.111-112) в автоматизованому порядку суддя Осоцький І.І., якій був звільнений у відставку 08.12.2016 року, був замінений на суддю Маловічко С.В. у цій справі.

У судове засідання 24 січня 2017 року належним чином повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи через своїх представників, що узгоджується із вимогами ст. 76 ч. 5 ЦПК України, (а.с. 82-83) сторони у цій справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не зявились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажними причини неявки сторін у дане судове засідання та ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю їх представників за довіреностями ОСОБА_3 (а.с. 21) та ОСОБА_6 (а.с. 20) відповідно.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, у тому числі:

-представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, якій у тому числі на запитання колегії суддів зазначав, що розрахунок 3% річних позивачем проведено саме за період з 05.10.2010 року по 18.04.2016 року, оскільки відповідач не заявляла про застосування строків позовної давності у цій справі, однак сума боргу позивачем взята у розрахунку ні 21330,0 грн., яка визначена раніше за рішенням суду в іншій справі за участю тих самих сторін від 17 листопада 2010 року, а з урахуванням девальвації національної грошової одиниці України, оскільки позика мала місце у доларах США на загальну суму 2700 доларів США (розрахунок: 2700 доларів США *25,47= 68769,00 грн. 21330,00 грн. = 47439,00 грн. сума боргу з урахуваннями курсової різниці, яка підлягає стягненню у цій справі також );

-представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6, яка у тому числі на запитання колегії суддів зазначала, що відповідач погодилась із рішенням суду першої інстанції у частині нарахування їй у цій справі 3 % річних у сумі 2224,73 грн. за період з 01.03.2011 року по 21.08.2014 року, крім того, додатково відповідачем у цій справі додано розрахунок 3% річних у сумі 550,76 грн. за період з 21.08.2014 року по 30.06.2016 року, решту вимог позивача суд першої інстанції правильно вважав необґрунтованими;

перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право його скасувати і ухвалити нове рішення по суті.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для вирішення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно із ст. 310 ч. 1 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених ст. 205 цього Кодексу.

В силу вимог ст. 205 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду …, ухвалені… з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі частково, керувався ст.ст. 10-11, 60-61, 88, 209, 212-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 599, 625 ЦК України України та виходив із обґрунтованості та доказаності останнього лише в частині його задоволення.

Проте, з такими висновками суду можна погодитись лише частково з наступних підстав.

Так, колегія суддів апеляційного суду погоджується із правильними висновками суду першої інстанції у цій справі про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача до відповідача у цій справі про стягнення заборгованості за розписками від 24.07.2009 року та від 25.07.2009 року, у звязку із девальвацією національної грошової одиниці України, у сумі основного боргу 47439,00 грн.

Оскільки судом першої інстанції у цій справі було правильно встановлено, що рішенням від 17.11.2010 року Хортицького районного суду м. Запоріжжя, за розпискою від 24.07.2009 року та розпискою від 25.07.2009 року, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 вже стягнуто суму боргу в розмірі 21330,00 грн., 3 % річних в розмірі 764,08 грн., і судові витрати, а всього в розмірі 22435,02 грн. (а.с.8).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.02.2011 року, ОСОБА_5 надано строк до 01.03.2011 року на добровільне виконання рішення суду (а.с.38).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.05.2012 року, ОСОБА_5 надано строк до 11.05.2012 року на добровільне виконання рішення суду (а.с.39).

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.07.2016 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1912/10 виданого 03.02.2011 року закінчено у звязку зі стягненням суми боргу (а.с.30).

Що стосується вирішення судом першої інстанції позовних вимог позивача до відповідача у цій справі про стягнення суми у звязку з девальвацією національної грошової одиниці України протягом строку дії зобовязання, то суд першої інстанції правильно виходив з наступного.

Ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. За правилами ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ВСУ у справі № 6-79цс14 від 2 липня 2014 року, яка є обовязковою для загальних судів в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України, згідно з ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Ст. 36 Закону України «Про ОСОБА_7 України» визначено, що офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється ОСОБА_7 Банком України.

Валютні курси, як зазначено у ч.1 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються ОСОБА_7 Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, згідно із Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема, до долару США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

За правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України у справі № 6-3019 цс 15 від 23 грудня 2014 року, при наявності у справі судового рішення, яким вже було встановлено розмір завданої шкоди та відповідно стягнуто її, такий розмір шкоди відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення для суду при вирішенні справи і суд не вправі змінювати його.

Оскільки курс гривні до іноземних валют не є незмінним (він може коливатися як у сторону збільшення так і сторону зменшення) і тому зміна курсу долару при виконанні судового рішення не є підставою для перерахунку боргу.

Враховуючи характер спірних правовідносин, обставини встановлені у судовому засіданні, суд першої інстанції правильно вважав, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми у звязку з девальвацією національної грошової одиниці України протягом строку дії зобовязання, не базуються на нормах закону і не підлягають задоволенню у цій справі.

При вищевикладених обставинах, рішення суду першої інстанції у цій частині підлягає залишенню без змін апеляційним судом.

Однак, колегія суддів апеляційного суду вважає неправильними висновки суду першої інстанції в оскаржуємому рішенні у частині вирішення позовних вимог про стягнення трьох процентів річних та зокрема стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошової суми трьох процентів річних у розмірі 2224,73 грн. та судових витрат у розмірі 22,24 грн., а всього 2246,97 грн., а тому останнє у цій частині підлягає скасуванню.

Рішення суду першої інстанції у цій частині прийнято з порушенням вимог ст. ст. 213-214 ЦПК України, ґрунтується на припущеннях.

Має місце недоведеність обставин у цій частині позовних вимог, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; висновки суду першої інстанції у цій частині не відповідають обставинам справи; мають місце порушення та неправильне застосування норм матеріального права; внаслідок чого, в цій частині, суд першої інстанції неправильно вирішив спір у цій справі у частині вирішення позовних вимог позивача до відповідача про стягнення трьох процентів річних.

Суд першої інстанції, вирішуючи зазначені вимоги позивача по суті, також порушив вимоги ст. 10 ч. 4 ЦПК України, оскільки не сприяв повному і всебічному засуванню фактичних обставин цієї справи у цій частині позовних вимог позивача.

Хоча суд першої інстанції правильно вважав, що позивач ОСОБА_2 на підставі ст. 625 ЦК України має право на стягнення з (ОСОБА_5) О.В. 3 % річних від простроченої суми.

Оскільки, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити також 3% річних.

Але суд першої інстанції при визначенні періоду та суми нарахування цих 3% річних допустився помилки.

Так, суд першої інстанції помилково вважав, що не можна нараховувати 3 % річних відповідачу на користь позивача за період з 21.08.2014 року по 18.04.2016 року, оскільки згідно із довідкою Хортицького відділу ДВС м. Запоріжжя від 22.07.2016 року, починаючи з 21.08.2014 року по 30.06.2016 року, стягувачу ОСОБА_2 перераховувалися грошові кошти з боржника ОСОБА_4 (а.с.37).

Оскільки, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що у цей період зобовязання вважалось ще невиконаним відповідачем на користь позивача належним чином та у повному обсязі, а часткові сплати відповідачем на користь позивача суми боргу не звільняли відповідача від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України у вигляді 3% річних від простроченої суми боргу за весь період прострочення.

Так, суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у цій справі оскаржуємим рішенням 3 % річних від простроченої суми 21330,00 грн. у сумі 2224,73 грн. лише за період з 01.03.2011 року по 21.08.2014 року (а.с. 42), в решті вимог позивача до відповідача про стягнення 3% річних у цій справі відмовив.

При цьому, враховуючи наявність рішення суду про стягнення з відповідачки грошових коштів на користь позивача, добровільне невиконання рішення суду з 01.03.2011 року по 21.08.2014 року (початок здійснення проплат), встановлена судовим рішенням сума боргу за розписками у розмірі 21330 грн., суд першої інстанції помилково вважав, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення 3 % річних підлягають задоволенню в сумі 2224,73 грн. виходячи з наступного розрахунку: 21330,00 грн. (сума боргу встановлена рішенням суду)Х 3%/365 днів * 1269 днів (період невиконання грошового зобов'язання з 01.03.2011 року по 21.08.2014 року).

Хоча, суд першої інстанції мав ухвалити у цій рішення, яким з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнути три проценти річних за період з 05.10.2010 року по 18.04.2016 року у розмірі 3542,50 грн., провадження у цій справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення трьох процентів річних за період з 29.09.2009 року по 04.10.2010 року закрити, а у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення трьох процентів річних (розмір яких розрахований від іншої суми боргу, ніж зазначена у рішенні суду, що набрало законної сили) мав відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю.

Оскільки, встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2010 року (а.с. 77-78) у справі ЄУН № 2-1912/2010 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договорами позики, яке набрало законної сили, вже були стягнуті як сума основного боргу за розписками у гривневому еквіваленті на загальну суму 21330,00 грн., так й 3% річних з відповідача на користь позивача за період з 25.07.2009 року по 04.10.2010 року включно: за розпискою від 24.07.2009 року - у сумі 468, 19 грн. та за розпискою від 25.07.2009 р. у сумі 295,89 грн.

Таким чином, позивач мав право у цій справі просити стягнути з відповідача 3% річних лише за період після 04.10.2010 року, а саме: з 05.10.2010 року і по 18.04.2016 року включно (тобто в межах позовних вимог позивача ОСОБА_2, які були заявлені останнім станом на 18.04.2016 року (а.с.4) та які у подальшому під час розгляду цієї справи судом першої інстанції в частині періоду нарахування не збільшувались, хоча повне виконання зобовязання відповідачем відбулось лише у червні 2016 року (довідка державного виконавця а.с. 37), від загальної суми основного боргу за двома розписками у гривневому еквіваленті 21330,00 грн. (розрахунок: 13035,00 грн. за розпискою від 24.07.2009 року + 8295,00 грн. за розпискою від 25.07.2009 року), яку зафіксовано у вищезазначеному рішенні суду першої інстанції, яке набрало законної сили.

Звідси, загальна сума 3 % річних, яка підлягала стягненню за рішенням суду з відповідача на користь відповідача у цій справі, мала становити саме за період за період з 05.10.2010 року і по 18.04.2016 року включно і саме суму 3542,50 грн. (розрахунок: 3% річних за розпискою від 24.07.2009 року від суми 13035,00 грн. - 2164,97 грн. +3 % річних за розпискою від 25.07.2009 року від суми 8295,00 грн. - 1377,53 грн.).

Розрахунок:

- 3% річних за розпискою від 24.07.2009 року від суми 13035,00 грн. (розрахунок: 3% річних за 1 (один) рік = 391,05 грн. (розрахунок: 13035,00 грн. * 3 % /100%) чи 3% за 1 (один) день = 01,07 грн. (розрахунок: 391,05 грн. /365),

3% річних за рік 391,05 грн. * 5 років (за період з 05.10.2010 року по 05.10.2015 року)= 1955,25 грн. + 209,72 грн. (розрахунок: 3 % річних за один день 01,07 грн. * 196 днів за період з 06.10.2015 року по 18.04.2016 року) = 2164,97 грн.

-3 % річних за розпискою від 25.07.2009 року від суми 8295,00 грн.

(розрахунок : 3 % річних за 1 (один) рік = 248,85 грн. (розрахунок: 8295,00 грн.

*3/100%) чи 3% за 1 (один) день 00,68 грн. (розрахунок: 248,85 грн./365),

-3% річних за рік 248,85 грн. * 5 років (за період з 05.10.2010 року по 05.10.2015 року)= 1244,25 грн. + 133,28 грн. розрахунок: 3 % річних за один день 00,68 грн. * 196 днів за період з 06.10.2015 року по 18.04.2016 року) = 1377,53 грн.

Належні, допустимі (письмові) докази протилежного у матеріалах цієї справи на час ухвалення судом першої інстанції (30 серпня 2016 року) були відсутні.

Тому решта доводів позивача в особі представника, як особи, яка подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у цій справі, не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, не спростовують вищезазначених фактичних обставин цієї справи, встановлених судом, та є такими, що відображають позицію позивача, висловлену ним в його позові у цій справі, та яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (ст. 303 ч. 2 ЦПК України).

Докази, передбачені ст. 303 ч. 2 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Хоча доказами, передбаченими ст. 303 ч. 2 ЦПК України, у цій справі могли би бути відповідні розрахунки сторін щодо розміру 3 % річних у цій справі (а.с. 87-110), які апеляційним судом на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України було запропоновано надати сторонам у матеріали цієї справи на стадії апеляційного перегляду останньої.

Однак, надані у матеріали цієї справи відповідні розрахунки сторін щодо розміру 3 % річних у цій справі (а.с. 87-110), не узгоджуються із фактичними обставинами, встановленими судом у цій справі, відповідачем взятий не той період нарахування відсотків, позивачем взята не та сума основного боргу, від якого слід розраховувати 3 % річних.

Тому, зазначені розрахунки сторін оцінюються апеляційним судом критично та не приймаються до уваги у цій справі при апеляційному перегляді законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ст. 58 ч. 1 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ч. 2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ч. 4 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ч. 3 ЦПК України).

Позивач ОСОБА_2 та його представник не надали суду першої інстанції у цій справі належних доказів в обґрунтування свого позову в частині стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_4 у цій справі за розписками від 24.07.2009 року та від 25.07.2009 року, у звязку із девальвацією національної грошової одиниці України, у сумі основного боргу 47439,00 грн.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 у цій справі лише частково ґрунтуються на законі та доказах у цій справі, рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2016 року у цій справі в частині вирішення позовних вимог про стягнення трьох процентів річних та зокрема стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошової суми трьох процентів річних у розмірі 2224,73 грн. та судових витрат у розмірі 22,24 грн., а всього 2246,97 грн. слід скасувати; ухвалити у цій справі в частині вирішення питання про стягнення трьох процентів річних нове рішення; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 три проценти річних за період з 05.10.2010 року по 18.04.2016 року у розмірі 3542,50 грн.; провадження у цій справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення трьох процентів річних за період з 29.09.2009 року по 04.10.2010 року закрити; у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення трьох процентів річних відмовити; в решті рішення суду залишити без змін.

Крім того, в силу вимог ст. 88 ч.ч.1, 5 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у цій справі слід стягнути понесені судові витрати, повязані із розглядом справи судами першої та апеляційної інстанцій, пропорційно до суми задоволених позовних вимог у сумі 74,39 грн. (розрахунок: 605,35 грн. судовий збір за подачу позову до першої інстанції (а.с.1) + 665,89 грн. судовий збір за подачу апеляційної скарги (а.с. 62) = 1271,24 грн.* сума задоволених позовних вимог 3542,50 грн./сума заявлених позовних вимог 60534,79 грн.).

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2016 року у цій справі в частині вирішення позовних вимог про стягнення трьох процентів річних та зокрема стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошової суми трьох процентів річних у розмірі 2224,73 грн. та судових витрат у розмірі 22,24 грн., а всього 2246,97 грн. скасувати.

Ухвалити у цій справі в частині вирішення питання про стягнення трьох процентів річних нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) три проценти річних за період з 05.10.2010 року по 18.04.2016 року у розмірі 3542,50 грн. (три тисячі пятсот сорок дві гривні пятдесят копійок).

Провадження у цій справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення трьох процентів річних за період з 29.09.2009 року по 04.10.2010 року закрити.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення трьох процентів річних відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) понесені судові витрати, повязані із розглядом справи судами першої та апеляційної інстанцій, у сумі 74,39 грн.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1 ОСОБА_8ОСОБА_9