Справа №591/531/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Прокудіна Н. Г.
Номер провадження 22-ц/788/1292/17 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 червня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Перша Сумська державна нотаріальна контора Сумської області, ОСОБА_6 про визнання недійсним правочину, витребування автомобіля, визнання права власності на частину автомобіля, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

04 лютого 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати - ОСОБА_7 Спадкоємцями першої черги є він, його брат - ОСОБА_6 та чоловік матері за її другим шлюбом - ОСОБА_3 14 липня 2011 року під час перебування матері у шлюбі з відповідачем ними було придбано автомобіль марки HYUNDAI Elantra 1.6 GLS у Сумській філії АК «Богдан-Автомоторс». Після смерті ОСОБА_7 до Першої Сумської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися спадкоємці першої черги - позивач, відповідач та ОСОБА_6 Однак, нотаріусом не було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку від 1/2 частини автомобіля, оскільки відповідачем не було надано до нотаріальної контори свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 12 серпня 2015 року одноосібно за відсутності згоди позивача та іншого співвласника ОСОБА_6 розпорядився спадковим майном та здійснив відчуження спірного автомобіля за 10 000 доларів США на користь ОСОБА_4, який на даний час є власником вказаного автомобіля. Згоди ОСОБА_3 на відчуження спільного автомобіля позивач не давав. Внаслідок незаконних дій ОСОБА_3 позивачу була завдана моральна шкода, оскільки він змушений витрачати додатковий час, кошти, зусилля для захисту своїх порушених прав. Остаточно уточнивши позовні вимоги, просить визнати недійсним правочин щодо відчуження ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 автомобіля марки HYUNDAI Elantra 1.6 GLS, який зареєстрований за номером НОМЕР_2, витребувати у ОСОБА_4 автомобіль марки HYUNDAI Elantra1.6 GLS, зареєстрований за номером НОМЕР_2, визнати за ним право власності на 1/6 частину автомобіля HYUNDAI Elantra, стягнути з ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Рішенням суду від 30 червня 2017 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано недійсним правочин щодо відчуження ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 автомобіля марки HYUNDAI Elantra 1.6 GLS, який зареєстрований за номером НОМЕР_2.

Витребувано у ОСОБА_4 автомобіль марки HYUNDAI Elantra 1.6 GLS, який зареєстрований за номером НОМЕР_2.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частини автомобіля марки HYUNDAI Elantra 1.6 GLS.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 в дольовому порядку повернення судового збору в сумі 4066,35 грн., по 2033,18 грн. з кожного.

В задоволенні інших вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що суд неповно і неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, неправильно дослідив і оцінив надані відповідачем докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи. Суд не встановив форми правочину, який було вчинено, відсутні докази того, що правочин було вчинено за 10 000 доларів США. Ухвалюючи рішення про витребування автомобіля від ОСОБА_4 суд не вказав, на чию користь витребовується транспортний засіб. Крім того, суд першої інстанції застосував два взаємовиключні способи захисту права власності, визнавши договір купівлі-продажу недійсним та витребувавши майно у добросовісного набувача. Сторона позивача обрала неналежний спосіб захисту, а позовна вимога про визнання за ним права власності на 1/6 частину автомобіля є передчасною, оскільки останній не довів факту звернення до нотаріуса і неможливість реалізації своїх прав у нотаріальному порядку. Зазначає, що спірний автомобіль був його особистою приватною власністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що він є добросовісним набувачем. Окрім того, придбавши автомобіль за 10 000 доларів США, він витратив ще 1000 доларів США на придбання нової гуми, дисків тощо, тобто вартість автомобіля зросла до 11 000 доларів США. Вважає, що позовні вимоги взагалі не повинні його стосуватися, а бути спрямованими на отримання частини грошових коштів з ОСОБА_3 пропорційно частки позивача у спадщині, яка відкрилася після смерті матері. Окрім того, враховуючи, що він є інвалідом другої групи, він не повинен сплачувати судовий збір.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_9 та ОСОБА_10, представника позивача - адвоката Марченка І.В., вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7 (Т. 1, а. с. 6).

Позивач ОСОБА_5 та третя особа -ОСОБА_6 є синами померлої ОСОБА_7 (Т. 1, а. с. 8; 9). Відповідач - ОСОБА_3 є її чоловіком (Т. 1, а. с. 5).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1261 ЦК України вони є спадкоємцями за законом першої черги.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 1/2 частку приватизованої земельної ділянки загальною площею 0,0500 га за вказаною вище адресою, кадастровий номер НОМЕР_3 та на 1/2 частку грошових вкладів з належними до них відсотками. Першою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 329/2015, згідно якої із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (Т. 1, а. с. 55-66).

ОСОБА_3 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі з 26 жовтня 2002 року (т. 1, а. с. 5).

Під час шлюбу ними було придбано автомобіль марки HYUNDAI Elantra 1.6 GLS, номерний знак НОМЕР_1, який 14 листопада 2011 року був зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунку серії КІМ № 828561, виданої АК «Богдан-моторс».

12 серпня 2015 року, тобто вже після смерті ОСОБА_7, даний автомобіль перереєстровано за громадянином ОСОБА_4 на підставі довідки-рахунку серії ААЕ № 178148 від 12 серпня 2015 року, виданої ТОВ «Престиж Авто» (Т. 1, а. с. 7).

Згідно довідки Територіального сервісного центру 5946 Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області автомобіль марки HYUNDAI Elantra 1.6 GLS, номерний знак НОМЕР_1 перереєстровано за довідкою-рахунком ААЕ № 178148 від 12.08.2015 року, виданої ТОВ «Престиж Лайн», з указаною вартістю 183 000 грн., на громадянина ОСОБА_4 (Т. 1, а. с. 218).

На даний час власником автомобіля є ОСОБА_4, реєстраційний номер автомобіля - НОМЕР_2. У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4 підтверджує ту обставину, що придбав спірний автомобіль у ОСОБА_3 за 10 000 доларів США.

Відповідно до положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Спірний автомобіль, оскільки він був набутий під час шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_3, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому 1/2 частка вказаного автомобіля входила до складу спадкової маси після смерті ОСОБА_7, так як належала їй за життя як подружжю.

Суд першої інстанції надав належну правову оцінку доказам відповідача на підтвердження належності спірного автомобіля йому особисто та обґрунтовано не взяв їх до уваги. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в цій частині висновків суду не спростовують.

В той же час з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 не можна погодитись, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. А тому кожний із спадкоємців ОСОБА_7 мав право на 1/6 частину спірного автомобіля. Крім того ОСОБА_3 належала 1/2 частина автомобіля як подружжю. Таким чином ОСОБА_3 належало 2/3 частки спірного автомобіля ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 1/6 частині.

Згідно ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Тобто після визначення рівного розміру часток кожного спадкоємця кожен з них має право на виділ його частки у натурі. Такий виділ може бути здійснений спадкоємцями за взаємною згодою, шляхом укладення договору або (у разі наявності спору) в судовому порядку. Якщо ж неможливо виділити частку спадкоємця у натурі, то спадкове майно передається одному із спадкоємців, а іншим - відповідна грошова компенсація. Такий виділ чи поділ спадкового майна може бути здійснений у нотаріуса відразу, під час отримання кожним із спадкоємців свідоцтва про право на спадщину, шляхом укладення відповідного договору між спадкоємцями. А якщо між ними не досягнуто згоди, то виділ чи поділ спадкового майна відбувається за рішенням суду з урахуванням правил ЦК про право спільної власності (глава 26 ЦК України).

Крім того ч. 2 ст. 1279 ЦК України передбачено, що спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцям на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 388 ЦК України ОСОБА_4, який придбав спірний автомобіль у ОСОБА_3, є добросовісним набувачем. Він придбав автомобіль у особи, за якою було зареєстровано право власності на це майно та у володінні якої воно перебувало. Визнаючи правочин щодо відчуження автомобіля недійсним та витребовуючи його у нового власника, який є добросовісним набувачем, суд першої інстанції не врахував, що позивач мав право лише на 1/6 частину цього майна.

Відповідач ОСОБА_3 являвся співвласником спірного автомобіля та разом зі спадковою часткою йому належала більша його частина. Враховуючи, що спірний автомобіль фактично знаходився у володінні та користуванні ОСОБА_3, позивач як власник 1/6 частини спірного автомобіля, який є неподільною річчю, має право на отримання від ОСОБА_3 грошової компенсації вартості його спадкової частки у цьому майні, яку останній відчужив без згоди власника. Саме такий спосіб захисту відповідає порушеному праву позивача, а не обраний ним спосіб шляхом визнання правочину щодо відчуження автомобіля недійсним та витребування його у нового власника.

Отже, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_5 про визнання недійсним правочину, витребування автомобіля, визнання права власності на частину автомобіля, стягнення судових витрат.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.2; 309 ч. 1 п. 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 червня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про визнання недійсним правочину, витребування автомобіля, визнання права власності на частину автомобіля, стягнення судових витрат в сумі 4066,35 грн. - скасувати та відмовити ОСОБА_5 у задоволенні цих позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -