Номер провадження: 22-ц/785/3737/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобовязання спростувати недостовірну інформацію, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2016 року,

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, який в подальшому уточнила, просила визнати недостовірну інформацію, яка була поширена 26 травня та 01 червня 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у парадній житлового будинку №31 по вул. Генерала Петрова у м. Одеси про те, що ОСОБА_3 є нечесною та непорядною людиною, яка займається хабарництвом та систематично розкрадає будинок.

Зобов'язати ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спростувати недостовірну інформацію, яка була поширена 26 травня та 01 червня 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у парадній житлового будинку №31 по вул. Генерала Петрова у м. Одеси про те, що ОСОБА_3 є нечесною та непорядною людиною, яка займається хабарництвом та систематично розкрадає будинок, а також стягнути судовий збір.

Позов обґрунтовано тим, що з осені 2014 року позивач є головою ЖБК «Ленінський-5», відповідачі систематично поширюють відносно неї особи недостовірну інформацію та розпускають плітки про те, що позивач нібито є нечесною та непорядною людиною, обкрадає кооператив і таке інше.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недостовірною інформацію, яка була поширена 26 травня та 01 червня 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у парадній житлового будинку №31 по вул. Генерала Петрова у м. Одеси про те, що ОСОБА_3 є нечесною та непорядною людиною, яка займається хабарництвом та систематично розкрадає будинок.

Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спростувати недостовірну інформацію, яка була поширена 26 травня та 01 червня 2015року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у парадній житлового будинку №31 по вул. Генерала Петрова у м. Одеси про те, що ОСОБА_3 є нечесною та непорядною людиною, яка займається хабарництвом та систематично розкрадає будинок, у спосіб, яким ця інформація була поширена. Вирішено питання судових витрат.

Зазначене рішення суду після його перегляду судом першої інстанції оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_5 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала, просила відмовити у її задоволенні.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 з осені 2014 року є головою ЖБК «Ленінський-5».

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції підтвердили, що 26 травня 2015 року приблизно о 19 годині 40 хвилин на сходовій клітині відповідачка ОСОБА_4 нецензурною лайкою звинувачувала ОСОБА_3 у хабарництві та шахрайстві.

01 червня 2015 року приблизно о 16 годині до квартири ОСОБА_3 прийшли дві мешканки, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з якоюсь надуманою претензією, своєю поведінкою демонстрували зневагу до особи ОСОБА_3, звинувачували в тому, що позивач начебто обкрадає будинок, і що ОСОБА_3 не може чесно працювати головою ЖБК із зарплатою 700,0 грн.

Згідно ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Відповідно до п. 4, 6 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Згідно ст. 297 ЦК України встановлено, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

У п. 4 ч. 1, п. 2 ч. 4, п. 2, 5 ст. 15, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року розяснено, що беручи до уваги конституційні положення (ст. 34, 68, 32 Конституції), суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується навідповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Юридичним складом, наявність якого може бути підставою для задоволення прозову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 471 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідачі поширили щодо позивача недостовірну інформацію, про те, що ОСОБА_3 є нечесною та непорядною людиною, яка займається хабарництвом та систематично розкрадає будинок та наявність правових підстав для задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_8

ОСОБА_9