Справа № 285/1407/17
провадження № 2/0285/1034/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16.08.2017 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Помогаєва А.В., за участі секретаря судового засідання Кравець І.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Коростишівської районної державної адміністрації в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради, про позбавлення батьківських прав,
12.04.2017 року позивач звернувся з позовною заявою до відповідача, у якій просить позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення аліментів.
В обґрунтування позову посилались на те, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 р. у пологовому відділенні Коростишівської центральної районної лікарні. За час перебування дитини в пологовому будинку мати її не відвідувала та не піклувалась. У зв'язку з цим, дитину було поставлено на первинний облік та надано статус дитини позбавленої батьківського піклування.
Представник позивач в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити.
Представник третьої особи також подала заяву про розгляд справи без її участі.
Відповідач в судове засідання не прибула повторно, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Про причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову або клопотань не подала.
За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та учасники судового розгляду не заперечують проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 08.07.2016 р. ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3
Згідно акту Новоград-Волинського ТМО від 08.07.2016 р. ОСОБА_1 була покинута в пологовому будинку.
Відповідач 22.07.2016 р. зверталась до служби у справах дітей Новоград-Волинської міської ради про з заявою про намір забрати дитину після повернення з заробітків.
Згідно листа Обласного спеціалізованого будинку дитини № 14 від 30.01.2017 р. ОСОБА_1 19.07.2016 р. було влаштовано до вказаного закладу. Станом на 30.01.2017 р. ОСОБА_2 жодного разу дитину не відвідала та матеріальну допомогу їй не надає.
Висновком органу опіки та піклування Коростишівської районної державної адміністрації визнано доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Дані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи.
Відповідно до положень ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 12 цього Закону батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей.
У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом, зокрема, п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та є хронічними алкоголіками та наркоманами.
За змістом статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Наданими доказами підтверджується, що відповідач не виконувала покладені на неї обов'язки, свідомо ухиляється від них, покинула дочку в медичному закладі, не виявляє до дитини батьківської турботи та піклування, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не цікавляться її життям, здоров'ям, свої обов'язки щодо виховання і піклування про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини не виконує.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України)
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Зміст глави 15 Сімейного кодексу України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину.
Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в заяві повідомила, що знаходилась на заробітках в м. Києві
За таких обставин, суд вважає, що відповідач повинна та спроможна сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, зазначеному в позові.
Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини підлягають задоволенню.
Згідно з ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір, який у даній справі визначається сукупністю майнових та немайнової вимог і складає 1280 грн.
Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на користь дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини від всіх її доходів, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 12.04.2017 року, до повноліття дитини.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 18.08.2017 року.

Суддя А.В.Помогаєв