АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/1692/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2665/17Головуючий у 1-й інстанції Водолага А. В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Гальонкін С.А., Одринська Т.В.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки "Зіньківська" про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення і про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, після неодноразового збільшення позовних вимог, остаточно просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 18 від 31.08.2016 року КС «Зіньківська» в частині оголошення догани головному бухгалтеру ОСОБА_2 за неналежне ведення бухгалтерського обліку;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 27-К від 28.10.2016 року КС «Зіньківська» щодо звільнення ОСОБА_2 з 01.11.2016 року з посади головного бухгалтера КС «Зіньківська» на підставі п.3 ст.40 КЗпП України у зв'язку із систематичним та неналежним виконання обов'язків головного бухгалтера;

- визнати незаконним звільнення ОСОБА_2 з 01.11.2016 року з посади головного бухгалтера КС «Зіньківська» на підставі п.3 ст.40 КЗпП України у зв'язку із несистематичним та неналежним виконанням обов'язків головного бухгалтера на підставі Наказу № 27-К від 28.10.2016 року КС «Зіньківська»;

- поновити ОСОБА_2 на посаді головного бухгалтера КС «Зіньківська»;

- компенсувати ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.11.2016 року до моменту фактичного поновлення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалась на незаконність оскаржуваних наказів, наполягала, що вони винесені з порушенням встановленої законом процедури та за відсутності фактичних обставин, з якими закон пов'язує можливість звільнення працівника у зв'язку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не дав належну оцінку доказам, якими достовірно підтверджується порушення відповідачем вимог ст.148, ст.149 КЗпП України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:

Відповідно до ст.307 ч.1 п.2, ст.309 ч.1 п.4 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове по суті заявлених вимог в разі неправильного застосування судом норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що наказом №16 від 15.07.2016 року ОСОБА_2 прийнято на посаду головного бухгалтера КС «Зіньківська» (а.с.9). До цього часу з 02 липня 2015 року ОСОБА_2 виконувала обов'язки головного бухгалтера КС «Зінківська» на підставі цивільно-правової угоди.

Згідно посадової інструкції головного бухгалтера КС «Зіньківська» головний бухгалтер призначається на посаду і звільняється з посади наказом голови правління за погодженням із спостережною радою. Головний бухгалтер безпосередньо підпорядкований голові правління, в своїй діяльності керується чинним законодавством України, розпорядженнями і наказами голови правління. Головний бухгалтер несе відповідальність у випадках неправильного ведення бухгалтерського обліку, внаслідок чого з'явилась запущеність в бухгалтерському обліку та викривлення в бухгалтерській звітності, тощо (а.с.162-164).

Наказом №18 від 31.08.2016 року «Про призначення стягнення ОСОБА_2.» головою правління КС «Зіньківська» винесено догану ОСОБА_3 за неналежне ведення бухгалтерського обліку та відсутністю рішення спостережної ради про преміювання працівників КС «Зіньківська» (а.с.109).

В цей же день головою правління та головою і членом спостережної ради КС «Зіньківська» складено акт про відмову ОСОБА_3 від підпису про ознайомлення з вказаним наказом (а.с.122).

Як встановлено в судовому засіданні суду першої інстанції, цей наказ винесено в зв'язку з тим, що спілка знаходиться в скрутному фінансовому становищі, а головний бухгалтер самовільно нарахувала і виплатила кошти працівникам спілки, без відповідного рішення на те спостережної ради, чим порушила вимоги посадової інструкції і перевищила свої повноваження.

Наказом № 27-К від 28.10.2016 року в зв'язку з неналежним виконанням обов'язків головного бухгалтера, не усуненням недоліків в бухгалтерських документах, виявлених аудиторською фірмою «Лисенко», (аудиторський висновок за 2015 рік, за перше півріччя 2016 року), що є обов'язковим до виконання, керуючись рішенням Спостережної ради КС «Зіньківська» та звітом внутрішнього аудитора (за період з 1.01.2015 року по 30.09.2016 року), протокол № 13 від 27.10.2016 року, звільнено головного бухгалтера ОСОБА_2 із займаної посади згідно п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне неналежне виконання обов'язків головного бухгалтера з 1.11.2016 року та зобов'язано провести повний розрахунок згідно чинного законодавства після повернення в касу КС «Зіньківська» незаконно нарахованих та отриманих коштів ОСОБА_2 (а.с. 40, 110).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції на підставі показів свідків виходив з того, що позивач, працюючи на посаді головного бухгалтера в КС «Зіньківська», систематично не виконувала без поважних причин обов'язки, покладені на неї посадовою інструкцією та правилами внутрішнього розпорядку, до неї застосовувалось дисциплінарне стягнення за різні порушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і роботодавцем, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а роботодавець зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівнику гарантуються заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо, до трудової книжки вноситься відповідний запис.

Мета укладання трудового договору - організація процесу праці. Відповідно, предметом є сам процес праці, тобто виконання певної роботи (певних трудових функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою.

У разі порушення працівником обов'язків трудового договору його може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності (догана або звільнення).

Відповідно до вимог п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Систематичним порушенням трудової дисципліни вважаються порушення, вчинені працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної та громадської відповідальності, проте, порушив її знову.

Згідно зі ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника з роботи у зв'язку з його тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно роз'яснень, наведених в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. п. 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (п. п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Правовідносини між роботодавцем (власником підприємства), його уповноваженою особою і працівником (фізичною особою, виконавцем робіт) можуть реалізовуватися шляхом укладення і виконання цивільно-правових угод (договорів).

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 611 ЦК України визначені загальні правові наслідки невиконання та (або) порушення зобов'язань (умов договорів).

Як правило, між роботодавцем (власником підприємства), його уповноваженою особою і працівником (фізичною особою, виконавцем робіт) укладаються цивільно-правові угоди з виконання певних робіт, надання певних послуг (глава 61,62, 63,64,65 ЦК України, тощо). При цьому наслідки порушення та (або) невиконання умов договорів передбачені для кожного конкретного виду зобов'язань.

Отже, при виконанні укладених цивільно-правових угод процес організації праці залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Відповідальність виконавця роботи за порушення умов договору насамперед має встановлюватися самим договором (пеня, штраф тощо). У трудових відносинах такі види санкцій не допускаються.

Таким чином, для правильного вирішення цього спору необхідно розмежувати періоди роботи ОСОБА_2 в КС «Зінківська», а саме до 15 липня 2016 року і після цієї дати до дня звільнення. При цьому слід виходити з того, що ОСОБА_2 могла бути притягнути до дисциплінарної відповідальності в порядку п.3 ст.40, ст.147, ст.148, ст.149 КЗпП України виключно за порушення трудової дисципліни у виді неналежного виконання своїх трудових обов'язків у період з 15 липня 2016 року по день звільнення.

Як вбачається зі змісту наказу №18 від 31 серпня 2016 року ОСОБА_2 притягнута до дисциплінарної відповідальності у виді догани за незаконне нарахування індексації заробітної плати за липень і серпень 2016 року. Факт незаконного нарахування індексації заробітної плати підтверджений належними і допустимим доказами, зокрема відомостями про виплату грошових коштів (т.1 а.с.49-53), Актом Управління Держпраці у Полтавській області і приписом цієї установи №16-11-211/347-270 від 29 березня 2017 року (т.1 а.с.136, 230-244).

ОСОБА_2 не надала суду належних і допустимих доказів, які б спростовували її вину як головного бухгалтера у незаконному нарахуванні індексації заробітної плати за липень і серпень 2016 року.

З огляду на встановлене слід погодитися з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість і законність притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у виді догани згідно наказу №18 від 31 серпня 2016 року.

Як вбачається зі змісту наказу №27-к від 28 жовтня 2016 року, пояснень представника КС «Зінківська», підставою для притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення стало не усунення недоліків у бухгалтерських документах, які виявлені ТОВ «Аудиторська фірма «Лисенко», і звітом внутрішнього аудитора (т.1 а.с.40).

Зі змісту аудиторського висновку від 27 травня 2016 року слідує, що аудиторською перевіркою виявлені недоліки ведення бухгалтерського обліку в КС «Зінківська» за 2015 рік (т.1 а.с.140-161), тобто за той період, коли ОСОБА_2 надавала послуги КС «Зінківська» згідно цивільно-правової угоди №1 від 02 липня 2015 року (т.2 а.с.65). Отже, за цей період ОСОБА_2 не може бути притягнута до дисциплінарної відповідальності згідно ст.147 КЗпП України. Окрім того, зважаючи на дату вчинення та виявлення порушень, сплинули строк притягнення до дисциплінарної відповідальності, передбачені ст.148 КЗпП України.

Статутом КС «Зінківська» (т.2 а.с.10-26), зокрема пунктом 12, до повноважень Ревізійної комісії віднесені питання здійснення контролю за фінансово-господарською діяльністю спілки, у тому числі шляхом проведення перевірок із залученням на договірних засадах зовнішніх експертів з числа осіб, які не перебувають у трудових відносинах із кредитною спілкою.

Згідно п.6.1 і п.6.2 (т.2 а.с.6) Положення про фінансове управління кредитної спілки, затвердженого рішенням спостережної ради КС «Зінківська» №5 від 28 листопада 2006 року», ревізійна комісія має право для проведення перевірок залучати на договірних засадах зовнішніх експертів, які не перебувають у трудових відносинах із спілкою, чи незалежного аудитора (аудиторську фірму). З метою підтвердження достовірності та повноти річної звітності кредитної спілки щорічно проводяться аудиторські перевірки. Аудитор (аудиторська фірма) визначаються загальними зборами спілки.

Як вбачається з матеріалів справи фізична особа ОСОБА_5 на виконання цивільно-правової угоди №7 від 17 жовтня 2016 року склала звіт внутрішнього аудитора КС «Зінківська» (т.1 а.с.60-65). При цьому КС «Зінківська», не дивлячись на вимогу суду, не надала суду документів, які б підтверджували, що ОСОБА_5 є експертом чи аудитором у розумінні положень ЗУ «Про судову експертизу» і ЗУ «Про аудиторську діяльність». Отже, зазначений документ не можна розцінювати як такий, що передбачений Статутом і Положенням, на підставі якого ревізійна комісія спілки вправі робити висновки щодо стану бухгалтерської і фінансової звітності. Окрім того, дослідження змісту звіту внутрішнього аудитора КС «Зінківська» дає підстави стверджувати, що у ньому відсутні дані про конкретні порушення, допущені ОСОБА_2 як головним бухгалтером, за період її роботи з 15 липня 2016 року.

Твердження голови правління КС «Зінківська» про те, що ОСОБА_2 не виконала його указівку про усунення недоліків у бухгалтерському обліку у встановлений ним строк, не є обґрунтованим, оскільки позивачка цей факт заперечує, а інших належних доказів про видання усного розпорядження суду не надано.

Колегія суддів визнає неспроможними твердження голови правління КС «Зінківська» про те, що ОСОБА_2 була зобов'язана самостійно усунути усі виявлені недоліки, так як жодний нормативний акт, який регулює правовідносини з ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності, зокрема ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», бухгалтерський стандарт МСБО-6, не містить норми, яка б зобов'язувала бухгалтера (головного бухгалтера) усувати у певний строк виявлені аудитором недоліки.

Зважаючи на встановлене апеляційним судом, наказ №27-к від 28 жовтня 2016 року не можна визнати законним.

Згідно ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Також відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Далі, пунктом 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100.

Пунктом 32 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі Порядок) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктами 5 та 8 вказаного Порядку встановлено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих (календарних) днів на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

При розрахунку середньоденної заробітної плати колегія суддів не бере до уваги довідку, надану КС «Зіньківська» (т.2 а.с.56) про середньомісячну заробітну плату ОСОБА_2, оскільки копії відомостей (т.1 а.с.49-53) є первинними документами спілки.

Так, згідно копій відомостей по зарплаті:

за липень 2016 року ОСОБА_3 отримала 2967,75 грн та 1500 грн. (т.1 а.с.49, 50 зворот)

за серпень 2016 року ОСОБА_3 отримала 2000 грн та 1723,13 грн. (т.1 а.с.51 зворот)

за вересень 2016 року ОСОБА_3 отримала 2000 грн та 978,00 грн. (т.1 а.с.52 зворот)

за жовтень 2016 року ОСОБА_3 отримала 1500 грн та 745 грн. (т.1 а.с.53 зворот)

Пропрацьовано позивачем 70 робочих днів з урахуванням святкових та лікарняних днів.

Таким чином, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 середньоденна заробітна плата позивача становить 191 грн. 76 коп.

Часом вимушеного прогулу є проміжок з 01 листопада 2016 (перший день після звільнення позивача) по 05 грудня 2017 (час її поновлення судом), до якого входять 277 робочих днів, отже з відповідача на користь позивача слід стягнути (191,76 Х 277 = 53117, 52 грн. у якості компенсації за час вимішеного прогулу.

Таким чином, рішення Зінківського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2017 року слід скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу № 27-К від 28.10.2016 року КС «Зіньківська» щодо звільнення ОСОБА_2, поновлення ОСОБА_2 на посаді головного бухгалтера КС «Зіньківська», виплати компенсації за час вимушеного прогулу та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2. В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача до державного бюджету України у зв'язку із задоволенням позовних вимог (2 немайнових та 1 майнова) слід стягнути судовий збір за розгляд цієї справи судом першої та апеляційної інстанції, від сплати якого позивача звільнено згідно ст.5 ЗУ «Про судовий збір» (640 Х 3) + ((640 Х 3) х 110%) = 1920 + 2112 = 4032 грн .

Керуючись ст.303, ст.307, ст.309, ст. 316, ст.319 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2017 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу № 27-К від 28.10.2016 року КС «Зіньківська» щодо звільнення ОСОБА_2, поновлення ОСОБА_2 на посаді головного бухгалтера КС «Зіньківська», виплати компенсації за час вимушеного прогулу.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до Кредитної спілки "Зіньківська" про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення компенсації втраченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправним та скасування наказу № 27-К від 28.10.2016 року про звільнення ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ № 27-К від 28.10.2016 року Кредитної спілки «Зіньківська» щодо звільнення ОСОБА_2 з 01.11.2016 року з посади головного бухгалтера Кредитної спілки «Зіньківська» на підставі п.3 ст.40 КЗпП України у зв'язку із систематичним та неналежним виконання обов'язків головного бухгалтера.

Поновити ОСОБА_2 на посаді головного бухгалтера Кредитної спілки «Зіньківська» .

Стягнути з Кредитної спілки «Зіньківська» на користь ОСОБА_2 53 117, 52 грн. у якості середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнути з Кредитної спілки «Зіньківська» на користь державного бюджету України 4 032 грн. судового збору.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий суд О.А.Лобов

Судді С.А.Гальонкін

Т.В.Одринська

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов