Провадження № 6/702/21/17
Справа № 2-28/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в задоволенні подання

19 грудня 2017 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

в складі головуючої-судді: ОСОБА_1

з секретарем : Ясінською О.А.

представники відділу ДВС: не зявились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище Черкаської області подання Монастирищенського районного відділу державної виконавчої служби про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України без вилучення паспортного документа у зв»язку з невиконанням ним зобов»язань зі сплати боргу,

в с т а н о в и в :

Монастирищенський районний відділ ДВС 19.12.2017 року, звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України без вилучення паспортного документа, у зв»язку з невиконанням ним зобов»язань зі сплати боргу, посилаючись на те, що на виконанні Монастирищенського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області знаходиться виконавче провадження №52894743 з виконання виконавчого листа №2-28 виданий 25.05.2010 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 173067,73 грн. невідшкодованого залишку боргу по сплаті моральної шкоди. За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Виконавцем 16.11.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов»язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Рішення на сьогодні боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформаційної довідки №108066629 від 18.12.2017 року майно належне боржнику на праві приватної власності відсутнє. Виконавцем 09.11.2017 року, 01.12.2017 року на адресу боржника надсилалися виклики, щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду. Однак боржник на виклики не з»явився, про причини неявки не повідомив. Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконанн, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок його доходів. Статтею 18 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням, звертається до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника- фізичної особи чи керівника боржника- юридичної особи за межі України до виконання зобов»язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів. Статтею 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» №3857-ХІІ у редакції від 10.12.2015 року встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов»язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов»язань. Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника- фізичної особи або керівника боржника- юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішення інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця. Просять Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до виконання зобов»язань, покладених на нього виконавчим листом №2-28 виданого 25.05.2010 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 173067,73 грн. невідшкодованого залишку боргу по сплаті моральної шкоди.

В судове засідання представники Монастирищенського районного відділу ДВС не зявились. На адресу суду подали заяву відповідно до якої просять справу щодо винесення ухвали про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України розглядати без участі їх представників. Дане подання підтримують в повному обсязі.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання не підлягає до задоволення повністю та виходить з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні в Монастирищенському районному відділі ДВС знаходиться виконавчий лист № 2-28/10 виданий 25.05.2010 року Монастирищенським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 200 000 грн. по 100 000 грн. кожному (а.с.4), на підставі якого відкрито виконавче провадження згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.11.2016 року серії ВП № 52894743 (а.с. 6).

Згідно з п.4 ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема, ст.6 ЗУ „Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", п.19 ч.3 ст.18 ЗУ „Про виконавче провадження", ч.1 ст.441 ЦПК України.

Так, відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів

Відповідно до ст. 441 ЦПК України передбачає, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

За змістом п.5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 10.12.2015 року за №3857-ХІІ громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов'язань.

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Вивченням матеріалів справи, судом встановлено, що будь-які докази, які підтверджують надіслання ОСОБА_2 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, в якій містяться вимоги про добровільне виконання зобов'язань, докази одержання ним усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження, в тому числі і докази про отримання виклику в відділ ДВС, як це передбачено вимогами ст. 26, ч.1 ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження", а також докази того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань, відсутні.

Державним виконавцем не надано доказів того, що ним відповідно до ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення або всі вони виявилися безрезультатними.

Так, матеріали подання не містять доказів на підтвердження ухилення боржника, ОСОБА_2, від явки до виконавчої служби, докази належного повідомлення боржника про наявність боргу та виклику до державної виконавчої служби, відсутні докази на підтвердження можливості ухилення від виконання зобовязань, покладених на нього, не надано доказів з"ясування питання про можливе працевлаштування боржника, як спосіб сплати ним боргу, відсутні докази на підтвердження можливості перетину боржником кордону України з метою ухилення від сплати існуючої заборгованості, а також доказів про наявність у боржника закордонного паспорту. Саме по собі посилання на заборгованість за виконуваним судовим рішенням за відсутності відповідних доказів не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Наявність копій виклику державного/приватного виконавця від 09.11.2017 за № 932/1 та від 01.12.2017 року за № 932/1 про з"явлення ОСОБА_2 в Монастирищенський районний відділ ДВС ( а.с. 8,9), копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта ( а.с. 10), не можуть свідчити про те, що державним виконавцем виконано всі необхідні заходи для примусового виконання вимог, які прямо передбачені виконавчим документом та ЗУ "Про виконавче провадження".

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України передчасне, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст. 441 ЦПК України, ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», а також враховуючи положення ст. 5 ЦПК України, відповідно до якої, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні і подання не підлягає до задоволення.

Крім цього, суд розглянувши подання по суті, вважає за необхідне зазначити, що з 15.12.2017 року вступив в законну силу Цивільний процесуальний кодукс України, відповповідно до положень якого, питання тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, врегульовано ст. 441 ЦПК України, натомість подання, за підписом начальника Монастирищенського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, містить посилання на ст. 377-1 ЦПК України, яка станом на 19.12.2017 року ( дата звернення з поданням до суду) втратила чинність.

На підставі вищевикладеного, ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України від 10.12.2015 № 3857-XII ( із змінами та доповненнями), ст. 18 Закону України Про виконавче провадження та керуючись ст. ст. 5, 247, 353, 441 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні подання Монастирищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України без вилучення паспортного документа у зв»язку з невиконанням ним зобов»язань зі сплати боргу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо в Апеляційний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти з дня її проголошення ( отримання копії).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.В. Мазай