Справа № 161/6971/17
Провадження № 2/161/4407/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Козак О.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до голови об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Молоді 1» ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні спільною сумісною власністю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до голови об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Молоді 1» ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні спільною сумісною власністю.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є співвласником вбудованого нежитлового приміщення фото центру «Єврофото» за адресою: м. Луцьк, пр. Молоді, 1.

Вказує, що 12.04.2017 року о 10.53 год. було перервано електропостачання до вищевказаного приміщення, однак загальне електропостачання будинку по пр. Молоді, 1 було.

Зазначає, що з метою перевірки напівавтомату, який знаходиться в електрощитовій вказаного будинку, на дверях виявив додатковий замок. На його дзвінок про надання доступу до електрощитової будинку, голова ОСББ ОСОБА_4 відповів відмовою у доступі.

У звязку з чим, просить усунути перешкоди у здійсненні ним права користування спільною сумісною власністю шляхом надання ключів від вказаного приміщення для виготовлення дублікатів, зобовязати відповідача не чинити перешкоди у користуванні спільною сумісною власністю та забезпечити вільний доступ до даного приміщення. Крім того, стягнути з відповідача на його користь 10000,00 грн. матеріальних збитків та 10000,00 грн. моральної шкоди.

В ході судового розгляду справи позивач позовні вимоги збільшив та просив стягнути з відповідача на його користь 30000 грн. матеріальної та 30000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідивши представлені письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником нежилого приміщення, площею 134.3 кв.м. в м. Луцьку по пр. Молоді, 1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 7).

Із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_4 є керівником ОСББ «ОСОБА_5, 1» (а.с. ).

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В частині 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України, та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, а саме право особи на безперешкодне користування, володіння і розпорядження своїм майном, право на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ст. 355 ЦК України).

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (статті 368 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх власників.

Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004 ( справа №1-2/2004) визначено, що відповідно до Конституції України всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Правова характеристика спільного майна власників квартир конкретизована у обєднання співвласників багатоквартирного будинку».

Стаття 1 цього визначає поняття допоміжних приміщень та нежитлових приміщень. Допоміжне приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Нежиле приміщення це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» спільне майно власників квартир складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їх спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно - у спільній частковій власності. Відповідно до цього Закону співвласники допоміжних приміщень мають право розпоряджатися ними в межах, встановлених зазначеним Законом та цивільним законодавством.

Отже, електрощитова, яка розташована в будинку за адресою: м. Луцьк, пр. Молоді, 1 є об'єктом спільної сумісної власності власників квартир даного будинку й відповідно до вимог ст. 369 ЦК України співвласники даного майна володіють, користуються та розпоряджаються ним за спільною згодою, якщо між ними не встановлено інших домовленостей.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Із постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року слідує, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із наступного.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Як було зясовано судом, голова ОСББ «Молоді 1» ОСОБА_4 обмежує права ОСОБА_1 на вільне користуванням ним електрощитовою, що також підтверджується відповідним повідомленням Луцької міської філії ПрАТ «Волиньобленерго» від 26.04.2017 року (а.с. 13) та показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7

Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що права позивача як співвласника порушені, так як останній позбавлений права доступу до електрощитової, що розташована у будинку по пр. Молоді, 1 в м. Луцьку, то позов в цій частині підлягає до задоволення та слід зобовязати відповідача не чинити перешкоди позивачу у користуванні спільною сумісною власністю та забезпечити вільний доступ до даного майна.

Разом з тим, на думку суду, не підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, так як на спірні відносини не поширюється правила статті 1167 ЦК України, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини, що також обґрунтовується правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 09.11.2016 року у справі 6-1575цс16.

При цьому, суд вважає обґрунтованими вимоги заявлені саме до відповідача як голови обєднання, оскільки такі дії останнього і саме як посадової особи не відповідають вимогам чинного законодавства та статуту обєднання.

Водночас, в задоволенні решти позовних вимог також слід відмовити, оскільки суду не представлено доказів, які б вказували на заподіяння відповідачем матеріальних збитків та не доведено їх понесення позивачем.

Крім цього, вимога щодо усунення перешкод у здійсненні права користування спільною сумісною власністю шляхом надання ключів від вказаного приміщення для виготовлення дублікатів теж не підлягає до задоволення, так як вона охоплюється задоволеними та є їх невідємною складовою.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 640,00 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст. 23, 316, 319, 321, 358, 369, 382, 391, 1166, 1167 ЦК України, ст. 41 Конституції України, постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати голову обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Молоді 1» ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні спільною сумісною власністю та забезпечити вільний доступ до електрощитової, що розташована в будинку по пр. Молоді, 1 в м. Луцьку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) грн..судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк