Провадження № 2/235/1863/17
Справа № 235/3969/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськраонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.

при секретарі Муханової В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи Сернецької О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 27.09.2003р. по 14.05.2010р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюб розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.05.2010р.

Після розірвання шлюбу їхня спільна дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилась проживати разом із нею.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Донецької області від 13.05.2013р. визначено місце проживання дочки разом з відповідачем за адресою: АДРЕСА_1.

З тих самих пір до теперішнього часу дочка проживає з відповідачем, який створює їй всілякі перешкоди у спілкуванні з дитиною. З того часу вона фактично позбавлена можливості спілкування з дитиною. Вона не може ані зустрітися з нею, ані поговорити по телефону, відповідач та його сім'я роблять все можливе, щоб вона не могла спілкуватися з дитиною.

До теперішнього часу вона та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання дитини. Зараз дитина мешкає разом з відповідачем, який виховує їхню дочку самостійно. У вересні 2017 року ОСОБА_6 виповниться 13 років, тому вона може прийняти участь у вирішенні питання щодо визначення місця свого проживання шляхом надання особистої прихильності одному з батьків. Вона не згодна з тим, щоб їхня дочка проживала з відповідачем, наполягає на визначенні місця проживання дитини разом із нею.

При ухваленні Красноармійським міськрайонним судом Донецької області рішення щодо визначення місця проживання дитини разом із батьком вирішальною була та обставина, що вона не працювала і не мала самостійного доходу.

Проте, в даний час обставини змінились, так як вона працевлаштувалась на роботу в Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради, має постійну заробітну плату в середньому близько 4000 грн. на місяць.

Позивач вважає, що в інтересах дочки проживати разом із нею, а не з батьком, так як на цей час вона має постійний дохід, її робочий день триває з 8-00 до 17-00 годин, тому вона має час відводити дитину до школи, займатися з нею вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про неї. Вона має стабільний самостійний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, вона проживає разом із чоловіком ОСОБА_7, який теж має постійний дохід, так як працює на шахті «Добропільська» прохідником 4 розряду, і його заробітна плата становить у середньому 7000 грн. на місяць.

Також в рішенні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області вказано, що відповідно акту обстеження матеріально-побутових умов вона разом із чоловіком проживає за адресою: АДРЕСА_2, будинок складається з чотирьох кімнат, санвузла у будинку, є предмети першої необхідності, побутова техніка, та зазначено, що дитині буде виділена окрема кімната. Щодо стосунків між дочкою та її чоловіком, то вони мають добрі стосунки один з одним.

Вона має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, повною мірою займатися її вихованням. Разом з тим, вона не чинитиме жодних перешкод у спілкуванні відповідача з дочкою і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування батька.

Спиртними напоями вона не зловживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до дочки.

Вважає, що перебування дочки в сім'ї відповідача негативно впливає та виховання та здоров'я, тому що дитині, а особливо дівчинці в такому віці, особливо потрібна материнська турбота. Далі при дорослішанні буде виникати безліч питань, які вона не зможе обговорити з батьком, а тільки з матір'ю. Вона хоче дати дитині освіту і добробут. За таких умов дочці буде краще із нею.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснивши суду, що після ухвалення рішення суду про визначення місця проживання дитини разом із батьком, змінились обставини: вона працевлаштувалась на роботу, де отримує 4000 грн. на місяць, мешкає з новим чоловіком і дочкою. Відповідач забороняє їй спілкуватися з дитиною, заблокував її номер телефону, придбав дитині нову сім-картку для мобільного телефону, щоб не дати змоги спілкуватися із нею. До 1 вересня вона надіслала відповідачу «Новою поштою» шкільну форму для дочки, але він відмовився отримати посилку, ховає від неї дитину. Останній раз вона бачила дитину в жовтні 2016 року на засіданні органу опіки та піклування, де та висловила бажання жити разом із батьком. Однак вона вважає, що дитина не висловлює свого справжнього бажання, оскільки перелякана. З 2010 року дитина проживає разом із батьком. Після ухвалення судом рішення суду щодо визначення місця проживання дитини вона не приходила до шкоди, де навчається ОСОБА_6, не знає, чим захоплюється її дитина, а також не зверталась до органів опіки та піклування з приводу участі у вихованні дитини, а саме встановлення днів і часів побачення з дитиною.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити повністю.

Відповідач позов не визнав, пояснивши, що перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем до 2010 року. Після розірвання шлюбу їх спільна дочка ОСОБА_6 8 місяців проживала разом із своєю матір'ю, а він брав дівчинку до себе додому на вихідні дні. 15.03.2011р. до нього додому прийшла дочка і повідомила її, що її вдарив співмешканець матері на ім'я ОСОБА_7, так як вона не хотіла йти у дитячий садок. Увечері того ж дня позивач прийшла, щоб забрати ОСОБА_6 додому, однак вона відмовилась повертатися до матері, на що позивач веліла в такому випадку знімати дитині куртку та чоботи, після чого пішла додому. Пізніше при працівниках поліції та понятих позивач намагалась відібрати у нього дитину, однак вона відмовилась повертатися до матері. В 2013 році Красноармійський міськрайонний суд Донецької області визначив місце проживання дитини разом із ним. Мати не бере участі у вихованні дитини, хоча має таку можливість, але не має бажання. У позивача є його номер телефону, і він завжди передає трубку дитині для спілкування із матір'ю, однак коли вона телефонує, то постійно відбувається з'ясування відносин. Сама ОСОБА_6 не бажає, щоб її номер телефону був відомий матері. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, так як дитині комфортніше жити разом із ним, батьком.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області - Сернецька О.М. в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила справу розглянути за її відсутності.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи дослідивши письмові докази, а також заслухавши думку дитини, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2003 року по 31 травня 2010 року (а.с.9, 10).

Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.05.2013 року, яке набрало законної сили 24.05.2013р., визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12, 13).

Малолітня дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою матері: АДРЕСА_2.

Мати та батько малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати їх малолітня дитина.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан їх здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Також відповідно до ст.12 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27.02.1991р., в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/135 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995р., держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно її віком і зрілістю.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (Х1У) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєї матір'ю.

Судом встановлено, що мати дитини працює в Управлінні соціального захисту населення Добропільської міської ради, отримує середньомісячний заробіток в розмірі 3417,62 грн., з 12.07.2013р. перебуває у шлюбі з ОСОБА_7, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, разом із чоловіком ОСОБА_7, матір'ю чоловіка ОСОБА_10 та дітьми ОСОБА_6 і ОСОБА_11, для дітей створені всі умови для проживання, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Батько дитини працює з 01.12.2016р. в ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»/875 - КЛУБ с. в якості аккомпоніатора, отримує середньомісячний заробіток в розмірі 3428,602 грн., за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 21.09.2017р. № 05/26-1187 мати дитини зверталась до органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради з питання встановлення порядку її участі у вихованні дочки, відповідне рішення було прийнято 20.04.2011р. за № 219, яким був встановлений час спілкування, а саме кожного дня з 16.00 до 19.00 годин.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 13.10.2016р., було розглянуте звернення ОСОБА_1 від 28.09.2016р. щодо перешкоджання ОСОБА_3 її зустрічам з дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_3 підтвердив, що він не виконує рішення виконкому Покровської міської ради від 20.04.2011р. № 219 «Про встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1» у зв'язку з тим, що дитина сама не бажає спілкуватися з матір'ю.

Комісією була з'ясована думка дитини - ОСОБА_6 дійсно категорично відмовляється від спілкування з матір'ю.

Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради рекомендував ОСОБА_1 звернутись до психолога за її вибором для отримання соціально-психологічних послуг з корекції поведінки дитини.

На засіданнях комісії з питань захисту прав дитини, які відбулися 06.09.2017р. та 20.09.2017р. у присутності ОСОБА_3, було розглянуте питання визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 надала заяву про розгляд питання без її присутності.

Було з'ясовано, що утриманням та вихованням дитини займається батько, допомогу якому надає його матір (баба дитини).

ОСОБА_3 повідомив, що він не звертався до суду за стягненням аліментів з ОСОБА_1 на утримання дитини, добровільно будь-яких коштів вона не надає.

Житлово-побутові умови проживання дитини були обстежені 18.09.2017р., про що складений відповідний акт. Квартира за адресою: АДРЕСА_1, впорядкована, санітарний стан задовільний.

Комісією була з'ясована думка дитини - ОСОБА_6 повідомила, що взагалі не спілкується з матір'ю, проживати з нею не бажає.

Виходячи із вищезазначених обставин, відповідно до ст.161 СК України та враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради дійшов висновку: у судовому засіданні заперечити проти позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с.45, 46).

Згідно характеристики на ученицю 7-А класу ЗОШ 1-Ш ступенів № 2 Покровської міської ради № 545 від 20.09.2017р. дитина характеризується позитивно. Батько ОСОБА_3 приділяє належну увагу вихованню дочки, регулярно відвідує батьківські збори та бере активну участь у житті класу.

В судовому засіданні в присутності психолога ОСОБА_13 була з'ясована думка дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо місця її проживання, яка пояснила, що після розірвання шлюбу між батьками вона 8 місяців жила з мамою, співмешканці якої її ображали, били, а вона не реагувала на це і не стала на її захист. Після того, к другий чоловік матері образив її, вона за власним бажанням пішла жити до батька. Мати приходила до неї, просила повернутися додому, але не захотіла повернутися і не пробачила мати. Мама не привітала її зі святом 1 вересня. Батьківські збори відвідують бабуся, рідше батько, мати зовсім до школи не приходить. До лікарні її також водить баба та батько. Бачити маму вона не бажає, так само як і телефонувати їй. Останні 5 років вона мешкає разом із батьком та бабою. Вважає сім'ю, в якій вона мешкає, доброю, в якій їй комфортно и затишно. Бабуся допомагає їй вчити уроки, з батьком вони разом гуляють, виїжджають на море, йому ж вона довіряє свої секрети. Батько та баба не забороняють їй спілкуватися із матір'ю, але в неї самої відсутнє бажання бачитись із матір'ю, яку вона не любить і яка жодного разу за час її проживання із батьком жодного разу не намагалась зустрітися із нею. Дитина виявила твердий намір жити із своїм батьком ОСОБА_3

Аналіз наданих сторонами доказів дає суду підстави стверджувати, що батьки малолітньої дитини знаходяться у більш-менш рівних умовах при вирішенні питання щодо місця проживання їх дітей.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд бере до уваги, що позивач не виконує батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини, а також особисту прихильність дитини до батька, її вік, тривалий період проживання дитини із батьком, з яким у неї склалися добрі, довірливі відносини, недоцільність порушувати гармонійну атмосферу взаємовідносин в родині між дитиною, її батьком та бабою, яка побудована на довірі та любові один до одного.

Крім того, в основу вирішення питання щодо місця проживання малолітньої дитини з одним із батьків, суд покладає особисте, добровільне бажання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживати разом із батьком, яке не порушує положень Конвенції про права дитини.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що підстав для зміни визначеного рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.05.2013р. місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, немає.

На підставі наведеного, в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Відповідно до ст.12 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27.02.1991р., в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/135 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995р., ст.6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (Х1У) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, ст.ст.160, 161, 171 СК України, керуючись ст.ст.13, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасники справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, повністю або частково до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Дата складання повного судового рішення - 5 січня 2018 року.

Суддя Г.В. Назаренко