Апеляційний суд Житомирської області
Справа №292/698/17 Головуючий у 1-й інст. Гуц О. В.
Категорія 25 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 07 вересня 2017 року,

встановила:

У серпні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі ПРАТ "АСК "ІНГО УКРАЇНА" або Товариство) звернулося з даним позовом, в якому просило стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 29 345 гривень 19 коп. та вирішити питання стосовно судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 22 грудня 2014 року водієм автомобіля марки «КАМАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 скоєно дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої застрахований Товариством автомобіль марки «Тойота» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ТОВ «РЕНТ-Е-КА Юкрейн», отримав механічні ушкодження.

Постановою Соломянського районного суду м. Києва від 16.01.2015 року винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2

На умовах договору страхування страховиком виплачено страхове відшкодування на підставі рахунку-фактури № С-00067887 від 29.12.2014 року ТОВ «Автосаміт ЛТД» у розмірі 78845 гривень 19 коп.

Цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця транспортного засобу на момент ДТП була застрахована за договором обовязково страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів в ПАТ «УТСК», а тому відповідач зобовязаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкодиі страховою виплатою, а саме 29345 грн. 19 коп.

Рішенням Червоноарміського районного суду Житомирської області від 07 вересня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалене без повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки Правилами страхування позивача та договором страхування підставою для визначення розміру страхового відшкодування є акт автотоварознавчого дослідження або незалежна експертиза. Вважає, що звіт про оцінку пошкодженого автомобіля не може бути підставою для визначення розміру відшкодування. Також він є недійсним, оскільки не підписаний субєктом оціночної діяльності, а до нього не долучено копії свідоцтва про реєстрацію субєкта оціночної діяльності та свідоцтва про право на зайняття оціночною діяльністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК).

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Частина 3 ст. 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 22 грудня 2014 року в 20 годин 30 хвилин в м. Києві мало місце зіткнення автомобілів: марки «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ТОВ «РЕНТ-Е-КА Юкрейн», та марки «КАМАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 (а.с. 8).

Постановою Соломянського районного суду м. Києва від 16.01.2015 року винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2 та накладено на останнього адміністративне стягнення (а.с. 9).

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2статті 1187 ЦК України).

Відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон) страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 269986, автомобіль марки "TOYOTA COROLLA" 1.33. L, реєстраційний номер НОМЕР_2, належить ТОВ "РЕНТ-Е-КА ЮКРЕЙН" (а.с.25).

Згідно договору страхування № 250595888.14 добровільного страхування засобу наземного транспорту від 27.08.2014 року, укладеного між страховиком - ПрАТ "СК "ІНГО Україна" та страхувальником - ТОВ "РЕНТ-Е-КА ЮКРЕЙН", вигодонабувач "ЕНЕРГОМ КОНСАЛТІНГ ЛІМІТЕД", ТОВ "РЕНТ-Е-КА ЮКРЕЙН" було застраховано автомобіль TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 4-7).

Строк дії вищевказаного договору - з 31.08.2014 року по 30.08.2015 року та страховим випадком, за договором, є пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, його складових частин, деталей або обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пожежі, стихійного лиха, падіння предметів, попадання каміння, протиправних дій третіх осіб, угону (а.с. 4-7).

Статтею ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон) зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

У відповідності до статті 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана:

- з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

- з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

- з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

- з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Розмір страхового ліміту за шкоду, заподіяну майну потерпілим, складає 50000,00 гривень, франшиза -500 гривень (а.с. 29).

Статтею 29 Закону передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно звіту № 1009 про оцінку автомобіля марки «Toyota Corolla 1.33. L» матеріальний збиток в результаті його пошкодження складає 91732 гривень 58 коп. (а.с. 11-22).

Відповідно до рахунку-фактури № С-00067887 від 29 грудня 2014 року, ТзОВ "АВТОСАМІТ ЛТД" надав ТзОВ "РЕНТ-Е-КА ЮКРЕЙН" вказаний рахунок на суму 80685 грн. 19 коп. за ремонт автомобіля марки COROLLA NRE180, кузов NMTBT4 JE60R000792 держ. № НОМЕР_2 (а.с. 23).

За змістом Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (статті 9, 22-31, 35, 36).

Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

08 січня 2015 року ТзОВ "РЕНТ-Е-КА ЮКРЕЙН" на ім"я голови Правління Акціонерної страхової компанії "ІНГО Україна" ОСОБА_3 подано заяву про виплату страхового відшкодування по полісу КАСКО договір № 250595888.14, по страховому випадку, який стався 22.12.2014 року з автомобілем НОМЕР_3, що належить ТОВ "Рент-е-ка Юкрейн" в сумі 80865 гривень 19 коп. (а.с. 27).

Як вбачається з платіжного доручення № 254 від 26 січня 2015 року, ПРАТ "АСК "ІНГО УКРАЇНА" сплатило на рахунок ТОВ "АВТОСАМІТ ЛТД " 78845 гривень 19 коп. в рахунок оплати ремонту вищевказаного автомобіля, ТзОВ "РЕНТ-Е-КА ЮКРЕЙН" в рахунок сплати страхового відшкодування (зворотній а.с. 24).

Відповідно статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Разом з тим, ПАТ "АСК "ІНГО УКРАЇНА" на адресу ОСОБА_2 направило претензію № 2767 від 25.06.2015 року, згідно якого останньому пропонувалося врегулювати вказаний спір в досудовому порядку сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 29345 гривень 19 коп. (а.с. 30). Вказана вимога відповідачем проігнорована.

Таким чином, з урахуванням страхової суми, яка становить 50000 грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недостатність страхової виплати.

Посилання апелянта щодо визнання звіту про оцінку автомобіля є недійсним спростовується матеріалами справи, оскільки останнім будь-яких доказів на підтвердження цього не надано.

Клопотань щодо призначення експертизи для визначення розміру матеріальної шкоди ОСОБА_2 не заявлено.

Крім того, суд першої інстанції не прийняв до уваги як належний доказ страховий акт № 123460 від 05.01.2015 року у звязку з тим, що вказана в ньому дата страхової події не відповідає даті дорожньо-транспортній пригоді, а тому посилання апелянта з цього приводу є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відтак, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд визнає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування та ухвалення нового рішення не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 07 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Судді: