Справа № 473/3428/17
РІШЕННЯ

іменем України

"06" листопада 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Висоцької Г.А.

при секретарі Радєвій Н.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Олександрівської громади Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

06.10.2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Олександрівської громади Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на квартиру.

Свої вимоги мотивує тим, що він разом із батьком ОСОБА_3 отримали, кожен, в звязку із приватизацією 28.11.1995 року право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, Миколаївської.

ОСОБА_3 помер 04.11.2015 року в м. Лос-Анджелес, штат Каліфорнія, США і він позбавлений можливості оформити спадщину, оскільки втрачений правовстановлюючий документ. Крім того він позбавлений можливості розпорядитися своєю часткою квартири з тих самих підстав.

При зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, позивачу було відмовлено з тих підстав, що втрачений оригінал правовстановлюючого документу на квартиру.

Поновити правовстановлюючий документ на спірну квартиру не можливо, так як радгосп «Воронівка» реорганізовано в ПСП «Воронівка», яке 09.11.2012 року припинило своє існування і правонаступників в нього немає, тому просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, його представник ОСОБА_1 надав пояснення аналогічні зазначеним в позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності та про відсутність заперечень проти позовних вимог.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 що підтверджується рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 06 червня 2017 року та свідоцтвом про народження від 27.06.1975 року серія І-СЛ №076454 виданим в м. Єреван, Вірменська РСР, відділом РАЦС Радянського району. ( а.с.11-15,41-42).

04.11.2015 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть номер державного файлу 947 виданим штат Каліфорнія відділом охорони здоров'я округу Лос-Анджелес, США із перекладом, засвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_4 ( а.с. 7-9).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частка квартири АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло видане 28.11.1995 року органом приватизації житлових будинків радгоспу «Воронівка»( а.с. 6).

З довідки від 26.09.2017 року за № 536, виданої КП «Вознесенське МБТІ» вбачається, що станом на 31.12.2012 року вищезазначена квартира зареєстрована за ОСОБА_5, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право власності на житло видане 28.11.1995року органом приватизації житлових будинків радгоспу «Воронівка» (а.с. 10).

При зверненні до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з метою оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_3 позивачу було відмовлено, оскільки не було пред'явлено оригінал правовстановлюючого документу на квартиру ( а.с. 5).

Згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Матеріали справи вказують на те, що позивач ОСОБА_2 у встановленому порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обов'язкову частку, судом не виявлено.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, суд прийшов до висновку, що обраний позивачем ОСОБА_2 спосіб захисту відповідає вимогам діючого законодавства, може бути застосований судом до даних правовідносин, тому відповідно до ст. 16 ЦК України цивільне право позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, Миколаївської після смерті ОСОБА_3 який помер 04.11.2015 року.

Щодо вимоги позивача про визнання права власності на частки спірної квартири в порядку ст. 392 ЦК України, то вона є обґрунтованою і підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Вказана ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом даної норми права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Метою використання даного позову є усунення невизначеності відносин власності щодо індивідуально-визначеного майна, власником якого є позивач, або отримання документа, що засвідчує його право власності та був раніше ним втрачений. Умовою задоволення такого позову є наявність у позивача доказів, що підтверджують його право власності на майно.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача, оскільки він є власником тієї частки майна, на яку просить визнати за ним право власності, в розумінні положень ст. 392 ЦК України, про що свідчить довідка КП «Вознесенське МБТІ» від 26.09.2017 року із змісту якої вбачається, що станом на 31.12.2012 року квартира АДРЕСА_3 зареєстрована на підставі свідоцтва про право власності на житло видане 28.11.1995року органом приватизації житлових будинків радгоспу Воронівка (а.с. 10)

Відповідно до публікації в «Вісті Вознесенщини № 40 від 05.10.2017 року зазначений правовстановлюючий документ у звязку із втратою необхідно вважати недійсним.

З урахуванням викладеного позивач має право вимоги на 1/2 частку зазначеного нерухомого майна, яка йому належить, оскільки його майнові права порушені.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212- 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Олександрівської громади Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності в звязку із приватизацією 28.11.1995 року на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, який помер 04.11.2015 року в м. Лос-Анджелес, штат Каліфорнія, США.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Висоцька Г.А.