АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи № 761/6747/17 Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

Мараєвої Н.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана», третя особа: виконуючий обов'язки ректор Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» ОСОБА_5, про виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» суму середнього заробітку за 2016 рік та 5 місяців 2017 року в розмірі 85 264, 27 грн., в подальшому з урахуванням уточнень позовних вимог - 87 264, 27 грн., за час затримки виконання відповідачем рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28.12.2015 року. Позивач послався на те, що вказаним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_3 до Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана», третя особа: виконуючий обов'язки ректор Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» ОСОБА_5, поновлено його на роботі та стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу. На виконання даного рішення 14.06.2017 року, відповідач ДВНЗ «Київський національний економічний університет ім. В. Гетьмана»здійснив виплату ОСОБА_3середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 189 512,19 грн. Проте, позивач вважає, що відповідачем не в повній мірі була виплачена сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому він був вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подалана нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що оскаржуване рішення ухвалено з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи. При цьому зазначила, що рішенням Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 28.12.2015року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.12.2016 року, задоволено частково позов ОСОБА_3, а саме його поновлено на роботі на посаді декана юридичного факультету Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана», стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення 24.04.2015 року по дату винесення судового рішення 28.12.2015 року у сумі 111 100, 41 грн., виходячи з середньоденного заробітку в розмірі 649, 71 грн. Вказувала, що між сторонами вирішено спір за позовом ОСОБА_3 до ДНЗ «КНЕУ ім. В. Гетьмана» про визнання незаконним та скасування рішення Вченої ради університету від 23.04.2015 року про обрання ОСОБА_6 на посаду декана юридичного факультету , визнання незаконним та скасування наказу ректора ДВНЗ «КНЕУ ім. В. Гетьмана» від 24.04.2017 року про звільнення ОСОБА_3 з посади декана юридичного факультету. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.08.2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення Вченої ради університету від 23.04.2015 року про обрання ОСОБА_6 на посаду декана юридичного факультету , а рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.07.2017 року додатково визнано незаконним та скасовано наказ ректора ДВНЗ «КНЕУ ім. В. Гетьмана» від 24.04.2017 року про звільнення ОСОБА_3 з посади декана юридичного факультету. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Наказом від 29.05.2017 року ОСОБА_3 поновлено на посаді декана юридичного факультету Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана».

У зв'язку з тим, що після набранням рішенням суду законної сили поновлення на роботі фактично не відбувалось, а судовим рішенням вирішено питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу лише до 28.12.2015 року, ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 січня 2015 року по дату фактичного поновлення на роботі із розрахунку встановленого судовим рішенням, яке набрало законної сили, розміру 1-денного заробітку 649, 71 грн., у загальній сумі 276 776, 46 грн. В ході судового розгляду 14.06.2017 року відповідач сплатив на користь ОСОБА_3 189 512, 19 грн., відтак позовні вимоги зменшились до 87 264, 27 грн.

Крім того, зазначила, що при ухваленні рішення суд першої інстанції здійснив перегляд обставин, встановлених судовим рішенням, а саме переглянув розмір середньоденної заробітної плати у бік її зменшення. При цьому суд прийняв до уваги нову довідку про заробітну плату за 2 місяці, що передували звільненню, надану відповідачем, в якій розмір заробітку зменшений. Так судовим рішенням від 28.12.2015 року встановлений розмір заробітної плати позивача за лютий - 14 459, 98 грн., березень - 12 178, 03 грн., у новій довідці вказаний розмір заробітку зменшений, а саме, за лютий - 12 175, 68 грн., березень - 12 175, 68 грн. Також загальна сума заробітку за 2 місяці була поділена на більшу кількість робочих днів, що у підсумку призвело до заниження суми середньоденного заробітку з 649, 71 грн. до 496, 97 грн.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представники відповідача просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.12.2015року, що в подальшому залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.12.2016 рокупозов ОСОБА_3 до ДВНЗ «КНЕУ ім. В. Гетьмана», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ректор ДВНЗ «КНЕУ ім. В. Гетьмана» ОСОБА_7, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Визнанозвільнення ОСОБА_3 з посади декана юридичного факультету Державного вищого начального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» незаконним та поновлено ОСОБА_3 на посаді декана юридичного факультету Державного вищого начального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» з 24 квітня 2015 року.

Стягнутоз Державного вищого начального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» на користь ОСОБА_3середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 110739 (сто десять тисяч сімсот тридцять дев'ять) грн. 89 коп. без вирахування податків, зборів та обов'язкових платежів.

Стягнутоз Державного вищого начального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» на користь ОСОБА_3 5000 (п'ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнутоз Державного вищого начального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» на користь держави судовий збір в розмірі 487 (двісті сорок три) грн. 20 коп.

УхвалоюШевченківського районного суду м. Києва від 28.01.2016 року виправлено описку в резолютивній частині даного рішення та зазначено вірний розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу - 111 100 грн. 41 коп. замість невірно вказаного 110 739 грн. 89 коп. Виправлено описку та зазначено вірний розмір судових витрат, пропорційний до задоволення вимог - 974 грн. 40 коп. замість невірного 487 грн. 20 коп.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.07.2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.07.2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.12.2016 року рішення апеляційного суду м. Києва від 19.07.2016 року скасовано, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28.12.2015 року залишено без змін.

На виконання вказаного судового рішення та постанов державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві від 11-16.01.2017 року було скасовано наказ про звільнення позивача від 24.04.2015 року та поновлено його на вказаній посаді.

Як встановлено в суді першої інстанції, ОСОБА_3 відповідачем було виплачено 20.04.2017 року спочатку визначені рішенням Шевченківського районного суду м. Києва кошти середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в загальній сумі - 115 519,91 грн. та в подальшому самостійно розраховані і сплачені відповідачем 15.06.2017 року кошти середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі - 189 512,19 грн.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком.

З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку).

Відповідно до ст.. 60 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Розраховуючи кошти середньоденного заробітку,суд першої інстанції не врахував вимоги процесуального законодавства та встановив новий розмір середньоденного заробітку, хоча при постановленні рішення про поновлення на роботі судом було встановлено середньоденний заробіток позивача у відповідності до вимог «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року шляхом додавання сум коштів заробітної плати за відпрацьовані повні лютий та березень 2015 року та ділення на кількість відпрацьованих днів в розмірі 649, 71 грн.

Оскільки колегія суддів вважає, що при встановленні середньоденного заробітку необхідно виходити із суми, яка була встановлена Шевченківським районним судом міста Києва від 28.12.2015 року щодо позивача , то колегія вважає, що і період, за який позивач просить стягнути середній заробіток, повинен бути обрахований виходячи із п'ятиденного робочого тижня, як було встановлено в рішенні суду від 28.12.2015 року. Тобто за період з 01.01.2016 року по день фактичного поновлення на роботі 29.05.2017 року, кількість робочих днів становить 353 дні. Середній заробіток, який підлягає виплаті становить 649, 71 грн. х 353 дні = 229 347, 63 грн.

При цьому, судом враховано, що відповідачем було розраховано за вказаний період - 235 418,87 грн. Тобто більшу суму коштів середнього заробітку із урахування податків, зборів та обов»язкових платежів, з яких фактично виплачено позивачу вже без урахування вказаних податків та зборів - 189 512,19 грн..

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, так як відповідачем у повній мірі було виплачено позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді :