Справа № 128/559/17
РІШЕННЯ

Іменем України

24.04.2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі Кіяниця А.О., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про особу, як батька, з актового запису про народження дитини та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

6 березня 2017 року до Вінницького районного суду Вінницької області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про особу, як батька, з актового запису про народження дитини.

Позов мотивовано тим, що 10.04.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Менського районного управління юстиції у Чернігівській області та видано свідоцтво про шлюб серії І-Е № 084240. На той час позивач відбував покарання в Менській виправній колонії у Чернігівській області № 91. Сімейне життя з відповідачем не склалося, сторони довгий час проживали кожен своїм життям. 08.07.2016 року вони розлучилися. 15.07.2016 року відповідач народила дитину. У свідоцтві про народження дитини позивач був вписаний як батько, про що його не було повідомлено. Тому просить суд виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження дитини від 16 серпня 2016 року, а також стягнути з відповідача на його користь 1000 грн. моральної шкоди.

В судове засідання сторони не зявилися.

Попередньо через канцелярію суду від позивача надійшла заява, в якій він просить справу розглянути у його відсутності, а також просить стягнути з відповідача не 1000 грн. моральної шкоди, як було ним зазначено в позовній заяві, а 3000 грн.

Відповідач попередньо через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, оскільки її син ОСОБА_3 являється спільною дитиною з ОСОБА_4. Позивач ОСОБА_1 жодного відношення до її сина не має. Про розлучення вона просила позивача і в 2015 році, і в 2016 році, декілька разів надсилала йому зразок заяви та анкети, які необхідно предявити в ЗАГСі для процедури розлучення, але ОСОБА_1 не заповнював надіслані йому документи. В 2016 році вона завагітніла і, оскільки ОСОБА_1 не надавав згоду на розлучення, працівники Вінницького районного ЗАГСу змушені були вписати батьком дитини ОСОБА_1 Просить звільнити її від сплати позивачу моральної шкоди, оскільки вона оплатила його лікування в стоматолога в сумі 3000 грн., придбала йому кросівки та куртку на суму 2100 грн. за те, щоб він надав дозвіл на виїзд дитини за кордон.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки та позиції сторін, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який 08.07.2016 року було розірвано Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-АМ № 097639.

Відповідно до свідоцтва про народження 15 липня 2016 року ОСОБА_3 серії І-АМ № 351025, батьками дитини записані: батько ОСОБА_1, мати ОСОБА_2.

Згідно ст.121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. ст. 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимог чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.п.10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 127 СК). Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено.

У позовній заяві позивач зазначив, що він не являється батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В свою чергу відповідач погодилася з таким твердженням позивача, визнала позовні вимоги в частині виключення відомостей про батька з актового запису про народження ОСОБА_3 та зазначила, що батьком дитини є інший чоловік.

Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Факт відсутності кровного споріднення між ОСОБА_1 і дитиною ОСОБА_3 не доводився в зв'язку з визнанням відповідачем позовних вимог в частині виключення відомостей про батька з актового запису про народження ОСОБА_3

Відповідно до роз'яснень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову в частині виключення відомостей про батька з актового запису про народження ОСОБА_3, оскільки таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, суд вважає доведеним позов ОСОБА_1

Враховуючи, що доводи позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а також приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог в частині виключення відомостей про батька з актового запису про народження ОСОБА_3, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині виключення відомостей про батька з актового запису про народження ОСОБА_3

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2, то суд вважає, що така вимога є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Також у відповідності до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» № 4 від 31.03.1995 року вказано, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України позивач зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

З огляду на зазначене, позивачем не доведено наявність спричиненої йому моральної шкоди діями відповідача, а тому вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.23 ЦК України, ст.121, 122, 136 СК України, ст.ст.3, 10, 11, 60, 61, 158, 174, 197, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Виключити із актового запису № 41, складеного 16 серпня 2016 року Вінницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про народження 15 липня 2016 року ОСОБА_3, відомості про батька ОСОБА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: