Справа № 148/824/17 Провадження № 22-ц/772/2357/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 69Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Берегового О.Ю.,

суддів Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

за участі секретаря Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, за участі заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області, за апеляційною скаргою Тульчинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 21 липня 2017 року,

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що згідно свідоцтва про народження заявник значилась як ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після реєстрації шлюбу вона змінила прізвище на «Заріченко».

Відділом кадрів Вінницького виробничого швейного обєднання «Поділля» заявнику видано трудову книжку БТ-І № 8254941 від 04.07.1982, яку заповнено російською мовою.

У зазначеній трудовій книжці прізвище заявника записано як «Брикуля», а в подальшому у зв'язку з укладенням шлюбу, зроблено відмітку про заміну прізвища на «Заріченко» (російською - ОСОБА_4).

При заповнені анкетних даних ОСОБА_2 у даній трудовій книжці допущено помилку і замість ОСОБА_2 (дошлюбне ОСОБА_3) ОСОБА_5 зазначено «ОСОБА_4 (ОСОБА_5) Пантелемоновна».

Заявник досягла пенсійного віку, однак реалізувати свої пенсійні права не взмозі у зв'язку з наявністю помилок у трудовій книжці, які позбавляють її можливості належним чином підтвердити наявний трудовий стаж, а тому вона звернулася до суду з даною заявою і просить встановити юридичний факт належності їй трудової книжки БТ-І № 8254941 від 04.07.1982.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 21 липня 2017 року заяву задоволено. Встановилено факт, який має юридичне значення, а саме, що: трудова книжка БТ-І № 8254941 від 04.07.1982, належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючій за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Тульчинське обєднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропуіцення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно паспорта серії АТ № 178724 від 28.04.2017, виданого Тульчинським РС УДМС у Вінницькій області, картки платника податків від 05.05.2017, диплому серії Б № 460080 від 23.07.1982, заявник значиться як ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3, 10).

Згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 373109 від 05.05.2017, та свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-АМ № 273593 від 15.07.1984, дошлюбне прізвище заявника «Брикуля», її батьком записано ОСОБА_6 (а.с. 8, 9).

У трудовій книжці БТ-І № 8254941 від 04.07.1982, заявник записана російською мовою як «Брикуля (Зариченко) Елена Пантелемоновна» (а.с. 4).

Згідно інших документів, виданих також на російській мові, заявник значиться як «Зариченко Елена Пантелеймоновна», що підтверджується свідоцтвами про народження серії ІІІ-АМ № 403482 від 12.04.1986, ІІІ-АМ № 376183 від 23.04.1985 (а.с. 13).

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що описка наявна у трудовій книжці БТ-І № 8254941 від 04.07.1982, має технічний характер та повязана з співзвучністю імен Пантелімон, Пантелемон і ОСОБА_6 та неточністю перекладу по-батькові заявника на іноземну мову.

Натомість, в поданій апеляційній скарзі заявник з такими висновками не погодився, при цьому зазначив, що встановлення факту належності трудової книжки ОСОБА_2 необхідно останній для призначення пенсії, а відтак існує спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а тому мають місце обставини для застосування положень ч.6 ст. 235 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з доводами заявника з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, а п.5 ч. 2 цієї статті передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Крім того, відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31 березня 1995 року № 5 №Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз'яснено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

З аналізу викладено вбачається, що суд вправі встановити факт належності трудової книжки, як те просила заявниця.

Разом з тим, встановлення такого факту не пов'язане з вирішенням спору про право ОСОБА_2 на пенсію, оскільки питання призначення заявнику пенсії або наявність права на її призначення предметом розгляду справи не було, а вирішувалось виключно питання про належність відповідного документа.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 21 липня 2017 року ухвалене з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, а від так підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Тульчинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області відхилити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 21 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Вінницької області набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підпис/ /підпис/

Згідно з оригіналом: ОСОБА_7