Справа № 442/3130/15 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/783/193/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Приколота Т.І.,

секретар Іванова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна та відшкодування збитків внаслідок пошкодження майна,-

ВСТАНОВИЛА:

05 травня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна в сумі 68 тисяч гривень та відшкодування збитків внаслідок пошкодження майна в розмірі 55575,40 гривень, які просив стягнути з останнього.

В обґрунтування вимог покликався на те, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВСС № 213063, виданого Дрогобицьким ВРЕР ОСОБА_5 у Львівській області він є законним власником сідлового тягача-Е «MERCEDES-BENZ 1840», д.р.н. ВС 6008 ВН. 02.02.2011року року проведено щорічний технічний огляд сідлового тягача-Е «MERCEDES-BENZ 1840», д.р.н. ВС 6008 ВН, за результатами якого він був визнаний технічно справним, повністю укомплектованим відповідними агрегатами та не мав будь-яких механічних пошкоджень, що незаперечно підтверджується довідкою приватного підприємця ОСОБА_6 та Протоколом перевірки ТС КТЗ 14 №71-11 від 02.02.2011року. Після цього, в цей же день, в присутності: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передав ОСОБА_2 ключі від даного транспортного засобу та оригінали свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВСС № 213063, виданого Дрогобицьким ВРЕР ОСОБА_5 у Львівській області, полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії BE №0435848. Вважає, що договірні стосунки між ними щодо найму транспортного засобу не відбулись як юридичний факт, договір найму не пройшов усі стадії підписання і не може рахуватись укладеним.Разом з тим, ОСОБА_2, в проміжок часу з 02.02.2011 року по 25.10.2012 року, мав у своєму розпорядженні належний позивачу на праві власності сідловий тягач-Е МЕRCEDES-BENZ 1840», д.р.н. ВС 6008 ВН та користувався ним з метою одержання прибутку без достатніх правових підстав, а саме без договору. Факт користування ОСОБА_2 сідловим тягачем-Е «MERCEDES-BENZ 1840», д.р.н. ВС 6008 ВН незаперечно підтверджується письмовими доказами. На початку жовтня 2012 року позивач дізнався, що ОСОБА_2 знищив належний йому сідловий тягач-Е «MERCEDES-BENZ 1840», д.р.н. ВС 6008 ВН, та в розкомплектованому вигляді кинув його без нагляду в с. Хомутець, Брусилівського району, Житомирської області. 25.10.2012 року разом із братом ОСОБА_4 прибув в с. Хомутець, подав заяву в Брусилівський PB ГУМВСУ у Житомирській області. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №3483 від 01.03.2013 матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «MERCEDES-BENZ 1840», д.р.н. ВС 6008 ВН в результаті його пошкодження, складає 55 575, 40 грн. Посилаючись на викладене, просив позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 68000 гривень на відшкодування доходів від безпідставно набутого майна та заподіяних збитків внаслідок пошкодження майна в розмірі 46870 гривень 50 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 1235,75 гривень судового збору та 5000 гривень витрат на правову допомогу. В решті вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що позивачем обрано не той спосіб захисту порушеного права, оскільки із змісту позовної заяви та пояснень представника вбачається, що ставилась вимога про стягнення суми коштів, які не отримані за найм автомобіля, проте в прохальній частині просили стягнути доходи від безпідставного набутого майна. Звертає увагу на те, що довіреність яку видав позивач відповідачу була дійсна до 2014 року, не була скасована та не була визнана судом недійсною. Не погоджується з висновком суду про те, що довіреність не є правочином, а отже і достатньою правовою підставою для володіння автомобілем, оскільки дії позивача щодо передачі належного йому майна у користування не заборонені чинним законодавством та відповідають вимогам ЦК України. Посилається на те, що суд необґрунтовано стягнув заподіяну шкоду у звязку з безпідставністю набуття майна, оскільки таке було правомірно отримано у користування. Факт заподіяння шкоди відповідачем не доведено, розмір шкоди необґрунтовано належними доказами. Також вважає, що витрати на правову допомогу не є належним чином підтвердженими. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Оскільки в судове засідання не з"явились особи, які беруть участь у справі, колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України слід проводити без участі останніх та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини справи.

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу сідловий тягач-Е «MERCEDES-BENZ 1840», д.р.н. ВС 6008 ВН, належить на праві власності ОСОБА_4 (а.с.20).

Відповідно до довідки від 27.05.2013 року та протоколу перевірки ТС КТЗ 14№71-11 від 02.02.2011 року зазначений сідловий тягач 02.02.2011 року проходив щорічний технічний огляд та був визнаний технічно справним.

Також сторонами визнається, що 02 лютого 2011 року позивач ОСОБА_4 передав відповідачу ОСОБА_2 належний йому сідловий тягач-Е «MERCEDES-BENZ 1840», д.р.н. ВС 6008 ВН.

25 січня 2011 року ОСОБА_4 підписано та нотаріально посвідчено довіреність на право користування транспортним засобом - сідловий тягач-Е «MERCEDES-BENZ 1840», д.р.н. ВС 6008 ВН на ім»я ОСОБА_9 та ОСОБА_2

Відповідач використовував зазначений транспортний засіб в підприємницькій діяльності з метою отримання прибутку. Такий факт визнається сторонами та підтверджується товарно-транспортними накладними, подорожніми листами та накладними (а.с.28-61).

Задовольняючи вимогу про стягнення на підставі ст.1214 ЦК України з відповідача доходу від використання тягача в розмірі 68 тисяч гривень за період з 01.06.2011 року по 01.11.2012року, суд першої інстанції виходив з того, що такий дохід міг бути отриманий позивачем від передання тягача за договором оренди, та такий розмір отримуваного прибутку від використання автомобіля визнано відповідачем.

Однак з таким висновком погодитись не можна, оскільки його суд дійшов з порушенням норм матеріального права.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Згідно зі ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій транспортного засобу має право довіряти у встановленому порядку право користування і розпорядження приватним транспортним засобом іншій особі, яка має відповідне право на керування.

Згідно з п.2.2 Правил Дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 ( з наступними змінами), власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

А відтак, оскільки реєстраційний документ на транспортний засіб разом ключами передано позивачем по справі відповідачеві, що згідно з п.2.2 Правил Дорожнього руху стверджує правомірність користування відповідачем транспортним засобом, суд першої інстанції не мав підстав для висновку про володіння відповідачем транспортним засобом без достатньої правової підстави та застосування до цих правовідносин ст.ст.1212, 1214 ЦК України.

В зв»язку з викладеним колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог з підстав, визначених в позовній заяві (ст.ст.1212, 1214 ЦК України), а тому рішення суду в цій частині слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні відшкодування доходів на суму 68000 грн.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність посилання в апеляційній скарзі на те, що факт заподіяння шкоди відповідачем не доведено, розмір шкоди необґрунтовано належними доказами.

Так, згідно з висновком №3483 експертного авто товарознавчого дослідження від 01.03.2013 року матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «MERCEDES-BENZ 1840» д.р.н. ВС 6008 ВН в результаті його пошкодження складає 55575 грн. 40 коп. (а.с.66-74)

Відповідно до постанови Брусилівського РВ УМВС України в Житомирській області про відмову в порушенні кримінальної справи від 4.11.2012 року та відмовного матеріалу №1074 25.10.2012 року ОСОБА_4 звернувся з заявою про розкомплектування належного йому тягача марки «Мерседес Актрос 1840» ОСОБА_2, якому такий передав. В порушенні кримінальної справи відмовлено, оскільки в діях сторін вбачаються цивільно-правові відносини.

Як визнав в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 в липні 2012 року сталась поломка спірного транспортного засобу в с. Хомутець Брусилівського району і він, не змігши її ліквідувати, залишив транспортний засіб в даному селі, повідомивши про це позивача по телефону.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо не доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

А відтак, оскільки сідловий тягач був переданий відповідачу ОСОБА_2 в технічно справному стані, такий був пошкоджений в процесі експлуатації відповідачем ОСОБА_2, останній не вжив заходів для збереження пошкодженого транспортного засобу, та не подав доказів про відсутність своєї вини у завданні шкоди, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив розмір завданого матеріального збитку з відрахуванням вартості баку гідравлічного, шлангу гідропідйомника та насосу гідропідйомника, а також вартості робіт з установки баку в розмірі 46870 грн. 50 коп.

Також безпідставним є твердження в апеляційній скарзі про те, що витрати на правову допомогу не є належним чином підтвердженими.

Так, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_10 на підставі договору про представництво інтересів та надання правової допомоги від 19 жовтня 2012 року представляє інтереси ОСОБА_4, розмір витрат на правову допомогу був визначений між клієнтом та адвокатом, виходячи з додатку №1 та акту виконаних робіт згідно додатку №1 до договору від 19.10.2012 року, в розмірі 5000 гривень за вчинення усіх необхідних дій, безпосередньо пов"язаних із наданням правової допомоги у даній справі.

Згідно копії акту виконаних робіт від 19 жовтня 2012 року підписаного ОСОБА_4 та адвокатом - ОСОБА_10, виконавець в інтересах Клієнта, згідно договору, у повному обсязі виконано зобов"язання.

Разом з тим, оскільки апеляційну скаргу слід задоволити частково і вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, необхідно провести перерозподіл судових витрат відповідно до ст..88 ЦПК України та пропорційно до задоволених вимог стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 556 грн. 08 коп. судового збору та 2250 грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

РішенняДрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 68000 гривень на відшкодування доходів від безпідставно набутого майна та стягнення судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення. Відмовити у стягненні з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 68000 гривень на відшкодування доходів від безпідставно набутого майна. Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 556 грн. 08 коп. судового збору та 2250 грн. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_11