АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2-3789/11 Головуючий у 1-ій інстанції - Кравець Д.І.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1449/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого судді Музичко С.Г.

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М. при секретарі Чумаченко А.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2011 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2011 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 123 667,58 грн. заборгованості за кредитом, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 236,68 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 125 024грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. З вимогою про погашення заборгованості банк до поручителя не звертався, а тому апелянт вважає, що в силу ч. 4 ст. 559 ЦПК України пропущено строк для звернення з вимогами до поручителя.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Інші сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі своїх зобов'язань за кредитним договором не виконали.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

18.06.2008 року між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 34-404/08-А, за умовами якого останній отримав грошові кошти в розмірі 204 064 грн. для придбання автомобіля, строком до 17.06.2015 року, зі сплатою відсотків передбачених п. 4.1 договору.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, 18.06.2008 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 34-404/08А-П. (а.с.18-20)

У зв'язку з порушенням відповідачами умов Кредитного договору станом на 25 серпня 2011 року сума заборгованості з боку відповідачів становить 273 966 грн. 89 коп. та складається із: заборгованості за кредитом - 79 657 грн. 25 коп.; заборгованості по нарахованим відсотках за користування кредитними коштами - 4 010 грн. 33 коп., пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 190 299 грн. 31 коп., що підтверджується наданими позивачем розрахунками (а.с. 94-96).

30.06.2010 року позивач звертався до відповідачів з письмовою вимогою про дострокове виконання грошових зобов'язань, а саме повернути кредитні кошти, сплатити проценти та пеню за користування кредитними коштами. Проте у добровільному порядку заборгованість за кредитним договором відповідачем погашена не була.

Відповідно до умов п.п. 6.1 Кредитного договору у випадку прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню із розрахунку 1% від прострочення суми за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених, зокрема, п.п. 3.2, 3.3, 4.3 даного Кредитного договору.

При цьому, згідно умов п. 4.7 Кредитного договору у випадку непогашення. несвоєчасного погашення, або погашення не в повному обсязі трьох поспіль щомісячних ануїтетних платежів, за користування кредитними ресурсами застосовується процентна ставка у розмірі 22 процентів річних та подальше нарахування процентів провадиться за вказаною новою процентною ставкою та відповідно розмір щомісячного ануїтетного платежу за договором, що становить 4781 грн.

У зв'язку з частковим погашенням ОСОБА_4 заборгованості за кредитом, банк звернувся із заявою про зменшення позовних вимог.

30.06.2010 року банк звертався до поручителя з вимогою про дострокове погашення кредитної заборгованості. Із позовом до суду позивач звернувся 12.07.2010 року, тобто в межах шестимісячного строку передбаченого ч.4 ст. 559 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частина 2 даної норми визначає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Оскільки позичальник не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, поручитель несе з ним солідарну відповідальність перед банком.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні та наявними в матеріалах справи доказами, і, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обґрунтоване рішення, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді