АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Компанії Марі Брізар Вайн Енд Спірітс на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року в справі за позовом КомпаніїМарі Брізар Вайн Енд Спірітс до ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «РБК-Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «РБК-МЕДІА» про захист ділової репутації юридичної особи шляхом визнання інформації недостовірної та її спростування,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року Компанія Марі Брізар Вайн Енд Спірітс звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6, ТОВ «РБК-Україна», ТОВ «РБК-МЕДІА» та з урахуванням збільшених позовних вимог просила:

Визнати недостовірною наступну інформацію щодо вчинення Компанією Бельведер С. A. (Belvedere S. А.)/Марі Брізар Вайн енд Спірітс (Marie Brizard Wine & Spirits), її посадовими та службовими особами правопорушень:

-"...скандальной французской компании "Бельведер" - международном должнике, пытающемся спрятаться за новой вывеской - "Мари Бризард" - чтобы не платить миллионные долги" (абз. 4 інформаційного матеріалу "ОСОБА_9: ІНФОРМАЦІЯ_1");

-ІНФОРМАЦІЯ_14 (абз. 5 інформаційного матеріалу "ОСОБА_9: ІНФОРМАЦІЯ_1");

-"...пытаются скрыть свои махинации и аферы - уголовные преступления...Компания Бельведер" в 2006 году начала свою деятельность на территории Украины. И сразу применила незаконные схемы...", "...эти мошенники" (абз. 14 інформаційного матеріалу "ОСОБА_9: ІНФОРМАЦІЯ_1");

Справа № 760/21632/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2248/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Букіна О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

-ІНФОРМАЦІЯ_17 (абз. 5 інформаційного матеріалу "ОСОБА_9: ІНФОРМАЦІЯ_1");

-"...пытаются скрыть свои махинации и аферы - уголовные преступления, переложить, как говорят в народе, с больной головы на здоровую, - заявил политик" (абз. 2 інформаційного матеріалу "ІНФОРМАЦІЯ_2" від ІНФОРМАЦІЯ_3);

-"По его словам, компания "Бельведер" в 2006 году начала свою деятельность на территории Украины и сразу же применила незаконные схемы" (абз. 3 інформаційного матеріалу ІНФОРМАЦІЯ_2" від ІНФОРМАЦІЯ_3);

-"Цель - получать сверхдоходы и не платить налоги..." (абз. 4 інформаційного матеріалу "ІНФОРМАЦІЯ_2" від ІНФОРМАЦІЯ_3);

-"Заказав против меня грязную медиа-кампанию, эти мошенники пытаются отвлечь внимание от истинной причины конфликтной ситуации" (абз. 2 інформаційного матеріалу "ІНФОРМАЦІЯ_4" від ІНФОРМАЦІЯ_5) згадану в інформаційних матеріалах "ОСОБА_9: ІНФОРМАЦІЯ_1" від ІНФОРМАЦІЯ_6, "ІНФОРМАЦІЯ_7" від ІНФОРМАЦІЯ_3 та "ІНФОРМАЦІЯ_4 від ІНФОРМАЦІЯ_5, що розміщені на веб-сайті www.rbc.ua;

Зобов'язати відповідачів протягом 6 місяців з моменту набрання рішенням законної сили забезпечити розміщення на веб-сайті www.rbc.ua спростування інформації наступного змісту: "ІНФОРМАЦІЯ_10" від ІНФОРМАЦІЯ_6, "ІНФОРМАЦІЯ_7" від ІНФОРМАЦІЯ_3 та "ІНФОРМАЦІЯ_4" від ІНФОРМАЦІЯ_5", таким самим шрифтом та способом відтворення, з посиланням на реквізити судового рішення;

стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24.11.2016 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Компанія Марі Брізар Вайн Енд Спірітс просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на неповне та неправильне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що будь-які висловлювання з приводу правопорушень особи повинні доводитись особою, яка їх розголошує. Зазначила, що судом прийнято письмові докази подані відповідачем після переходу до судових дебатів, які не можуть бути належними. Вказує, що обставини встановлені судом є недоведеними та суд помилково поклав обов'язок доказування недостовірності інформації на позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що інформація, яку просить спростувати позивач є оціночним судженням, що не підлягає спростуванню та доведенню її правдивості. Позивачем не надано доказів недостовірності поширення інформації щодо висловлювання "...За неполных 10 лет работы в Украине…".

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - Компанія Марі Брізар Вайн Енд Спірітс (Marie Brizard Wine & Spirits) є юридичною особою, яка зареєстрована у Республіці Франція (т. 1, а. с. 33-37). До перейменування Позивач був відомий під попереднім найменуванням Бельведер C.А. (Belvedere S. А.), що підтверджується копією Витягу з Протоколу звичайних й надзвичайних загальних зборів від 30.06.2015 (т. 1, а. с. 25-29). Починаючи з 2015 року між сторонами по справі Компанією Марі Брізар Вайн Енд Спірітс та відповідачем ОСОБА_6 існує конфлікт.

Вбачається, що за веб-посиланням ІНФОРМАЦІЯ_11 із визначенням дати публікації ІНФОРМАЦІЯ_6 розміщений інформаційний матеріал під заголовком (рос., авт. курсив) "ОСОБА_9: ІНФОРМАЦІЯ_1" (т. 1, а. с. 52-58). За веб-посиланням ІНФОРМАЦІЯ_12 із визначенням дати публікації ІНФОРМАЦІЯ_5 розміщений інформаційний матеріал під заголовком (рос., авт. курсив) ІНФОРМАЦІЯ_18" (т. 1, а. с. 74-75). Також за веб-посиланням ІНФОРМАЦІЯ_13 із визначенням дати публікації ІНФОРМАЦІЯ_3 розміщений інформаційний матеріал під заголовком (рос., авт. курсив) "ІНФОРМАЦІЯ_2" (т. 1, а. с. 77-78). Позивач вважає, що розміщена низка публікацій містить недостовірні та негативні висловлювання відносно Позивача, які викладені у принизливий для ділової репутації спосіб, та в яких стверджується про вчинення Позивачем низки правопорушень (в тому числі кримінальних), які не ґрунтуються на фактичних даних, а тому просив задовольнити позов у повному обсязі.

У відповідності до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав, слід розуміти закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника (особу, яка порушила ці права).

Відповідно до ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи може бути обмежена лише за рішенням суду. Юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії). Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За змістом ст. 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Аналіз законодавства, що регулює спірні правовідносини, дає можливість зробити висновок про те, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації є сукупність наступних обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію»інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особи» від 27.02.2009 №1 під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

На підставі викладеного можливо зробити висновок про те, що розглядаючи справи даної категорії, суд повинен з'ясувати чи містить вказані публікації посилання на конкретні факти, які позивач вважає недостовірним чи ні.

Аналізуючи інформацію, яку позивач вважає недостовірною, колегія суддів вважає наступне.

Абз. 4 інформаційного матеріалу "ОСОБА_9: ІНФОРМАЦІЯ_1"

-"...скандальной французской компании "Бельведер" - международном должнике, пытающемся спрятаться за новой вывеской - "Мари Бризард" - чтобы не платить миллионные долги" (абз. 4 інформаційного матеріалу "ОСОБА_9: ІНФОРМАЦІЯ_1").

Під час розгляду справи встановлено, і даний факт не заперечували представники позивача, що компанія тривалий час має фінансові труднощі та майже 10 років знаходиться в стадії санації.

Також в суді встановлено, що згадана інформація знаходиться в загальному доступі.

При розгляді справи представник відповідача пояснив, що вказана фраза є нічим іншим як оціночним судженням відповідача на підставі загальної інформації.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вищезгадане висловлювання є оціночним судженням відповідача ОСОБА_6 з приводу діяльності позивача.

Абз. 5 інформаційного матеріалу "ОСОБА_9: ІНФОРМАЦІЯ_1"

-ІНФОРМАЦІЯ_14.

При розгляді справи з'ясовано, що згадане некоректно вирвано позивачем з контексту речення.

Повний текст речення містить наступний зміст

«ІНФОРМАЦІЯ_15».

При розгляді справи представник відповідача ОСОБА_6 наполягав на тому, що вказане речення необхідно оцінювати в цілому, та врахувати, що позивачі не оскаржують та не просять визнати недостовірною інформацію щодо рекламної компанії та юристів.

На думку представника відповідача сам факт небажання позивача спростувати зазначені факти свідчить про їх фактичне визнання позивачем.

Також наполягав, що вказана фраза є оціночним судженням відповідача на підставі вказаної інформації.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції представники позивача не змогли пояснити причини не оскарження позивачем вищезгаданого речення в цілому.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вищезгадане висловлювання є оціночним судженням відповідача ОСОБА_6 з приводу господарської діяльності позивача.

Абз. 14 інформаційного матеріалу "ОСОБА_9: ІНФОРМАЦІЯ_1"

ІНФОРМАЦІЯ_16

Як пояснив в суді апеляційної інстанції представник відповідача, стаття мала на меті забезпечити вплив на пересічного читача, пояснивши проблеми, які сталися в зв'язку з роботою компанії в Україні та містила в собі лише критичні судження відповідача ОСОБА_6 щодо діяльності позивача.

Представники позивача не надали суду будь-якої інформації про те, чи мав позивач будь-які проблеми під час своєї діяльності з правоохоронними та фіскальними органами України.

В зв'язку з вищезгаданими обставинами, колегія суддів вважає їх такими, що не потребують спростуванню, оскільки відповідно до вимог ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає не тільки сутність поглядів та інформації, що висловлюються, але й також форму, в якій вони розповсюджуються (Рішення від 23.05.1991 «Oberschlick»проти Австрії» п. 57). Журналістська свобода, зокрема, також включає можливе застосування перебільшення або навіть провокування. (Рішення від 26.04.1995«Prager» та «Oberschlick» проти Австрії, п. 38, також Рішення у справі № 38432/97 «Thoma» проти Люксембург, п.п. 43-45).

Абз. 5 інформаційного матеріалу "ОСОБА_9: ІНФОРМАЦІЯ_1")

ІНФОРМАЦІЯ_17

Представник відповідача ОСОБА_6 при розгляді справи наполягав на тому, що вказана фразавирвана із контексту статті, а саме : «"Бельведер" в 2006 году начала свою деятельность на территории Украины... Для этого создали клона с таким же названием, как и во Франции... И под этой вывеской начинает работать украинская компания»,і не стосувалась позивача.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції представник відповідача пояснила, що вищезгадані судження відповідача є також оціночними.

Представники позивача пояснили, що компанія, яка працювала в Україні, тривалий час знаходиться на стадії банкрутства, в зв'язку з чим вони не можуть надати інформацію щодо сплати нею вказаних обов'язкових платежів.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з доводами представника відповідача про те, що вищезгадане висловлювання є оціночним судженням ОСОБА_6 з приводу господарської діяльності фірми «Бельведер Украина» та не стосується господарської діяльності позивача, в зв'язку з чим не може бути предметом розгляду в суді.

За наведених вище обставин та, перевіривши повний текст публікацій, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо оціночних суджень відповідача ОСОБА_6, викладених в статті "Информация о рейдерской атаке на компанию "Бельведер" та на веб-сайті www.rbc.ua, а саме

Абз. 2 інформаційного матеріалу

-"...пытаются скрыть свои махинации и аферы - уголовные преступления, переложить, как говорят в народе, с больной головы на здоровую, - заявил политик".

З урахуванням встановлених обставин та наданих доказів, колегія суддів прийшла до висновку про те, що вищезгадана інформація, викладена у статтях за веб-посиланнями, не містить жодних конкретних фактів, без їх обґрунтування та посилання на докази, в зв'язку з чим носить характер оціночних суджень, що містять суб'єктивну думку авторів статей та виключає можливість доведення її правдивості.

Абз. 3 інформаційного матеріалу

-"По его словам, компания "Бельведер" в 2006 году начала свою деятельность на территории Украины и сразу же применила незаконные схемы"

Абз. 3 інформаційного матеріалу

-"Цель - получать сверхдоходы и не платить налоги..."

Інформація розміщена на веб-сайті www.rbc.ua

-"Заказав против меня грязную медиа-компанию, эти мошенники пытаются отвлечь внимание от истинной причины конфликтной ситуации" (абз. 2 інформаційного матеріалу ІНФОРМАЦІЯ_18" від ІНФОРМАЦІЯ_5) згадану в інформаційних матеріалах "ОСОБА_9: ІНФОРМАЦІЯ_1" від ІНФОРМАЦІЯ_6, "ІНФОРМАЦІЯ_7" від ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_18.

Таким чином, враховуючи наведені обставини та те, що при розгляді справи в суді першої інстанції було встановлено, що вищезгадані висловлювання відповідача ОСОБА_6 є оціночними судженнями щодо господарської діяльності позивача, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову правильними.

При цьому, приймаючи таке рішення, колегія суддів враховує, що Цивільно-процесуальний кодекс України на кожну сторону покладає обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 3 ст. 10, 60 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України та ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За наведених обставин, позивачем не надано доказів того, що відомості, викладені у мережі Інтернет, порушують його особисті немайнові права, завдають шкоди відповідним особистим немайновим благам останнього, або перешкоджають повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Враховуючи вищезгадані обставини, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову і до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «РБК-Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «РБК-Медіа».

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд помилково поклав обов'язок доказування недостовірності інформації на позивача є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення вимог вищезгаданої статті Закону позивач не надав будь-яких доказів на підтвердження своїх позовних вимог, в зв'язку з чим вказаний довід не може бути підставою для скасування та зміни рішення суду першої інстанції.

Також безпідставними на думку колегії суддів є посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не з'ясовував обставини, які відносяться до предмету доказування, оскільки матеріали справи свідчать про протилежне.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не з'ясовувалися обставини причетності відповідача 2 та відповідача 3 до розміщення вищезгаданих публікацій, на думку колегії висновків суду, не спростовують висновки суду, з урахуванням недоведеності в суді вини відповідача ОСОБА_6, оскільки ступінь відповідальності вищезгаданих відповідачів залежала від встановлення судом першої інстанції факту порушення саме ОСОБА_6 прав позивача.

Безпідставними, на думку колегії суддів, є посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті доказів від відповідача ОСОБА_6, оскільки при розгляді справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що останні були прийняті судом після того, як позивач уточнив свої позовні вимоги, що не свідчить про порушення судом процесуального законодавства.

Не спростовують висновків суду і посилання в апеляційній скарзі на неправильну оцінку доказів судом першої інстанції, оскільки відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням.

За наведених обставин доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку, з якою погоджується колегія суддів.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Компанії Марі Брізар Вайн Енд Спірітс відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк