Справа № 214/5841/17
У Х В А Л А

про повернення заяви про забезпечення позову

20 листопада 2017 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою 12.10.2017 року, уточнивши вимоги, в якій просить суд: визнати недійсним договір дарування серії ВМО № 873369, № 873370 від 13.11.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № 5323; визнати недійсним договір дарування №900 від 11.04.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу ОСОБА_5

Ухвалою суду від 15.11.2017 року провадження по справі відкрито.

17.11.2017 року представник позивача подав заяву в порядку ст.151 ЦПК України, в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачам ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а саме житлову квартиру, що знаходиться за адресою: вул. Павла Глазового 1/27, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Предявлені вимоги мотивував тим, що в провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування належної їй частки в квартирі АДРЕСА_1. Про вчинення правочинів її сином ОСОБА_6 їй нічого не було відомо.

В силу ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, приходить до висновку про необхідність повернення заяви представникові позивача з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 3,4 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проаналізувавши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про її невідповідність вимогам ст.151 ЦПК України, а саме:

-в заяві представником не зазначено жодних причин, у звязку з якими потрібно було б забезпечити позов;

-представник позивача просить накласти арешт на всю квартиру, в той час як із змісту позовної заяви та долучених до неї матеріалів слідує, що позивачеві належить лише її 1/3 частка, у звязку з чим представником не обґрунтовано належним чином необхідність застосування саме цього виду забезпечення позову із накладенням арешту на квартиру в повному обсязі;

-в заяві не зазначено, яким чином невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в обсязі тих вимог, які заявлені в позові;

-до заяви про забезпечення позову не долучено доказів в підтвердження викладених в ній доводів;

-

-представником позивача не сплачено судовий збір в розмірі 320 грн. за ставками, визначеними ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (постановлення судом ухвали про звільнення позивача від сплати судового збору стосується виключно стадії предявлення нею позову та не поширюється на подання інших заяв, клопотань, за які діючим законодавством України передбачено сплату судового збору).

Відповідно до ч.8 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, невідповідність заяви про забезпечення позову, поданої представником позивача ОСОБА_3 вимогам ст.151 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність її повернення заявникові.

Разом з тим, суд вважає за необхідне розяснити представникові позивача право на повторне подання заяви про забезпечення позову після усунення причин, які стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст.151,153, п.3 ч.1 ст.293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову повернути.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою про забезпечення позову до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена окремо від рішення суду до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 (пяти) днів з дня отримання її копії.

Суддя Євтушенко О.І.