10 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ІзмайловоїТ.Л., Кадєтової О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Житомир» про розірвання договорів оренди земельних ділянок,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 31 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 19 жовтня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Житомир» (далі - ТОВ «Агро-Регіон Житомир») про розірвання договорів оренди земельних ділянок.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що в порушення умов укладених договорів, відповідач у 2013, 2014 роках несвоєчасно сплатив орендну плату, а у 2015 році орендну плату не сплатив, що завдало значної шкоди її правам та інтересам, як землевласника. Письмова вимога до відповідача про дострокове припинення договорів оренди землі за взаємною згодою сторін, залишена відповідачем поза увагою.
Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просила розірвати договори оренди землі, укладені з ТОВ «Агро-Регіон Житомир» 11 лютого 2011 року, зареєстровані у Державному реєстрі земель 23 травня 2011 року за
Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 31 травня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 11 липня 2016 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 19 жовтня

2016 року рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 31 травня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, з урахуванням уточнень, ОСОБА_4 просить скасувати рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 31 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 19 жовтня 2016 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із недоведеності заявлених позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельних ділянок, площею 3,1641 га та 3,1609 га, які розташовані на території Івановицької сільради Червоноармійського району Житомирської області (Державні акти на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 кадастровий номер НОМЕР_2, серії НОМЕР_3 кадастровий номер НОМЕР_4 від 12 травня

2008 року, видані Червоноармійською райдержадміністрацією).

11 лютого 2011 року між сторонами укладено договори оренди зазначених земельних ділянок строком на 10 років.

Встановлено, що ОСОБА_4 отримала орендну плату за 2013 рік -

06 січня 2014 року, за 2014 рік - 21 квітня 2015 року, за 2015 рік - 16 січня 2016 року.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За змістом ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч. ч. 1, 2, ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду Землі» Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив, відсутність факту систематичної несплати орендної плати та порушення умов договорів, які уклали сторони, а тому суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 31 травня 2016 року та ухвали апеляційного суду Житомирської області від 19 жовтня 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 31 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 19 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Житомир» про розірвання договорів оренди земельних ділянок залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова