АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 644/6682/17 Головуючий суддя І інстанції Глібко О. В.
Провадження № 22-ц/790/6821/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І.., ОСОБА_1,

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевськго районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2017 року по справі за поданням приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И Л А :

Приватний виконавець Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 37, кв. 7.

В обґрунтування подання зазначив, що на виконанні приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 перебуває виконавче провадження №54808325 на загальну суму стягнення з урахуванням розміру суми стягнення, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди виконавця, всього 112009,41 грн. з примусового виконання виконавчого листа № 644/3737/16-ц від 29.06.2017 року виданого Орджонікідзевським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 23.07.2014 року. Приватний виконавець вказує, що боржник рішення суду в добровільному порядку не виконує, в ході виконавчого провадження було вжито заходи щодо пошуку майна боржника. Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів майна на імя боржника зареєстровано право власності на квартиру за адресою: м. Харків, вул. Грицевця, б. 37, кв. 7, іпотекодержателем якої є фізична особа, яка не являється стягувачем. За відомостями Державної фіскальної служби України, на імя боржника відкриті рахункові рахунки відсутні. За відомостями Пенсійного фонду України, боржник отримує офіційний дохід на підприємстві. Відповідно до витягу з єдиного державного реєстру МВС України за боржником не має зареєстрованих транспортних засобів. Також приватний виконавець зазначає, що 09.10.2017 року боржник двері за адресою свого проживання та реєстрації: м. Харків, вул. С. Грицевця, б. 37, кв. 7 не відчинив, що є перешкодою для примусового виконання провадження. У звязку зі чим просив задовольнити вказане подання.

Ухвалою Орджонікідзевськго районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2017 року у задоволенні подання приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 - відмовлено.

В апеляційній скарзі Приватний виконавець Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та задовольнити подання. Посилається на порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом не вірно застосовані розяснення, які містять у п. 7 абз.2 Постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Також зазначає, що суд першої інстанції провів помилковий аналіз приписів ч. 2 ст. 10 ЦПК України. Посилається на ті самі доводи, якими обгрунтовував своє подання.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 знаходиться виконавчий лист № 644/3737/16-ц, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 29.06.2017 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 23.07.2014 року у розмірі 108747 грн.

Приватним виконавцем у ході виконавчого провадження було вжито заходи щодо пошуку майна боржника та виявлено, на імя боржника зареєстровано право власності на квартиру за адресою: м. Харків, вул. Грицевця, б. 37, кв. 7, де останній і зареєстрований, іпотекодержателем вказаної квартири є фізична особа, яка не являється стягувачем. Боржник за відомостями Пенсійного фонду України, боржник отримує офіційний дохід на підприємстві, будь-яких транспортних засобів на праві власності за ним не зареєстровано.

09.10.2017 року боржник двері квартири за місцем своєї реєстрації та проживання не відчинив.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Такі права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

При виконанні судових рішень порядок розгляду подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи - у праві виїзду за межі України регулюється статтею 377-1 ЦПК України, якою передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

За змістом пункту 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Із змісту цього пункту вбачається, що ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Проте особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Колегія суддів вважає правильним посилання суду першої інстанції на частину 2 статті 10 ЦПК, оскільки наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладені на них рішенням судів» від 6 червня 2008 року № 25-32/507 подання повинно відповідати вимогам, що визначені цим листом, а саме подання готується на бланку відповідного відділу державної виконавчої служби за підписом начальника цього відділу та обов'язково має містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх обов'язків.

В статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

При цьому сам факт наявності невиконаного рішення суду боржником не є відповідно до цього Закону підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов'язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів умисного ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення подання приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.4 ч.2 ст.307, п.3 ч.2 ст.312, 313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевськго районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_1