У Х В А Л А

Іменем України

12 грудня 2017 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Галась І.А. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2017 р. позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Крім того, 11.12.2017 р. позивач ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову та просить накласти арешт на: земельну ділянку площею 0,0113 га., кадастровий номер:НОМЕР_1, цільове призначення для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка належить на праві власності відповідачу - ОСОБА_2; та житловий будинок літера А, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2.

12.12.2017 р. відповідно до ст. 122 ЦПК України суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2.

Заяву мотивує тим, що загальна сума заборгованості за договором позики складає 39 3929 грн. 14 коп. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. В своїй заяві зазначає, що є всі обґрунтовані підстави вважати, що відповідач може скористатися своїм правом власності та відчужити вищезазначене майно на користь третіх осіб, що в подальшому може зробити неможливим виконання рішення суду, внаслідок чого законні права не будуть захищені.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до переконання, що в задоволенні даної заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Частина 2 ст. 151 ЦПК України передбачає, що в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: докази, причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а ст. 152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В силу ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України, про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ст. 151, 153 ЦПК України та роз'яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-якого з осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 4 вищевказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Із змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, в чому саме полягає необхідність у забезпеченні позову, не наведено достатніх причин для вжиття цих заходів.

Як вбачається з матеріалів позову та матеріалів заяви про забезпечення позову позивачем не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача. Позивач не надав до суду докази, що ціна земельної ділянки та будинку дорівнює ціні позову, тобто є співмірною позовним вимогам.

Крім того, як зазначає в своїй заяві позивач та вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта земельна ділянка та житловий будинок перебувають в Іпотеці, іпотечний договір від 21.09.2017 р., засвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. на виконання кредитного договору від 21.09.2017 р., укладеного між ПАТ «МАРФІН БАНК» та відповідачем ОСОБА_2

Іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Тобто на земельну ділянку та житловий будинок накладено заборону відчуження.

Відповідно до Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має переважні права перед іншими особами задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки.

Застосовуючи заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, яке перебуває в іпотеці, де позивач не є стороною, виникає спір про право, оскільне майно на яке просить накласти арешт позивач перебуває в іпотеці та нього накладено заборону відчуження.

Вимоги заяви ніяким чином не сприятимуть гарантуванню виконання рішення суду в разі повного чи часткового задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: