Справа № 346/1485/17
Провадження № 2/346/978/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі

головуючого судді Димашка В.П.,

за участі секретаря Гайової Г.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на майно -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: с. Лісний Хлібичин, вул. Грушевського, 85, Коломийського району, Івано-Франківської області.

Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що будинковолодіння № 85 по вул. Грушевського (Леніна) в с. Лісний Хлібичин, Коломийського району належало на праві власності колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_6, про що їй 12 січня 1988 року було видано свідоцтво про право власності на жилий будинок на підставі рішення виконкому Коломийської районної Ради народних депутатів від 14 жовтня 1987 року № 220. Зазначений будинок зареєстрований в Коломийському МБТІ та записаний в реєстрову книгу за реєстровим №528.

Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку по вул. Грушевського, 85 в с. Лісний Хлібичин були зареєстровані і проживали: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 - голова двору; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 - онука; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 - чоловік онуки; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 - правнук; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 - правнук; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 - правнука.

Оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 які не втратили права на частку в дворі, то кожному належить по 1/7 частині житлового будинку з господарськими спорудами.

08 червня 2001 року її бабуся, ОСОБА_6 померла, про що в книзі реєстрації актів про смерть 09 червня 2001 року зроблено запис за № 20.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на 1/7 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Коломийський район, с. Лісний Хлібичин, вул. Грушевського, 85.

Померла залишила заповіт, який 17 червня 1998 року посвідчений секретарем Ліснохлібичинської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 38, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати і на що за законом матиме право заповіла їй, ОСОБА_1. Крім неї, інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має.

Згідно довідки Ліснохлібичинської сільської ради від 17 листопада 2016 року № 1558 підтверджено, що заповіт від імені померлої, ОСОБА_6, що посвідчувався у виконкомі Ліснохлібичинської сільської ради 17 червня 1998 року не змінювався і не скасовувався.

28 червня 2003 року померла її мати, ОСОБА_7, про що в книзі реєстрації актів про смерть 01 липня 2003 року зроблено запис за № 20.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на 1/7 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Коломийський район, с. Лісний Хлібичин, вул. Грушевського, 85.

Зазначений будинок загальною площею 55,4 кв.м., житловою 20,5 кв.м., складається з однієї кімнати , коридора, кухні та котельні, що підтверджується технічним паспортом.

Спадкоємцем першої черги за законом на спадщину є вона, дочка померлої, ОСОБА_1. Крім неї, інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має.

З метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_6 вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус витребував подати правовстановлювальний документ на будинковолодіння. Надане нею свідоцтво про право власності на голову колгоспного двору, не прийнято нотаріусом на тій підставі, що воно видане тільки на голову колгоспного двору, ОСОБА_6, а крім неї були ще інші члени колгоспного двору, які мали частку у майні колгоспного двору і до дня смерті їх частки не виділені. Тому згідно листа від 23 березня 2017 року № 62/02-14 рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на власність в бувшому колгоспному дворі № 85 по вул. Грушевського в с. Лісний Хлібичин не претендують і не заперечують проти визнання права власності на житловий будинок за нею, ОСОБА_1, про що підтвердять в судовому засіданні.

Згідно технічного паспорта виданого ОКП Коломийське МБТІ від 10 березня 2017 року зазначено, що інвентаризаційна вартість майна становить 175 291 грн.

Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідачі в судове засідання не зявились, подали заяву, в якій відмовились від своїх часток у спадковому майні та від частки у колгоспному дворі, просили позов задовольнити, а судове засідання провести без їхньої участі.

Взявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 525 ЦК України, в редакції 1963 р., який діяв на час відкритті спадщини, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 548 ЦК України, в редакції 1963 р., прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 р., визнається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управляння або володіння спадковим майном.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ст. ст. 346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №30 „Про судову практику у справах за позовами про захист права власності спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 12 січня 1988 року жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Лісний Хлібичин по вул. Грушевського (Леніна), 85 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6. Даний факт підтверджується також випискою з інвентаризаційних матеріалів №58114 від 28.02.2017 р.

08 червня 2001 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ №108305.

17 червня 1998 року ОСОБА_6 склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті, і на що вона за законом матиме право, а також приватизовану нею земельну ділянку заповіла ОСОБА_1.

Згідно довідки Ліснохлібичинської сільської ради №1558 від 17.11.2016 р. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка померла 08.06.2001 року була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_9 до дня смерті. Тип двору - колгоспний. Станом на 01.07.1990 року спадковому будинку по вул. М. Грушевського. 85 в с. Лісний Хлібичин були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 голова домогосподарства, померла 08.06.2001 року, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_10 дочка, яка померла 28.06.2003 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11 онука, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12 - чоловік онуки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_13 правнук, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_14 правнук, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_15 правнука. На момент смерті 08.06.2001 року ОСОБА_6 в спадковому будинку по вул. М. Грушевського, 85 в с. Лісний Хлібичин були зареєстровані та проживали: ОСОБА_7, 09.02. ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка, померла 28.06.2003 року. Заповіт від імені ОСОБА_6 посвідчувався у виконкомі Ліснохлібичинської сільської ради 17.06.1998 року за реєстром №38, який не змінювався і не скасовувався.

28 червня 2003 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ №146933.

Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом та 24.02.2017 року звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на 1/7 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою с. Лісний Хлібичин, вул. Грушевського, 85 Коломийського району. Спадкоємцем першої черги за законом є донька померлої ОСОБА_1 (згідно свідоцтва про народження серії VІ-УР №736824, після одруження ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НМ №444530).

Згідно технічного паспорту по вул. Грушевського, 85 в с. Лісний Хлібичин Коломийського району знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, та складається із: житлового будинку літ. А, літньої кухні літ. Б, навісу літ. В, навісу літ. Г, стайні літ. Д, стодоли літ. Е , навісу літ. Ж, вбиральні літ. З, криниці - №1, огорожі - №2-4.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд вартість вищевказаного будинковолодіння становить 175291 грн..

23 березня 2017 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), яка перебуває в ОСВ «Дуброва», с. Лісний Хлібичин Коломийського району Івано-Франківської області розміром 47,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області №62/02-14 від 23.03.2017 р. ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок не може бути видано, оскільки згідно ст. 120 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Враховуючи наведене, нотаріус не має змоги встановити всіх співвласників зазначеного вище житлового будинку та їх частки у цьому майні.

На підставі наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову та визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою с. Лісний Хлібичин, вул. Грушевського, 85 Коломийського району Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_6.

Керуючись ст. ст. 174, 197, 213 - 215, 223, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою с. Лісний Хлібичин, вул. Грушевського, 85 Коломийського району Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Коломийський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя Димашок В. П.