Справа № 639/3433/17
Провадження 2/639/1624/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі судового засідання - МакушенкоТ.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Харківська міська рада про визначення ідеальної частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на 2/3 частини земельної ділянки, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення ідеальної частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на 1/3 частину земельної ділянки,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просить визначити , що ідеальна частка земельної ділянки ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності складає 2/3 частини та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини земельної ділянки, площею 0,0711 га, кадастровий № НОМЕР_1, розташованої в АДРЕСА_1, після померлого батька, ОСОБА_3

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що є єдиним спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_3 Спадщина складається з 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 і частини земельної ділянки, площею 0,0711 га, кадастровий № НОМЕР_1, розташованої за цією ж адресою.

ОСОБА_1 зазначає, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 відповідно до положень ч. З ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини він постійно мешкав і був зареєстрований разом зі спадкодавцем за однією адресою і протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, про відмову від спадщини не заявляв. Крім того, своєчасно у встановлений законом шестимісячний строк від дня відкриття спадщини , а саме 30.08.2012 звернувся до державного нотаріуса ХДНК № 5 із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа за № 581/2012.

Спадкоємці ОСОБА_3 за законом - дружина спадкодавця , мати позивача ОСОБА_4 та донька спадкодавця ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовилися.

Вищезазначене спадкове майно - 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_1, як зазначає позивач , на праві власності належало спадкодавцю на підставі Дублікату договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 31.05.1957 року ХДНК N2 9 за реєстровим № 2-3532, виданого 10.11.1995 року ХДНК № 5 за реєстровим № 6-3151 і зареєстрованого 20.11.1995 року в КП «ХМБТІ» під N 29085.

З довідок КП «ХМБТІ» за N 1100501 від 07.05.2013 року, N 1008705 від 19.05.2017 року та технічного паспорту, виготовленого 06.04.2017 року, вбачається, що це домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 707 кв. м., складається з житлового будинку з прибудовами літ. «А-1», 1960 року забудови, загальною площею 136,2 кв. м., житловою - 81,4 кв. м., та житлового будинку з прибудовами літ. «Б-1», 1960 року забудови, загальною площею 50,9 кв. м., житловою - 32,5 кв. м., а також надвірних будівель: гаражу з оглядовою ямою літ. «В» та гаражу літ. «Л», сараїв літ. «Г» і «Д», льохів літ. «Е», «Ж», «З», вбиралень літ «И», «К», навісів літ. «М», «Н», «О», огорожі N 1-4, зливних ям N 5, 6 та вимощення.

У житловому будинку з прибудовами літ. «А-1» дві квартири, загальною площею 67,4 кв. м. та 68,8 кв. м., а житловою - 42,0 кв. м. та 39,4 кв. м. кожна. У житловому будинку з прибудовами літ. «Б-1» - одна квартира, загальною площею 50,9 кв. м., житловою - 32,5 кв.

Інша 1/2 частина вказаного домоволодіння належала рідній сестрі спадкодавця - ОСОБА_6 .

Крім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на праві загальної сумісної власності належила земельна ділянка, площею 0,0711 га, кадастровий № НОМЕР_1, розташована в АДРЕСА_1, яка була надана їм управлянням Держкомзему в м. Харкові для обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель

споруд на підставі Державних актів на право власності на

земельну ділянку серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_3 та серії НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_6 від 21.05.2010 року згідно Рішення 31-ї сесії 5-го

скликання Харківської міської ради Харківської області від 25.02.2009 року за реєстровим № 27/09.Обидва акти зареєстровані в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі ХМР Харківської області за № 35 на ім'я ОСОБА_3 та за № 36 на ім'я ОСОБА_6

24.05.2013 року в ХДНК № 5 позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий № 5-291.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, та ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7, донькою та єдиним спадкоємцем яких є відповідачка ОСОБА_2, яка прийняла спадщину, звернувшись у встановлений законом строк із заявою про її прийняття до ХДНК № 1.

ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 13.07.2017 року за р. N2 3-525 державним нотаріусом ХДНК N 1 (на 1/4 частину домоволодіння після смерті ОСОБА_6.) та свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 13.07.2017 року за р. N 3-530 державним нотаріусом ХДНК N 1 (на 1/4 частину домоволодіння після смерті ОСОБА_7.). Але оформити свої спадкові права на земельну ділянку сторони по справі не можуть.

24.05.2017 року постановою державного нотаріуса ХДНК N 5 Одринською О.В. на підставі ст. 1298 ЦК України, ст. 68 Закону України «Про нотаріат», п. п. 4.9, 4.15 глави 10 розділу 11 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» позивачеві ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий спадкодавцю ОСОБА_1 21.05.2010 року управлінням Держкомзему в м. Харкові та додаток до нього (список співвласників земельної ділянки) підтверджує спільну сумісну власність спадкодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_6, при цьому їхні частки не визначені.

Крім того, позивач вказує, що між колишніми співвласниками домоволодіння склався порядок користування ним і земельною ділянкою за фактичним користуванням, і до цього часу сторони по справі - спадкоємці своїх батьків цього порядку не змінювали і таким же чином продовжують користуватися земельною ділянкою. Як на доказ вказаних обставин позивач ОСОБА_1 посилається на укладений 11.12.1995 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_6 договір про порядок користування житловим будинком літ. «А-1» по АДРЕСА_1, посвідчений державним нотаріусом ХДНК № 5 за реєстровим № 2- 5873, оскільки на той час побудований батьком позивача будинок літ. «Б-1» та гараж літ. «Л» ще були самовільними.

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_3 у користування перейшли приміщення у будинку літ. «А-1»: коридор 2-5, площею 7,4 кв. м., санвузел 2-6, площею 2,8 кв. м, кухня 2-1, площею 10,7 кв. м., житлові кімнати 2-2 і 2-3, площею 16,9 кв. м, площею 22,5 кв. м. кожна і приміщення комори 2-4, площею 8,5 кв. м. (квартира N 2 у будинку літ. «А-1»). З надвірних будівель: ганок літ «а5», гараж літ. «В», сарай літ. «Г», льох літ «Е», вбиральня літ. «И», замощення № 1, 1/2 частина паркану № 3, 4 і ворота № 1. Тобто, у користування батька була визначена права частина будинку.літ. «А-1» і відповідна до цього частина подвір'я.

У користування ОСОБА_6 перейшли приміщення у будинку літ. «А 1»: коридор 1-5, площею 7,3 кв. м., санвузол 1-6, площею 2,7 кв. м, кухня 1-1, площею 10,3 кв. м., житлові кімнати 1-2, 1-3 і 1-4, площею 10,9 кв. м., площею 19,8 кв. м. та відповідно 11,3 кв. м, коридору 111, площею 4,0 кв. м., тамбур 1У, площею 1,1 кв. м. (квартира № 1 будинку літ. «А-1»). З надвірних будівель: ганок літ «а4», сарай літ. «Д», льох літ «Ж» і льох літ.«З», вбиральня літ. «К», 1/2 частина паркану № 4 і хвіртки №2. Тобто, у користування ОСОБА_6 була визначена ліва частина будинку літ. «А-1» з відповідною частиною подвір'я.

Після побудови і узаконення житлового будинку літ. «Б-1» батько позивача ОСОБА_3користувався значно більшою частиною подвір'я, яка складала, як стверджує позивач, 2/3 частини від усієї земельної ділянки. Сторони по справі цього порядку користування ділянкою не змінили і продовжують користуватися нею таким же чином. У зв'язку з чим позивач ОСОБА_1 і просить суд визначити , що ідеальна частка земельної ділянки ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності складає 2/3 частини та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини земельної ділянки, площею 0,0711 га, кадастровий № НОМЕР_1, розташованої в АДРЕСА_1, після його померлого батька, ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом (а.с. 64-71), посилаючись на аналогічні обставини, вона просить суд визначити , що ідеальна частка земельної ділянки ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності складає 1/3 частину та визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,0711 га, кадастровий № НОМЕР_1, розташованої в АДРЕСА_1, після її померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_6.

Сторонами по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких вони підтримали свої позовні вимоги , позивач за первісним позовом визнав зустрічний позов, а ОСОБА_2 визнала вимоги ОСОБА_1

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності від 27.03.2017 року, просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на вказані у позові обставини.

Належним чином повідомлений представник третьої особи - Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, про причини неявки су не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом , дослідивши матеріали справи , приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаних вище позовних заяв, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається та визнано сторонами, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 належало на праві власності домоволодіння по ? частині кожному, що розташоване в АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача за первісним позовом - ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 -ОСОБА_6 та ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_7

ОСОБА_1 24.05.2013 року отримав свідоцтво про право на спадщину - ? частину вказаного нерухомого майна , яке складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 136,2 кв. м, житлового будинку літ. Б-1, загальною площею 50,9 кв.м та надвірних будівель: сараї літ. Г, літ. Д, гараж з оглядовою ямою літ. В, гараж літ. Л, льохи літ.Е, літ. Ж, літ. З, вбиральні, літ.И, літ.К, навіси літ.М, літ.Н, огорожа № 1-4, асфальтове вимощення(а.с. 20)

13.07.2017 року ОСОБА_2 отримала свідоцтва про право на спадщину - ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.55- 56)

Отже , позивачеві за первісним позовом та позивачеві за зустрічною позовною заявою належить на праві спільної часткової власності по ? частині кожному житловий будинок літ. А-1 загальною площею 136,2 кв. м, житловий будинок літ. Б-1, загальною площею 50,9 кв.м та надвірні будівлі , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.21, 57).

З матеріалів справи бачається, що спакодавцям сторін по даній справі ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на праві загальної сумісної власності належила земельна ділянка, площею 0,0711 га, кадастровий НОМЕР_1, розташована в АДРЕСА_1, яка була надана їм управлянням Держкомзему в м. Харкові для обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель, споруд на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_3 та серії НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_6 від 21.05.2010 року згідно Рішення 31-ї сесії 5-го скликання Харківської міської ради Харківської області від 25.02.2009 року за реєстровим № 27/09.Обидва акти зареєстровані в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі ХМР Харківської області за № 35 на ім'я ОСОБА_3 та за № 36 на ім'я ОСОБА_6

Матеріали справи не містять належних доказів, якіб підтверджували твердження позивача , що після побудови і узаконення житлового будинку літ. «Б-1» батько позивача за первісним позовом ОСОБА_3 на законних підставах користувався значно більшою частиною подвір'я, яка складала 2/3 частини від усієї земельної ділянки.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю( ч.1 ст. 356 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

В абзаці 5 п. 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності».

Відповідно до положень ст. 368 ЦК України, - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із ч. 4 ст. 86 ЗК України, - співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.

Відповідно до положень ст. 89 Земельного кодексу України, - земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Більш того, у разі наявності спору між співвласниками щодо порядку користування земельною ділянкою, який раніше ними не визначався, визначення такого порядку чи поділ земельної ділянки здійснюється в залежності від розміру ідеальних часток на час виникнення спільної часткової власності.

Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду.

Згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом.

Згідно із ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка, у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За таких умов, коли частка померлих спадкодавців у праві власності на житловий будинок складала по ? частині, суд відповідно до положення ст. 120 ЗК України може визначити, що на момент смерті останніх його частка у спільній сумісній власності на земельну ділянку, була пропорційною до частки у праві власності на житловий будинок та складала ? частини.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже відсутні підстави щодо задоволення позову в частині визначення, що ідеальна частка земельної ділянки ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності складає 2/3 частини та визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини земельної ділянки, площею 0,0711 га, кадастровий № НОМЕР_1, розташованої в АДРЕСА_1, після його померлого батька, ОСОБА_3 та відповідно не доведено позивачем за зустрічним позовом , що ідеальна частка земельної ділянки ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності складає 1/3 частину та позовні вимоги про визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,0711 га, кадастровий № НОМЕР_1, розташованої в АДРЕСА_1, після її померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_6.

Керуючись ст.ст. 5, 6,10, 11, 57, 60,61, 88, 208, 209, 212 -215 ЦПК України , ст. ст. 86, 87 ,89, ч. 4 ст. 120 ЗК України , 369, 370, 372 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Харківська міська рада про визначення ідеальної частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на 2/3 частини земельної ділянки - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення ідеальної частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на 1/3 частину земельної ділянки - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк