Справа № 127/1416/17 Провадження № 22-ц/772/1426/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50 Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів: Панасюка О. С., Зайцева А. Ю.

за участі: секретаря судового засідання Куленко О. В.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

В січні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вказаним позовом, зменшивши позовні вимоги, просила: стягнути з ОСОБА_6 аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 8 000 грн. щомісячно починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, заяву про розірвання шлюбу подано до суду 17.01.2016 року. Під час спільного проживання 15.07.2013 року у них народилася дочка ОСОБА_8, батьком якої записаний та є ОСОБА_4. Протягом року вони спільно не проживають, дитина проживає з нею, відповідач добровільно на утримання дочки коштів не надає, участі у вихованні дитини не приймає, свої батьківські обовязки не виконує. Вказує, що відповідач займається будівельною діяльністю, виконує різні ремонтно-будівельні роботи, отримує дохід близько 30 000 грн., тому має змогу сплачувати аліменти у заявленому розмірі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2017 року позов задоволено частково: стягнуто на утримання дитини 2 000 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить рішення суду змінити в частині розміру стягнення аліментів, встановивши його в сумі 500 грн. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що на даний час він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі визначеному судом, оскільки він не працевлаштований та не має можливості влаштуватись на нову роботу за своєю спеціальністю, протягом тривалого часу стоїть на обліку в Регіональному центрі зайнятості, вважає, необґрунтованими посилання позивача на те, що він постійно проживає у м. Вінниця, займається ремонтними, будівельними роботами та отримує близько 30 000 грн. на місяць. Зазначає, що його мати ОСОБА_9 має третю групу інвалідності та потребує щоденно матеріальної та фізичної допомоги.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 подану апеляційну скаргу підтримав, зазначив що визначена судом сума є непомірною і він не зможе її фізично сплачувати, тому просить визначити реальну суму. Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 заперечили проти поданої апеляційної скарги, просили її відхилити, зважити на те, що дитина постійно хворіє і потребує лікування.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача аліменти в розмірі 2 000 грн., суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є фізично здоровою людиною, не має постійного місця роботи, займається будівництвом і має мінливий дохід, а дитина внаслідок хвороби потребує постійного догляду та нормального харчування, що вимагає значних коштів, мати не має можливості забезпечити дитину усім необхідним.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

По справі встановлено наступне:

Свідоцтвом про одруження (а.с.3) доведено, що позивач та відповідач 14 липня 2011 року уклали шлюб; свідоцтвом про народження (а.с.2) доведено, що під час перебування в шлюбі 15 липня 2013 року у подружжя народилась дочка ОСОБА_8, батьком якої є відповідач по справі ОСОБА_4. Згідно заключення протитуберкульозного диспансерного відділення міської клінічної лікарні № 1 від 18.01.2017 року за № 384, доведено, що дитина часто довготривало хворіє, перебуває на диспансерному обліку в МКЛ №1, діагноз: віраж туберкулінових проб (а.с. 8). Відвідує дитсадок № 67 ВМР для дітей з формами туберкульозу (а.с. 9). Сторонами не заперечується, тому не було предметом доказування, що дитина після припинення шлюбних стосунків проживає з матірю та перебуває на її утриманні.

Позивач змінила прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_2, доказом чого є рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2017 року, яке набуло законної сили 24.02.2017 року та паспортом громадянина України.

Згідно ч. 3 ст. 181, ст. 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане Пленумом Верховного Суду України в п.17 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року.

Законодавець в частині 2 статті 182 СК України визначив, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До цієї ж норми відсилає і законодавець в разі визначення аліментів в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України).

Відповідач офіційно не працевлаштований, не має постійного заробітку, тому визначення аліментів в твердій грошовій сумі відповідає інтересам дитини та нормам сімейного Кодексу України.

Оцінюючи висновки суду в частині розміру аліментів, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», встановлено у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком до шести років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні.

В справі відсутні докази отримання відповідачем доходів в розмірі 30 000 грн. як про те зазначає позивач, відсутні докази того, що відповідач, як він вказує, перебуває на обліку в центрі зайнятості.

Відповідач ОСОБА_4 в апеляційній скарзі зазначає, що його мати ОСОБА_9 є інвалідом 3-ї групи (довідка № 070850) та потребує щоденної як матеріальної так і фізичної допомоги, однак цей факт не був предметом дослідження в суді першої інстанції, а в суді апеляційної інстанції він повідомив, що не є єдиною дитиною у матері та мати має самостійні доходи, тому колегія суддів не приймає це як доказ наявності у відповідача утриманців.

Отже, враховуючи встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, стан здоровя дитини, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітніх дітей, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обовязок утримувати дитину на обох батьків, дитина проживає з матірю, а також виходячи із того, що відповідач не має офіційного працевлаштування і регулярного доходу, колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 в сумі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду: з 23.01.2017 року (ст. 191 СК України).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (на лікування, тощо) в порядку ст. 185 СК України, якщо на те будуть наявні законні підстави.

Отже, оскаржуване рішення підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, в іншій частині рішення суду відповідає вимогам закону, постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2017 року в частині визначення розміру аліментів змінити: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1 000 гривень, щомісячно, які підлягають індексації, починаючи стягнення з 23.01.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча підпис ОСОБА_10

Судді: підпис ОСОБА_11

підпис ОСОБА_12

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя Т. М. Шемета