Справа №490/9274/15-ц 25.04.2017 25.04.2017
Провадження №22-ц/784/1061/17
Справа № 490/9274/15-ц
Провадження № 22-ц/784/1061/17 Головуючий першої інстанції: Мамаєва О.В.
Категорія: 27 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Колосовського С.Ю., Кушнірової Т.Б.,

із секретарем судового засідання: Тищенком Л.С.

без участі осіб, які беруть участь у справі і належним чином повідомлені про час та місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_2

ОСОБА_3

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а :

15 вересня 2015 р. Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 19 вересня 2008 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк»), який було перейменований у ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 640/4-419, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 61 000,00 доларів США зі сплатою 15% річних з кінцевим терміном повернення 18 вересня 2013 р.

В подальшому сторони неодноразово вносили зміни до кредитного договору щодо розміру відсоткової ставки, порядку та строку повернення кредиту.

Повернення кредиту забезпечено, зокрема іпотечним договором від 19 вересня 2008 р., згідно якого ОСОБА_2 з метою забезпечення належного виконання договору кредиту передав в іпотеку нерухоме майно: нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 114,8 кв.м. в будинку літ.А-9, що знаходяться за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна 135/2.

Внаслідок систематичного порушення позичальником умов кредитного договору, станом на 26 серпня 2015 р. утворилась заборгованість у розмірі 139 129,45 дол. США (що еквівалентно 3 147 582,82 грн.) .), яка складається з наступного: 52 187,44 дол. США (що еквівалентно 1 180 657,90 грн.) - заборгованість за кредитом; 45 618,56 дол. США (що еквівалентно 1 032 047,45 грн.) - заборгованість за відсотками; 23 040,75 дол. США (що еквівалентно 521 260,36 грн.) - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; - 18 282,70 дол. США (що еквівалентно 413 617,09 грн.) - пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

Також 30 листопада 2007 р. між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 640/3-248, згідно якого позивач прийняв на себе зобовязання надати відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти окремими частинами (траншами) в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 500 000 грн. з кінцевим терміном повернення всієї заборгованості не пізніше 29 листопада 2010 р. та зі сплатою 14% річних.

В подальшому сторони неодноразово вносили зміни до кредитного договору щодо розміру відсоткової ставки, порядку та строку повернення кредиту.

Повернення кредиту забезпечено, зокрема іпотечним договором від 30 листопада 2007 р., згідно якого ОСОБА_2 з метою забезпечення належного виконання договору кредиту передав в іпотеку нерухоме майно: нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 114,8 кв.м. в будинку літ.А-9, що знаходяться за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна 135/2.

Внаслідок систематичного порушення позичальником умов кредитного договору, станом на 26 серпня 2015 р. утворилась заборгованість у розмірі 3 147 582 грн. 82 коп., з яких: 479 956 грн. 69 коп. заборгованість за кредитом, 571 535 грн. 58 коп. заборгованість за відсотками, 211 900 грн. 87 коп. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 229 550 грн. 56 коп. пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 224 619 грн. 73 коп. інфляційні втрати у звязку з несвоєчасним поверненням кредиту, 240 181 грн. 82 коп. інфляційні втрати у звязку із несвоєчасним поверненням відсотків.

Посилаючись на викладені обставини та положення іпотечного договору, Закону України «Про іпотеку», позивач просив для погашення заборгованості за договором кредиту № 640/04-419 від 19 вересня 2008 р. в сумі 139 129,45 доларів США та договору відновлювальної кредитної лінії № 640/3-248 від 30 листопада 2007 р. в сумі 3 147 582 грн. 82 коп. звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 114,8 кв.м. в будинку літ.А-9, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна 135/2, що належить ОСОБА_2Ю на праві приватної власності шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою в п. 1.2 іпотечного договору від 19 вересня 2008 р., а саме 287 000 доларів США в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату винесення рішення по справі.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2016 р. позов задоволено.

Постановлено звернути стягнення на нерухоме майно відповідно до іпотечного договору від 19 вересня 2008 р., укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 2962, а саме: нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 114,8 кв.м. в будинку літ.А-9, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна 135/2, що належать ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 березня 2007 р. № 372, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, право власності на яке зареєстроване згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, зареєстроване в Миколаївському МБТІ 17 вересня 2008 р. за № 18143650, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 640/4-419, укладеним 19 вересня 2008 р. між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2, в сумі 139 129,45 дол. США (що еквівалентно 3 147 582,82 грн.), яка складається з наступного: 52 187,44 дол. США (що еквівалентно 1 180 657,90 грн.) - заборгованість за кредитом; 45 618,56 дол. США (що еквівалентно 1 032 047,45 грн.) - заборгованість за відсотками; 23 040,75 дол. США (що еквівалентно 521 260,36 грн.) - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; - 18 282,70 дол. США (що еквівалентно 413 617,09 грн.) - пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

Визначено спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах.

Реалізацію предмета іпотеки постановлено здійснювати за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» сплачену суму судового збору у розмірі 3 654 грн.

В апеляційній скарзі, яка подана ОСОБА_2 через свого представника, останній вказує на неповне зясування судом обставин справи щодо правильності розміру нарахованої позивачем заборгованості, порушення позивачем вимог закону щодо надання інформацію про кінцеву сукупну вартість кредиту, неправильне застування вимог Закону України «Про іпотеку», просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у позові.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 19 вересня 2008 р. між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 640/4-419 (далі Договір), згідно умов якого останній отримав грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у розмірі 61 000,00 доларів США зі сплатою 15% річних та комісій в розмірі та порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, на строк до 18 вересня 2013 р. (а.с.12-15).

В подальшому сторони неодноразово вносили зміни до Договору.

31 серпня 2009 р. між сторонами укладена додаткова угода № 1 про внесення змін до Договору, відповідно до якої кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом встановлено не пізніше 18 вересня 2016 р. (а.с.18).

06 грудня 2010 р. між сторонами укладена додаткова угода № 2 про внесення змін до договору кредиту, відповідно до якої кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом встановлено не пізніше 18 вересня 2021 р., річну проценту ставку за користування кредитними коштами встановлено на рівні 15,33% річних (а.с.21-22).

20 грудня 2013 р. між сторонами була укладена додаткова угода № 4 про внесення змін до договору кредиту, відповідно до якої на період з 20 грудня 2013 р. по 19 квітня 2014 р. встановлена процентна ставка за користування кредитом в розмірі 0,01%; з 20 квітня 2014 року 15,33% річних; кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом встановлено до 21 квітня 2014 року (а.с.25-26).

З метою забезпечення виконання відповідачем своїх зобовязань за договором кредиту 19 вересня 2008 р. між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 2962, відповідно до якого відповідачем передано в іпотеку позивачу нерухоме майно, належне йому на праві власності, а саме: нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 114,8 кв.м. в будинку літ.А-9, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна 135/2 (а.с.27-29).

Вказаний предмет іпотеки належить відповідачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 березня 2007 р. № 372, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради. Право власності ОСОБА_2 згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно зареєстроване в Миколаївському МБТІ 17 вересня 2008 р. за № 18143650 (а.с.27).

Відповідно до п.п. 1.4, 1.5 іпотечного договору іпотекою забезпечується: повернення кредиту, сплата процентів за користування кредитом, комісій, сплата можливої неустойки, відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимог за основним зобов'язанням, та збитків, завданих порушенням основного зобов'язання, відшкодування витрат, пов'язаних із зверненням стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням умов іпотечного договору (а.с.27-29).

Згідно п.3.3.5, п.3.3.6, п.3.3.7 договору кредиту відповідач зобов'язався погашати кредит в порядку, встановленому п.п.1.1, 3.3.15 договору кредиту; сплачувати проценти та комісії в строки, встановлені в п.2.4, 2.5 договору кредиту; сплачувати кредитору неустойку в строк, встановлений у п.2.6., 3.3.14 договору кредиту (а.с. 12-15).

Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредит у розмірі у 61 000,00 дол. США, тоді як відповідач систематично порушував умови договору, у зв'язку з чим за ним обліковується заборгованість, яка станом на 26 серпня 2015 р. складала 139 129,45 дол. США (що еквівалентно 3 147 582,82 грн.), з яких: 52 187,44 дол. США (що еквівалентно 1 180 657,90 грн.) - заборгованість за кредитом; 45 618,56 дол. США (що еквівалентно 1032047,45 грн.) - заборгованість за відсотками; 23 040,75 дол. США (що еквівалентно 521 260,36 грн.) - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 18 282,70 дол. США (що еквівалентно 413617,09 грн.) - пеня за несвоєчасне повернення відсотків (а.с.6-11).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як встановлено судом, всупереч умовам укладеного між сторонами кредитного договору позичальник порушив узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач неналежним чином виконувала взяті на себе за вказаним кредитним договором зобовязання, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Іпотека від забезпечення виконання зобовязання нерухомими майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ч. 1 ст. 1 закону України «Про іпотеку»).

Згідно зі ст. 572 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку», положеннями пунктів 2.4.3, 4.1, 4.5, 4.5.1 укладеного сторонами іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, й за рішенням суду.

За змістом частин 2, 4, 5 ст. 590 ЦК, заставодержатель набуває права звернення на предмет застави, якщо зобов'язання не буде виконано в установлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає також з підстав, встановлених ст. 12 Закону України «Про іпотеку», а саме: у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Аналогічне право іпотекодержателя закріплено у п. 4.2 договору іпотеки.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником кредитного договору та наявною заборгованістю у Банка виникли правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

За такого суд, встановивши порушення відповідачем обовязків щодо вчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів, наявності у ОСОБА_2 простроченої заборгованості, вірно дійшов висновку про те, що є підстави для звернення стягнення на іпотечне майно.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» при задоволенні судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону (ст. 41 Закону України «Про іпотеку»).

Між тим, рішення суду не повністю відповідає таким вимогам закону.

Вирішуючи спір, суд погодився з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № 640/4-419 від 19 вересня 2008 р. та вважав, що вона станом на 26 серпня 2015 р. складає 139 129,45 дол. США (що еквівалентно 3 147 582,82 грн.), з яких: 52 187,44 дол. США (що еквівалентно 1 180 657,90 грн.) - заборгованість за кредитом; 45 618,56 дол. США (що еквівалентно 1032047,45 грн.) - заборгованість за відсотками; 23 040,75 дол. США (що еквівалентно 521 260,36 грн.) - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 18 282,70 дол. США (що еквівалентно 413617,09 грн.) - пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

При цьому судом не враховано наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 549 ЦК України в разі порушення зобовязання боржник зобовязаний сплатити неустойку (штраф, пеню).

Суд, задовольнивши позовні вимоги, погодився з розрахунком, наданим позивачем, та стягнув пеню в іноземній валюті.

Однак такий висновок суду є помилковим.

За змістом ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» порядок виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тобто наряду зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією.

Проте вказані положення можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення процентів за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені та штрафів.

Пунктом 4.1 кредитного договору визначено, що за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення.

Судом першої інстанції залишено поза увагою, що нарахування пені в іноземній валюті суперечить наведеним положенням закону та умовам договору, та помилково ухвалив рішення про стягнення пені в доларах США.

Тому пеня за порушення строків повернення кредиту та відсотків підлягає стягненню в національній валюті, що згідно заявлених позовних вимог складає 934 877 грн. 45 коп.

Щодо доводів апеляційної скарги про невідповідність наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором визначеним умовам договору стосовно відсоткової ставки та графіку погашення кредиту, то колегія суддів не може взяти їх до уваги.

Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою (ч. 1 ст. 304 ЦПК України).

В силу частин 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові доказі, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, розгляд справ в суді апеляційної інстанції, зокрема щодо меж цього розгляду та дослідження доказів, має певні особливості порівняно із розглядом справ судом.

ОСОБА_2 та його представник були обізнані про розгляд даної справи в суді першої інстанції, але не скористалися своїми процесуальними правами та не надали будь-яких заперечень стосовно заявлених позовних вимог, зокрема й щодо розміру та порядку нарахування заборгованості. Крім того, заперечення в апеляційній скарзі носять неконкретний та необґрунтований характер. В той же час наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині нарахування відсотків (їх збільшення) відповідає умовам договору з урахуванням внесених до нього змін додатковими угодами від 31 серпня 2009 р., 06 грудня 2010 р. та 20 грудня 2013 р.

Що стосується посилань в апеляційній скарзі на невідповідність кредитного договору вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», а саме - невиконання позивачем умов про повідомлення споживачу суттєвих умов кредитування, в тому числі кількості, обсягу платежів та сукупної вартості кредиту, то таке не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки згідно наданих позивачем доказів ОСОБА_2 було надано детальний розпис вартості кредиту із зазначенням усіх особливостей та умов надання кредиту за договором 19 вересня 2008 р. (а.с. 17-18).

Вирішуючи питання щодо початкової ціни предмету іпотеки при його реалізації, суд визначив її на рівні, не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Згідно з положеннями частини першої ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.

Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то, викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обовязково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку».

У справі, яка переглядається, ухваливши рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації з прилюдних торгів за початковою ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, суд, порушивши вимоги ст. 39 Закону України «Про іпотеку», не зазначив у рішенні необхідної складової, передбаченої цією нормою, зокрема початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої статті 38 цього Закону.

Посилання суду в резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмета іпотеки незалежним експертом суперечить вимогам статей 39 та 43 Закону України «Про іпотеку».

Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», зазначення в рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, визначеної за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону, означає встановлення її в грошовому вираженні.

Така правова позиція, яка в силу положень ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування судами України, висловлена Верховним Судом України у постановах від 13 травня 2015 р. (справа № 6-63цс15), від 13 травня 2015 р. ( справа № 6-53цс15), 16 вересня 2015 р. ( справи № 6-495цс15 та 6-1193цс15), 27 травня 2015 р. (№ 6-332цс15), 10 червня 2015 р. (№ 6-449цс15), 3 лютого 2016 р. (№ 6-2026цс15), 21 жовтня 2015 року (№ 6-1561цс15), 8 червня 2016 р. (№ 6-1239цс16), 7 жовтня 2015 р. (№ 6-1935цс15), 4 листопада 2015 року (№ 6-340цс15), 05 жовтня 2016 р. (№ 6-1582цс16), від 22 березня 2017 р. (№ 6-2654цс16).

За такого у рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно зазначити його початкову ціну в грошовому вираженні.

Вирішуючи зазначене питання, слід виходити з того, що ціна предмета іпотеки встановлена сторонами в самому договорі іпотеки (п. 1.2) відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» і становить 287 000 доларів США, а згідно з курсом валют на день вирішення справи - 7 654 290 грн.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції сторони не надавали заперечень щодо такої оцінки, відповідно до положень ч. 3 ст. 10, статей 11 та 60 ЦПК доводів та доказів іншого розміру оцінки також не надавали, тобто з такою оцінкою погодились, а тому колегії суддів не має підстав її не брати до уваги, оскільки вона є умовою договору.

З урахуванням викладеного та вимог п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду в частині визначення розміру заборгованості, в погашення якої проведено звернення стягнення на предмет іпотеки, та початкової ціни предмету іпотеки необхідно змінити.

Судом позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором відновлювальної кредитної лінії № 640/3-248 від 30 листопада 2007 р. не розглядались, відповідні правовідносини та обставини не встановлювались, рішення в цій частині позовних вимог судом не прийнято, але не оскаржується і предметом апеляційного розгляду не було.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2016 року в частині визначення розміру заборгованості, в погашення якої проведено звернення стягнення на предмет іпотеки, та початкової ціни предмету іпотеки змінити, зазначивши, що звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 114,8 кв.м. в будинку літ.А-9, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна 135/2 і належать ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 березня 2007 року № 372, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради відповідно до іпотечного договору від 19 вересня 2008 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 та посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 2962, проводиться в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 640/4-419, укладеним 19 вересня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5, в сумі 97 806 доларів США, яка складається з: 52 187,44 доларів США заборгованості за кредитом; 45 618,56 доларів США заборгованості за відсотками; а також в рахунок погашення 934 877 грн. 45 коп. пені, та за початковою ціною предмету іпотеки, яка дорівнює 7 654 290 грн.

В решті рішення суду зашити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: С.Ю. Колосовський

ОСОБА_6