Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/1796/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Мєркулова Л.О.
Провадження № 22-ц/778/1070/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

При секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», про захист прав споживачів, визнання договору недійсним.

В обґрунтування позову зазначав, що 25.04.2008 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» був укладений кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит у сумі 64 800 доларів США зі сплатою процентів 8% річних.

Пунктом 3.2 кредитного договору передбачено, що з 01 по 10 число кожного місяця він повинен здійснювати погашення заборгованості у розмірі 547 доларів США.

Додатковою угодою № 1 до кредитного договору від 13.02.2009 року внесено зміни, а саме: збільшено процентну ставку за кредитом до 14% річних.

Додатковою угодою № 2 до кредитного договору від 07.10.2011 року п.3.2 кредитного договору викладено в новій редакції, відповідно до сума щомісячного платежу збільшена до 776 доларів США.

Додатковою угодою № 3 до кредитного договору від 10.04.2014 року внесено зміни до п.2.1 кредитного договору: визначено процентну ставку 10% річних по 09 квітня 2016 року та 14% річних з 10 квітня 2016 року по 24 квітня 2028 року, та п.3.2 кредитного договору викладено в новій редакції, відповідно до якої розмір щомісячної суми погашення заборгованості становить 10.04.2014 року по 09.04.2016 року - 600 доларів США, а 10.04.2016 року по 24.04.2028 року - 770 доларів США.

Вважає, що укладений кредитний договір містить несправедливі умови, оскільки його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків не на його користь.

Враховуючи вищевикладене просив суд визнати недійсним кредитний договір від 25 квітня 2008 року, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси ат Кредит» та ним.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Встановлено, що за кредитним договором №№ 11-1250-048И від 25.04.2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у сумі 64 800 доларів США, який є споживчим .

Кредитний договір підписаний сторонами по справі, які домовилися по усім істотним умовам договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі.

На час підписання договору ОСОБА_3 був ознайомлений з умовами укладання кредитного договору, його все влаштовувало, додаткових вимог не заявляв і в подальшому виконував його умови.

У своєму позові ОСОБА_3 просить визнати недійсним спірний кредитний договір у звязку з тим, що умови спірного договору не містять повних умов кредитування: наявні форми кредитування; орієнтовна сукупна вартість кредиту та вартість послуг з оформлення договору, зокрема адміністративні витрати; варіанти повернення кредиту; податковий режим сплати кредиту та про державні субсидії; переваги та недоліки схем кредитування; графік платежів та сукупної вартості кредиту.

Але, з цими умовами він був ознайомлений ще у 2008 році, коли укладав договір, був згоден з такими умовами, не заперечував проти таких умов та не подавав додаткові заяви.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року помилка щодо власного недбальства , незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Позивач ОСОБА_3 як позичальник і як сторона отримання послуги споживчого кредиту, має не лише права, а й обовязки: перед початком надання послуги уважно ознайомитися з правилами та умовами її отримання , в разі необхідності розяснення умов та правил надання послуги до початку її отримання звернутися за розясненнями до особи, що її надає.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог.

Обставини, ні які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції , обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Разом з цим судова колегія вважає за необхідним виключити з мотивувальній частини рішення суд посилання на підстави для відмови у позові ОСОБА_3 пропуск позовної давності, оскільки за правилами Глави 18 ЦК України особа звертається в суд за порушеним правом. Проте яв встановлено судом права ОСОБА_3 при укладенні спірного Договору порушені не були у звязку і з чим було відмовлено у позові.

І тому підстави для застосування ст. 267 ЦК України являються зайвими.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2016 року у цій справі залишити без змін.

Виключити з мотивувальній частини висновки підстав для відмови у позові зі застосуванням строків позовної давності.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: