Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/283/17
Провадження по справі 2/281/180/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.08.2017 смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Гребенюка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Давидюка В.В.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Лугинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Лугинського району Житомирської області про визнання права власності за законом на земельну частку пай площею 2,59 га щодо якої Лугинською райдержадміністрацією було видано сертифікат серії ЖТ № 0303174 від 28.10.1997 року після смерті матері позивачки ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 20.08.1995 року померла її мати ОСОБА_3, якій було видано в 1997 році сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0303174. У видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного майна їй було відмовлено нотаріусом в т.ч. через оформлення вказаного сертифікату після смерті ОСОБА_3

Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, в поданих суду заявах просили справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_2 сільська рада Житомирської області представника в судове засідання не направила, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 померла, згідно до свідоцтва про смерть І-ТП № 028738, 20.08.1995 року.

В матеріалах справи наявні копія свідоцтва про народження І-УР № 155509, виданого 15.05.1960 року згідно якого ОСОБА_4 Яковічна є матірю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вказує, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, було укладено шлюб із ОСОБА_6 й призвище дружини після реєстрації шлюбу: «Омарова».

Сертифікат серії ЖТ № 0303174 на право на земельну частку (пай) розміром 2,59 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Путиловицьке» видано на імя ОСОБА_7, до виправлення «Поповійчук Матруни Іванівни».

Даний сертифікат видавався за рішенням Лугинської районної державної адміністрації від 16.10.1997 року № 227, яке прийнято на підставі списків, затверджених рішенням загальних зборів членів КСП «Путиловицьке» № 1 від 04.03.1997 року

До матеріалів справи представником позивача надано копію уточнених списків громадян ОСОБА_2 сільської ради, що мають право на земельну частку (пай) в КСП «Путиловицьке», затверджених загальними зборами КСП «Путиловицьке», протокол № 1 від 04.03.1997 року. Копія сторінки «59» містить запис: «Поповійчук Матруна Іванівна», після виправлення «Поповійчук Матруна Яківна».

Документи, які б підтверджували родинні відносини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, із померлою ОСОБА_3 чи ОСОБА_8, після виправлення: «Поповичук Матрона Яківна», на імя якої видано сертифікат серії ЖТ № 0303174 на право на земельну частку (пай) або з ОСОБА_8 Мотрею Яківічною, вказаною в свідоцтві про народження І-УР № 155509, виданого 15.05.1960 року в матеріалах справи відсутні.

Копію рішення Лугинського районного суду Житомирської області у справі № 281/116/17 від 28.03.2017 року про встановлення факту родинних відносин, яку було додано до позову, взято з Єдиного державного реєстру судових рішень й воно не містить ідентифікуючих даних щодо осіб у справі, а це не дає можливості встановити чи має відношення позивачка до справи № 281/116/17 й рішення в ньому чи ні.

Також, суд не може взяти до уваги довідку ОСОБА_2 сільської ради Лугинського району Житомирської області № 302 від 18.05.2017 року про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_3, яка померла 22.08.1995 року, адже ця довідка не є належним доказом родинних відносин, якими зокрема можуть бути свідоцтво про народження чи рішення суду.

Як встановлено судом позивачці було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину з причин відсутності доказів родинних відносин із спадкоємцем ОСОБА_3, померлою 20.08.1995 року, адже в свідоцтві про смерть І-ТП № 028738 від 22.08.1995 року зазначено прізвище померлої «Поповичук», а в свідоцтві про народження І-УР № 155509, виданого 15.05.1960 року в графі «мати» вказано прізвище «Поповійчук». Й, як наведено вище, матеріали не також не доводять родинних відносин позивачки із ОСОБА_3, яка померла 20.08.1995 року.

Окрім того, враховуючи, що ОСОБА_3 померла 20.08.1995 року позивачка не може отримати права на спадщину першої лише в результаті проживання та реєстрації разом з спадкодавицею позаяк за ст. 549 ч. 1 ЦК УРСР 1963 року, яка має застосовуватися до даних спадкових правовідносин в силу положень п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, прийняттям спадщини вважалося: фактичний вступив в управління або володіння спадковим майном або подача до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Доказів на здійснення будь-якої з вказаних дій матеріали справи не містять.

Важливими в данному спорі є положення п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», якими встановлено, що Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

При цьому жодного допустимого доказу членства, померлої 20.08.1995 року, ОСОБА_3 в КСП «Путиловицьке» на момент видачі вказаному підприємству державного акта на право колективної власності на землю матеріали справи не містять.

В силу положень ст. 10 ч. 3, ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування, за ст. 60 ч. 4 ЦПК України, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ст. 59 ч. 2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи позивачка встановлених ст.ст. 10, 59, 60 ЦПК України не виконала та не довела належними та допустимими доказами родинних відносин із спадкодавицею ОСОБА_3, належність саме останній права на земельну частку (пай) щодо якого видано за рішенням Лугинської райдержадміністрації № 227 від 16.10.1997 року сертифікат серії ЖТ № 0303174 та прийняття спадщини до якої входить право на вказаний пай після смерті 20.08.1995 року ОСОБА_3

За вказаних обставин позов задоволенню не підлягає, а судовий збір на користь позивачки не стягується.

На підставі викладеного, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 30, 60, 214-215, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Лугинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Гребенюк