АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2401/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Фетісової Т.Л.

суддів Карпенко О.В., Нерушак Л.В.

за участю секретаря

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 08 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним позовом, яким просила визнати неправомірними дії уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_5 щодо блокування грошових коштів в сумі 137800,00 грн. та 2212,79 грн. на банківських рахунках, відкритих на імя позивача у ПАТ «Банк Михайлівський», та зобовязати його надати ФГВФО на затвердження інформацію про вкладника ОСОБА_4 стосовно включення її до загального реєстру вкладників цього банку; стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки, а саме не отриману вигоду в розмірі 27% річних від суми заблокованих коштів, яка складає 37206,00 грн., та 5000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування вказала на те, що працівники банку ввели її в оману та спонукали замість укладання договору банківського вкладу (депозиту) фактично укласти договір позики, за яким вона надала ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» позику в розмірі 135800,00 грн. Зазначені кошти разом з процентами за договором позики були повернуті на її особовий банківський рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський», але з невідомих причин під час процедури ліквідації банку операції з перерахування коштів від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на її рахунок визнані нікчемними правочинами. В той же час, зазначені кошти обліковуються на її банківському рахунку. Отже позивач позбавлена можливості повернути свої кошти з банківського рахунку ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок коштів Фонду. Крім того, внаслідок несвоєчасного повернення їй грошових коштів вона зазнала матеріальної шкоди у вигляді втраченої вигоди, тобто доходу який вона могла б отримати за умови передання своїх грошових коштів у користування іншій особі на тих самих умовах, на яких вони були надані ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр». До того ж, внаслідок тривалих зволікань з виплатою їй грошових коштів з її банківського рахунку їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 08.11.2017 провадження у справі в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_5 та зобовязання вчинити дії з включення ОСОБА_4 до реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський» закрито.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 08.11.2017 відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування вказує на доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві, та на те, що суд не взяв до уваги зарахування коштів до віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Доводи Фонду про нікчемність транзакцій, за яким зараховано кошти позивача, є необґрунтовані.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що доводи позивача про протиправність дій з боку відповідача, як тимчасового керівника банку, щодо затримки з повернення на її користь грошових коштів за рахунок Фонду є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що 28.10.2014 позивачем укладено з ПАТ «Банк Михайлівський» договір банківського рахунку на підставі якого на ім'я позивача в банку відкритий поточний рахунок №5302 для зберігання грошей та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства /а.с.11/. Крім того, в цей же день на підставі заяви ОСОБА_4 на її ім'я відкритий картковий рахунок №5301.

26.04.2016 між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір позики, за яким позивач передала ТОВ у позику грошові кошти в сумі 135800,00 грн. на умовах користування ними на строк не більше 181 дня із щомісячною сплатою процентів в розмірі 33,54% річних, що складає 27% річних після утримання з них податків /а.с.13/. Надання позивачем позики підтверджується платіжним дорученням від 26.04.2016 /а.с.14/. 12.05.2016 до договору позики внесено зміни, відповідно до яких сума позика збільшилась до 137800,00 грн. /а.с.15/.

19.05.2016 по банківським рахункам на імя позивача здійснено операції з перерахування коштів від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на користь ОСОБА_4: на рахунок 5301 на суму 2212,79 грн. та 7,38 грн., на рахунок 5302 на суму 137800,00 грн. та 5000,00 грн. Призначення платежів по таких операціях визначено як оплата процентів та повернення коштів по договорах /а.с.20/.

Крім того, на підставі рішення Правління НБУ від 12.07.2016 №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 12.07.2016 №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку» /а.с.16-18/, за яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 по 12.07.2018 та призначено відповідну уповноважену особу Фонду на ліквідацію цього банку.

З 01.09.2016 уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» є ОСОБА_5

Листом від 19.09.2016 відповідач повідомив позивача, що переказ коштів, здійснений 19.05.2016 від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на користь ОСОБА_4, є нікчемним, а тому не створює ніяких правових наслідків /а.с.20/. Одночасно позивача повідомлено про те, що вона не включена до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування їх вкладів за рахунок ФГВФО /а.с.19/.

Після цього позивач неодноразово зверталась до ФГВФО з вимогою про включення її до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування своїх вкладів за рахунок коштів Фонду, але її вимоги залишились без виконання /а.с.21-22, 24-25, 26-28, 29, 32/.

У даному випадку предмет позову стосовно якого судом першої інстанції ухвалено рішення та здійснюється апеляційний розгляд є вимоги про стягнення на користь позивача шкоди, яка полягає в упущеній вигоді та душевних стражданнях, яких позивач зазнала внаслідок неповернення їй протягом тривалого часу належних їй грошових коштів. Відповідальною особою за вказану шкоду позивач вважає ОСОБА_5, який є уповноваженою Фондом особою на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський».

Право на відшкодування матеріальних збитків у виді, зокрема, упущеної вигоди, про що у даній справі доводить позивач, а також на відшкодування моральної шкоди передбачено ст. ст. 22, 23 ЦК України.

Крім того, порядок відшкодування шкоди більш детально регламентується ст. ст. 1166, 1167 ЦК України за змістом яких як майнова так і моральна шкода відшкодовується потерпілому особою, яка цю шкоду завдала у разі наявності у діях останньої ознак неправомірності. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення, елементами якого є наявність шкоди, протиправної поведінки та причинний звязок між шкодою і протиправною поведінкою, а також вина завдавала шкоди. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В даному випадку спір між сторонами справи виник через те, що під час дії тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» уповноважена особа Фонду не зарахувала банківські рахунки заявника до сформованого нею переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Підставою таких дій стало те, що відповідачем, як уповноваженою особою Фонду, встановлено нікчемність операцій з перерахування грошових коштів на поточні рахунки позивача. В обґрунтування своїх дій відповідач посилався на положення п.п.7-9 ч.3 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що вбачається з повідомлення відповідача від 19.09.2016 /а.с.20/.

При цьому, колегія суддів враховує, що в даному випадку відповідач діяв у межах наданих законом повноважень, оскільки повноваження уповноваженої особи Фонду (відповідача) передбачені ст.37 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Так на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду, зокрема, повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до ч.2 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав: … 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (ч.3 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

На реалізацію наданих законом повноважень відповідачем було виявлено ознаки нікчемності правочинів із здійснення операцій по перерахунку на банківські рахунки на ім'я позивача грошових коштів від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр». Саме зазначена обставина унеможливила в подальшому виплату позивачу грошових коштів за рахунок коштів Фонду.

Нікчемний правочин є недійсним, а відтак не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч.1 ст.216 ЦК України).

При цьому позивачем не оспорено у встановленому законом порядку висновки відповідача про нікчемність відповідних правочинів.

Інших доказів (платіжних доручень, квитанцій чи чеків) у підтвердження перерахування ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» позивачу коштів, ніж ті, що відповідач визнав нікчемними, суду надано не було.

За таких обставин доводи позивача про протиправність дій з боку відповідача, як тимчасового керівника банку, щодо нездійснення їй виплати коштів за рахунок Фонду є необґрунтованими, а отже відсутні підстави для покладання на нього персонального обовязку з відшкодування шкоди, завданої порушенням матеріальних інтересів позивача.

Зазначеним обставинам судом першої інстанції надано вірну оцінку із вичерпним урахуванням усіх норм права.

Колегія суддів враховує, що апеляційні доводи правильності таких висновків суду не спростовують, оскільки не дають підстав для визнання протиправними вказаних дій відповідача стосовно констатації нікчемності правочинів на підставі яких позивачу перераховано кошти.

Слід відхилити апеляційні доводи про те, що суд не взяв до уваги зарахування коштів до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, оскільки незалежно від їх обґрунтованості відповідно до ст. 34 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після введення у банку тимчасової адміністрації та початку процедури виведення Фондом неплатоспроможного банку з ринку усі кошти банку знаходяться під контролем Фонду, який ними розпоряджається у порядку визначеному цим законом незалежно від того, коли кошти надійшли до такого банку.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 08.11.2017 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 08 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, що подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня її проголошення.

Головуючий

Судді