Провадження номер 2/522/9455/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого судді - Шенцевої О.П.,

при секретарі судового засідання Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування арешту на 10/1000 часток квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3 , померлої 10.10.2014 р. (Реєстраційний номер обтяження 4663393).

Позивач до судового засідання зявився, подав заяву про проведення судового засідання без фіксації судового процесу.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 10.10.2014 року померла мати позивача ,ОСОБА_3, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 10288, що підтверджується Свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 1- ЖД № 391621.

Факт підтвердження що ОСОБА_3 є матірю позивача підтверджується свідоцтвом про народження Серія I- ФП №387416, виданий міським ЗАГС м. Миколаїв 13.03.1976 року, актовий запис № 1172 , та довідкою від 10.06.2003 року, виданою відділом РАГС Центрального районного управління юстиції м. Миколаєва, Миколаївської області.

Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді частки квартири за адресою АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу від 06.07.2006 р. (217/1000 часток), та на підставі договору дарування від 06.07.2006 р. (10/1000 часток).

Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_3, своєчасно звернувся до Другої Одеської державної контори з заявою про прийняття спадщини, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 39337933 від 13.01.2015 року.

Однак нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину , в звязку з арештом майна.

Згідно з відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 85467036 від 20.04.2017 року на 10/1000 частину квартири що розташована за адресою АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3, було накладено арешт на підставі постанови, Ан № 385524, 14.03.2007, Другим відділом ДВС Приморського району м. Одеси, виконавець ОСОБА_1 (реєстраційний номер обтяження 4663393).

Листом № 2475 від 05.05.2017 року начальник Приморського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_5, повідомив , що виконавче провадження було знищено за закінченням терміну зберігання, відповідно до вимог Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби , затвердженого наказами Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5.

Наявність арешту та заборони на відчуження вищевказаної квартири, унеможливлює володіти та розпоряджатися майном на власний розсуд, перешкоджає позивачу оформити право власності на спадщину, яка відкрилась після смерті матері, що стало підставою для звернення в суд.

За статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 57 ЦК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 58 ЦК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 99, 209, 212, 214-215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з під арешту - задовольнити.

Скасувати арешт на 10/1000 часток квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3 , померлої 10.10.2014 р. (Реєстраційний номер обтяження 4663393).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1ст. 294 ЦПК України.

Суддя:

03.11.17