Справа № 299/1370/17
У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ФАЗИКОШ Г.В., БИСАГИ Т.Ю.

при секретарі СОЧЦІ І.І.

за участю сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Виноградівського районного суду від 22 серпня 2017 року про передачу справи за її позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування на розгляд іншому суду, -

встановила:

ОСОБА_2 оскаржила ухвалу Виноградівського районного суду від 22.08.2017, якою справу за вищеназваним позовом було передано на розгляд Ужгородському міськрайонному суду. На думку сторони, суд необґрунтовано передав справу до іншого суду з підстав, передбачених ст. 109 ч. 1, ст. 116 ч. 1 п. 2 ЦПК України, за місцем проживання (знаходження) відповідача, оскільки спір випливає з норм спадкового права, йдеться про усунення відповідача від права на спадкування обов'язкової частки в майні, що спадкується позивачем за заповітом, а відтак, про право на спадкове майно - 1/4 частину житлового будинку в м. Виноградові. За таких обставин, а також враховуючи роз'яснення суду касаційної інстанції, справа підсудна суду за місцем розташування спадкового майна, тобто, Виноградівському районному суду. Сторона просить ухвалу скасувати та направити справу до Виноградівського районного суду для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: позивача ОСОБА_2 адвоката Дидинської Б.М., яка апеляцію підтримала, відповідача ОСОБА_3 адвоката Молнар Т.І., яка скаргу не визнала, обговоривши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

З матеріалів справи вбачається, що спір виник із приводу права на спадкування майна - житлового будинку АДРЕСА_2, що належав спадкодавцю ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6, 8, 9 та ін.). 22.03.2002 ОСОБА_6 склала заповіт, що був посвідчений держнотаріусом Виноградівської держнотконтори Боричок К.В. за реєстровим № 759, яким все своє майно, в чому б воно не полягало і де б не знаходилося, заповіла ОСОБА_2 (а.с. 5, 7, 11). ОСОБА_2 пред'явила до ОСОБА_3 позов про усунення від права на спадкування за ОСОБА_6, відповідно до підстав позову для відповідача йдеться про право на обов'язкову частку у спадщині, спадкова справа № 8/2017 заведена Виноградівською держнотконторою (а.с. 2-4, 12). Технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_2 виготовлений у березні 2017 року на ім'я ОСОБА_2 (а.с. 13-14).

Місцем проживання відповідача ОСОБА_3 у заяві зазначено квартиру АДРЕСА_1. Ухвалою від 23.05.2017 суддя Виноградівського районного суду відкрив провадження в справі (ст. 122 ч.ч. 1, 5 ЦПК України) і призначив до судового розгляду, у судовому засіданні 22.06.2017 через неявку до суду учасників процесу розгляд справи було відкладено на 22.08.2017 (а.с. 19, 26). У судовому засіданні суд ухвалою від 22.08.2017 задовольнив клопотання сторони відповідача про передачу справи за підсудністю до Ужгородського міськрайонного суду з підстав, передбачених ст. 109 ч. 1, ст. 116 ч. 1 п. 2 ЦПК України, тобто, за місцем проживання відповідача (а.с. 30, 34-35).

Таке процесуальне рішення помилкове.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця або, якщо це місце невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 ЦК України; малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка), розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення (ст.ст. 1216-1218, 1221, 1223, 1241 ЦК України). Питання усунення від права на спадкування врегульовані положеннями ст. 1224 ЦК України.

Таким чином, право на спадкування, в т.ч., обов'язкової частки у спадщині, є не абстрактним, а цілком конкретним і невіддільне від предмету спадкування (спадкової маси, спадкового майна). Таким же конкретним є і питання усунення спадкоємця від права на спадкування. Спір щодо усунення будь-кого із спадкоємців від права на спадкування є майновим (спадковим), його кінцевими метою і результатом є реалізація (захист) права на спадкування певного майна (частки в ньому), а відтак, набуття в порядку спадкування у власність майна чи унеможливлення такого. У випадку, що розглядається, йдеться про право на нерухоме майно.

Статтею 114 ЦПК України визначено виключну підсудність цивільних справи, зокрема, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (ч. 1). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові пленуму від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснив, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК); згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення; серед інших це позови про усунення від права на спадкування (п. 42).

Суд першої інстанції наведеного не врахував, тож відповідні доводи апеляції позивача заслуговують на увагу. Суд без належних для того підстав передав справу в порядку, передбаченому ст. 109 ч. 1, ст. 116 ч. 1 п. 2 ЦПК України, до Ужгородського міськрайонного суду.

Відтак, на підставі ст. 311 ч. 1 п. 4 ЦПК України скаргу слід задовольнити, ухвалу скасувати, справу направити до суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 4, ст. 311 ч. 1 п. 4, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Виноградівського районного суду від 22 серпня 2017 року скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді