Справа № 324/1125/17
Провадження № 2/324/555/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.

при секретарі Басараб А.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката Богдана В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Пологи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування належною йому, позивачу, квартирою.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він на підставі нотаріально посвідченого договору дарування квартири є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_3 продав зазначену квартиру 16 січня 2017 року матері позивача у справі ОСОБА_5, яка в подальшому подарувала її позивачу ОСОБА_1 Пунктом 14 договору відчуження квартири від 16 січня 2017 року передбачено, що продавець зобов'язується знятися з реєстраційного обліку (виписатися) з відчужуваної квартири до 30 січня 2017 року. Однак, вказані умови договору відповідач не виконав. ОСОБА_3 не проживає у зазначеній квартирі з моменту відчуження, але залишається бути зареєстрованим у ній. Більше ніж останніх півроку відповідач ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1, не проживає без поважних причин, не використовує її за цільовим призначенням, не сплачує комунальні послуги, його речей у квартирі нема, його реєстрація у квартирі створює певні труднощі в оформленні субсидії, однак в добровільному порядку з реєстрації в цій квартирі він не знявся.

Позивач просить постановити судове рішення, яким усунути перешкоди у користуванні правом власності шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у квартирі АДРЕСА_1. Позивач судові витрати, яких він зазнав у справі, просив не стягувати з відповідача на свою користь.

У судовому засіданні позивач підтримав позовній вимоги і просив задовольнити їх з зазначених у позові підстав. При цьому суду пояснив, що відповідач ОСОБА_3 продав спірну квартиру його, позивача, матері ОСОБА_5. 01 лютого 2017 року мати подарувала йому, позивачу цю квартиру. Відповідач ОСОБА_3 повинен був знятися з реєстраційного обліку (виписатися) з квартири до 30 січня 2017 року, але по цей час він цього не зробив.

Представник позивача за договором про надання правової допомоги адвокат Богдан В.М. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1, просив задовольнити їх з зазначених у позові підстав.

Відповідач у справі, місце реєстрації якого за адресою, зазначеною в позові, підтверджено відповіддю міської ради на запит суду в порядку ст.122 ЦПК України (а.с.20), викликався в судові засідання рекомендованою поштою. Поштові відправлення на ім'я відповідача повернулися без вручення адресату з позначкою листоноші «за закінченням терміну зберігання», «не проживає» ( а.с.23,31). У зв'язку з зазначеним суд відповідно до вимог частин 4 і 9 статті 74 ЦПК України здійснив виклик відповідача у судові засідання на 28 вересня 2017 року і на 05 жовтня 2017 року через оголошення у газеті «Запорізька правда» №37 (23772) від 14 вересня 2017 року (а.с.32). Відповідач після оприлюднення оголошення про його виклик у судові засідання в суд не явився, про причину неявки суд не повідомив, з заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи в його відсутність до суду не звертався.

З зазначених підстав суд розглядає справу у відсутність відповідача за наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_5. До ранньої весни 2017 року у квартирі №9 у цьому ж будинку проживав ОСОБА_3, який продав квартиру і, як він їй казав, мав намір виїхати на постійне проживання на Північ. Після того, як ОСОБА_3 ранньою весною 2017 року виїхав з м.Пологи, вона його жодного разу у м.Пологи не бачила.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що позивач у справі доводиться йому рідним племінником. Йому, свідку, відомо, що ОСОБА_3 на початку 2017 року продав квартиру АДРЕСА_1 матері позивача, а сам ОСОБА_3 мав намір виїхати до Російської Федерації, де у нього є син. Про це йому, свідку, відомо, оскільки після укладення договору відчуження квартири він за проханням ОСОБА_3 возив останнього до м.Запоріжжя, той переводив кудись гроші. Приблизно з березня 2017 року ОСОБА_3 виїхав з м.Пологи, і відтоді він, ОСОБА_7, ОСОБА_3 у м.Пологи не бачив. Племінник зараз є власником цієї квартири, він казав, що ОСОБА_3 не знявся з реєстрації у квартирі.

Суд, вислухав у судовому засіданні позивача і його представника, свідків, дослідивши письмові докази і дав оцінку добутим доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно копії договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 і посвідченого приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Черкун В.І. 16 січня 2017 року за реєстровим номером 47, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_5 купила квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-15).

З копії договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун В.І. 01 лютого 2017 року, судом встановлено, що ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_1 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7-9).

З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №79314575, сформованого 01 лютого 2017 року, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно копії довідки №6182, виданої виконавчим комітетом Пологівської міської ради Запорізької області 25 липня 2017 року, ОСОБА_3 зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с.17).

Оригінали договору дарування квартири, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, довідки №6182 від 25 липня 2017 року у судовому засіданні позивачем були надані суду для огляду.

З пояснень у судовому засіданні позивача і свідчень свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 судом встановлено, що відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі позивача, з березня 2017 року не проживає в ній.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Отже, оскільки відповідач не є власником квартири, не проживає в ній, не є членом сім'ї власника квартира - позивача ОСОБА_1, витрати по утриманню квартири ОСОБА_3 не несе, комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що реєстрація відповідача в квартирі позивача порушує право останнього як власника квартири.

Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,61,169 ч.4,209,212-215 ЦПК України, ст.ст.317,319,321,391 ЦК України, ст.150 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, - квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Пологівський районний суд Запорізької області до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Кацаренко І.О.