Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді - Городецької Л.М.,

при секретарі - Думичі Р.М.,

з участю представника

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, за участю третьої особи Львівського комунального підприємства «Старий Львів», ОСОБА_3, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про зобовязання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Львівське міське комунальне підприємство «Старий Львів», ОСОБА_3, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про зобовязання до вчинення дій, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. Будинок №8 на вул.Руській у м.Львові перебуває у віданні Львівської міської ради, на обслуговуванні ЛКП «Старий Львів». Відповідач є власником квартири №5 вказаного вище будинку. Стверджує, що відповідачкою самовільно проведено заміну трьох деревяних вікон на металопластикові без будь-яких дозвільних документів. Оскільки, позивачка добровільно замінити самовільно встановлені вікна відмовилася, 29.07.2014 року управлінням охорони історичного середовища ЛМР складено протокол про адміністративне правопорушення, а 11.09.2014 року адміністративною комісією ГРА ЛМР винесено постанову якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.92 КУпАП. Вказує на те, що будинок №8 на вул.Руській у м.Львові є памяткою архітектури, охоронний №331 згідно Постанови РМ УРСР №970 від 24.08.1963 року, а відтак існує заборона зносити, змінювати, переміщувати памятки, їх частини та повязане з ними рухоме та нерухоме майно. Просить суд зобовязати ОСОБА_2 за власні кошти привести самовільно встановлені три металопластикові віконні заповнення у квартирі №5 на головному фасаді будинку №8 на вул.Руській у м.Львові до автентичного вигляду.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з мотивів наведених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про дату та час розгляду справи. Проте, 19.04.2017 року подала через канцелярію Галицького районного суду м.Львова письмові заперечення проти позову, які суд бере до уваги при прийнятті рішення у справі.

Треті особи ЛКП «Старий Львів», ОСОБА_3 та Управління охорони історичного середовища ЛМР у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про судове засідання. В процесі розгляду справи не надали суду жодних документів чи пояснень з приводу предмету доказування.

У відповідності до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідачки та третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що будинок №8 на вул.Руській у м.Львові перебуває у віданні Львівської міської ради, на обслуговуванні ЛКП «Старий Львів».

Відповідачка ОСОБА_2 є власником квартири №5 вказаного вище будинку, що підтверджується договором купівлі-продажу ВВО №294296 посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.21), та Довідкою з місця проживання про склад сімї і прописки ЛКП «Старий Львів» №2864 від 17.09.2014 року (а.с.4).

29 липня 2014 року ЛКП «Старий Львів» складено акт-попередження про те, що відповідачем самовільно замінено три деревяні віконні заповнення на металопластикові (а.с.7).

29 липня 2017 року Управлінням охорони історичного середовище Львівської міської ради складено протокол про адміністративне правопорушення ЛВ№000376 (а.с.8), яким встановлено, що ОСОБА_2 у 2004 році у квартирі №5 будинку №8 на вул.Руській замінила три деревяні віконні заповнення на металопластикові на памятці культурної спадщини без відповідного дозволу органу охорони культурної спадщини.

Постановою адміністративної комісії ГРА ЛМР №120 від 11.09.2014 року (а.с.9) ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.92 КУпАП, та закрито провадження у звязку із сплавом строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Будинок №8 на вул.Руська у м.Львові є памяткою архітектури (охоронний номер 331, згідно Постанови РМ УРСР №970 від 24.08.1963 року).

Згідно ч.2 ст.24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» (далі - Закону), використання пам'ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам'ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Частиною 1 статті 22 Закону передбачено, що пам'ятки, їхні частини, пов'язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати

(переносити) на інші місця.

Юридичні і фізичні особи, які завдали шкоди пам'яткам, їхнім територіям (у тому числі незаконним будівництвом), зобов'язані відновити пам'ятки та їхні території, а якщо відновлення неможливе - відшкодувати шкоду відповідно до закону (ч.3 ст.47 Закону).

Як передбачено п.5.9 Положення про управління охорони історичного середовища Львівської міської ради та його структури, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №1223 від 27.10.2006 року, до повноважень Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради належить надання висновків щодо відповідних програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, будівельних, меліоративних, шляхових, земляних робіт на памятках та в зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах міста, а також програм та проектів, реалізація яких може позначитись на стані обєктів культурної спадщини.

Положеннями ч.1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а ч.1 ст.15 цього Кодексу передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду на захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способами захисту може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Однак, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів того, що саме відповідачка ОСОБА_2 здійснила самовільну заміну трьох деревяних вікон на металопластикові.

Окрім того, при складанні ЛКП «Старий-Львів» акту-попередження, не зясовано усіх обставин, та не взято до уваги пояснення ОСОБА_2, не перевірено факту заміни вікон попереднім власником квартири ОСОБА_5

У відповідності до вимог ч.2 ст.6 Закону України «Про охорону культурної спадщини», до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної,міської ради належить забезпечення захисту обєктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження.

Як встановлено матеріалами справи, хоча заміна деревяних вікон на металопластикові відбулася у 2004 році, позивач ГРА ЛМР, до повноважень якої належить забезпечення захисту обєктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження, звернулася до суду лише у 2014 році, тобто через десять років з моменту події, що значно ускладнює встановлення фактичних обставин.

Згідно ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов'язаний, серед іншого, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Поряд з тим, основними завданнями управління охорони історичного середовища є: забезпечення виконання вимог Закону України Про охорону культурної спадщини, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на території м. Львова; забезпечення захисту обєктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження на підставі відповідних нормативно-правових актів органів охорони культурної спадщини вищого рівня (Рішення ЛМР №1031 від 11.11.2016 року Про затвердження Положення про управління охорони історичного Львівської міської ради).

До компетенції управління, зокрема, належать такі повноваження, надання висновків щодо відчуження або передачі у володіння, користування або управління памяток їх власникам чи уповноваженим ними органам, іншим особам.

На думку суду, балансоутримувач будинку №8 на вул.Руській у м.Львові, та Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради не вжили необхідних заходів щодо своєчасного виявлення порушення експлуатації памятки архітектури, що стало однією із причин самовільного встановлення металопластикових вікон у квартирі №5 будинку №8 на вул.Руській у м.Львові.

Окрім того, під час розгляду справи, ЛКП «Старий Львів» та Управління охорони історичного середовища ЛМР не надали суду жодних пояснень з приводу порушення режиму використання квартири.

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід задовольнити, за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 169, 212, 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У позові Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, за участю третьої особи Львівського комунального підприємства «Старий Львів», ОСОБА_3, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про зобовязання ОСОБА_2 за власні кошти, привести самовільно встановленні три металопластикові віконні заповнення у квартирі №5 на головному фасаді будинку №8 на вул. Руській у м. Львові до автентичного вигляду відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Городецька