Єдиний унікальний номер справи 423/3311/17
Номер провадження 2о/423/201/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року

Попаснянський районний суд Луганської області

у складі:

головуючої судді Архипенко А.В.

при секретарі Іваненко С.П.

за участю:

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Попасна цивільну справу за заявою ОСОБА_2 (зацікавлена особа- Попаснянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області ) про встановлення факту смерті , -

в с т а н о в и в :

Заявниця звернулась до суду з дійсною заявою про встановлення факту смерті, у якій просить встановити факт смерті своєї матері ОСОБА_3, визнавши датою її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_6 року, місцем смерті - м. Первомайськ Луганської області.

Подану заяву заявниця обґрунтовує тим, що вона є громадянкою України, народилася від шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Батьки заявниці проживали за адресою: АДРЕСА_1

У зв'язку з проведенням АТО на території Луганської області, м.Первомайск залишився на території яка не підконтрольна українській владі та 22 липня 2014 року у м.Первомайську почалися активні бойові дії, пов'язані з бомбардуванням міста та артилерійськими обстрілами.

У результаті цього фактично всі підприємства припинили роботу та працівники були розпущені на невизначений час. У період з 22 липня 2014 року по вересень 2014 року артилерійські обстріли міста відбувалися і вдень і вночі, тому майже весь час жителі міста змушені були ховатися в підвалах. У цей період, в разі смерті когось, люди не мали можливості нормально поховати на кладовищах та здійснювали поховання померлих в підвалах, у дворах, в парках. Всі ці обставини є загальновідомими.

Батьки заявниці цей період також знаходилися в м.Первомайську, тому що мати заявниці- ОСОБА_3 була хворою та не мала можливості разом з чоловіком виїхати з міста.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року у себе дома від захворювання та у той же день була похована її чоловіком ОСОБА_4 та сусідами біля будинку АДРЕСА_1

Після цього, батько позивачки - ОСОБА_4, побоюючись за своє життя, пішки вийшов з м. Первомайска в безпечне місце. Тому у нього на той час не було можливості отримати будь якого документу про смерть ОСОБА_3

Тільки у травні 2015 року, коли обстріли м. Первомайська значно зменшилися у заявниці з'явилась можливість приїхати до м.Первомайська та зробити перепоховання тіла своєї матері ОСОБА_3 на кладовище.

З цією метою вона 21.05.2015 року зверталася до підприємства яке здійснювало поховання та 22.05.2015 року її мати ОСОБА_3 була перепохована з місця біля будинку 13 по вулице Писарєва на кладовищі, про що їй був виданий рахунок фактура про надання послуг пов'язаних з перепохованням її матері.

Після цього заявниця зверталася до лікарні у м.Первомайську з метою отримання лікарського свідоцтва про смерть її матері, але їй відповіли відмовою.

Тому представник заявниці для здійснення державної реєстрації смерті ОСОБА_3 звернувся 03 жовтня 2017 року до Попаснянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Луганській області, та надав виданий рахунок-фактуру про перепоховання ОСОБА_3

Але йому було відмовлено у реєстрації смерті ОСОБА_3, оскільки для підтвердження факту смерті ним було пред'явлено документ, виданий на території де органи державної влади не здійснюють свої повноваження.

Встановлення факту смерті необхідно заявниці для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3

У судове засідання заявниця не з'явилася, надала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі, за участю свого представника.

У судовому засіданні представник заявниці, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Зацікавлена особа - Попаснянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганської області - був належним чином повідомлений про час судового розгляду, представник зацікавленої особи у судодове засіданні не з"явився, будь-яких заперечень щодо поданої заяви з боку зацікавленої особи не надано.

Вислухавши у судовому засіданні пояснення представника заявниці , який був також допитаний у судовому засідання в якості свідка (на підставі ст.62 ЦПК України) , дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав, з урахуванням вимог діючого законодавства України .

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

ВІдповідно до ст.257-1 ЦПК України - заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Розгляд даної категорії справ регулюється положеннями ЦПК України та проводиться в порядку розгляду справ окремого провадження (непозовного цивільного судочинства), згідно положень ст.234, 235 ЦПК України, з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідн до ст.57 ЦПК України - доказами ( у цивільному судочинстві) ) є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Також, питання реєстрації смерті певної особи регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Отже, вказаний закон не містить спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті без наявності вищезазначених, чітко визначених докуметів про смерть особи в певний час, а так, при виклаених в заяві обставинах прведення державної реєстрації смерті певної особи в позасудовому порядку - неможливе.

Відповідно до листа - відмови у проведенні державної реєстрації смерті Попаснянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганської області від 03.10.2017р. - реєстрація смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, згідно рахунку фактури про перепоховання від 22.05.2015р., виданого Комунальною установою з надання ритуальних послуг міста Первомайська за наданим заявником документом є неможливою (а.с.12).

Враховуючи вищезазначені правові положення, судом встановлено наступне.

У судовому засіданні надав пояснення представник заявниці - ОСОБА_1, який також був дпитаний , за його клопотаням, в якості свідка та пояснив, що він являєтья добрим знайомим заявниці ОСОБА_2, так як він до початку прведення АТО мешкав в м.Первомайськ , саме мешкав по сусідству із заявницею в одному дворі і достовірно підтвердив, що дійсно, під час активних бойових дій в м.Первомайськ Луганської області, ІНФОРМАЦІЯ_6 року мати заявниці ОСОБА_3 померла , а так як ніякі установи, в тому числі і медичні, на той час не могли працювати у звичайномц режимі, отримати належгі документи про смерть особи було неможливо. Мати заявниці була похована під під"здом будинку, а в подальшому, була перепохована на цвинтарі в м.Первомайськ за допомогою підприємства з надання ритуальних послуг.

У судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_6, яка пояснила, що також, мешкала по сусідству із завницею, добре її знає, достовірно підтверджує, що під час проведення АТО, на території Луганської області, саме активних бойових дій в м.Первомайськ Луганської області, ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла мати заявниці - ОСОБА_3.

Отримати будь-які документи на той час було неможливо , в зв"язку із дестабілізацією на той час всіх установ в м.Первомайськ, вона допомагала заявниці в організації поховання ОСОБА_3, достовірно підтверджує факт смерті ОСОБА_3, також підтведжує, що в подальшому ОСОБА_3 була перепохована на цвинтарі в м.Первомайськ за допомогою підприємства з надання ритуальних послуг.

Судом досліджені наступні письмові документи.

З копії паспорту заявниці, свідоцтва про народження та свідоцтв про шлюб (а.с.4-5, 8,9) вбачається, що вона дійсно являється донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно паспортних даних (а.с.6-7) ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_2

Згідно рахунку - фактурі від 21.05.2015р. , складеного та виданого Комунальною установою з надання ритуальних послуг м.Первомайськ "так званої" Луганської НародноїРеспубліки - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 - була перепохована на цвинтарі "Семафорне" м.Первомайськ.

Відомості про померлу особу, вказані у зазначеному рахунку - фактурі від 21.05.2015р. на поховання повністю співпадають з особистим даними ОСОБА_3, вказаним у її паспорті громадянина України (а.с.6-7).

З відповіді Попаснянського районного відділу ДРАЦС , що надана представнику заявниці (а.с.12) вбачається, що зареєструвати належним чином смерть ОСОБА_3 в дійсний час неможливо, тому, що документ, форма якого не відповідає формі , визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації , яка засвідчує випадки народження і смерті» виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно із «Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р- м.Первомайськ, Луганської області знаходиться на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (являється тимчасово окупованою територією).

До цьог ж суд зазначає, що є загальновідомим фактом, що приблизно з липня 2014 року, під час проведення АТО на території Луганської та Донецької областей, саме в м.Первомайськ почались активні бойові дії, соціальна-політична ситуація була дестабілізована, припинили діяльність майже всі установи, підприємства, рух транспорту також був припинений і це не потребує доказування, в порядку ст.62 ЦПК України.

При цьому, з 2014 року на території Донецької та Луганської областей проводиться антитерористична операція, яка була розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Наказом Першого заступника Голови Служби безпеки України - керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 7 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» визначено такі райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення, зокрема, Луганська область - з 07 квітня 2014 року. На теперішній час рішення про завершення проведення антитерористичної операції на території Донецької області не прийнято.

Оцінюючи зазначені відомості про померлу особу у рахунку - фактурі на поховання, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні письмові документи у сукупності, як докази у даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). При цьому, за логікою Міжнародного суду ООН і ЄСПЛ, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказ, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

На підставі вищевикладеного, суд вважає факт смерті ОСОБА_3 встановленим.

Таким чином, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-64, 212-215, 234, 235, 256, 257-1, 367 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_7 (зацікавлена особа- Попаснянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області ) про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України, ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 року у м.Вознесенськ Миколаївської області, яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, визнавши датою її смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 року, місцем смерті- Україна, Луганська область, м.Первомайськ, причина смерті не встановлена.

Рішення в частині реєстрації факту смерті підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення або з дня отримання копії рішення до апеляційного суду Луганської області через Попаснянський районний суд.

Суддя: А.В.Архипенко