Справа № 442/2372/13-ц
Провадження № 4-с/442/203/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кучаковського Ю.С.

за участю секретаря судового засідання Кравців Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про закінчення виконавчого провадження від 31.12.2015,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду зі вказаною скаргою, обґрунтовуючи її тим, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.03.2014 задоволено позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, яким зобов'язано відповідача надати їм житлове приміщення, яке відповідає санітарним і технічним вимогам.

На підставі даного рішення судом видано виконавчий лист від 28.11.2014 № 442/2372 13-ц, який пред'явлено до примусового виконання, однак, такого виконано не було.

03.08.2017 її представник ознайомився у ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області з матеріалами виконавчого провадження, де виявив, що ще 31.12.2015 було постановлено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України „Про виконавче провадження (в чинній на той час редакції) у зв'язку з скеруванням подання (повідомлення) у правоохоронні органи про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності. У зв'язку з чим виконавчий лист повернуто до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. Проте, даної постанови ОСОБА_1 не отримувала.

Вважає, такі дії державного виконавця були неправомірними, оскільки ним фактично не вживались будь-які подальші заходи щодо виконання згаданого виконавчого листа.

Представник скаржника в судове засідання не зявився, подавши заяву про поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця та просить розгляд скарги проводити у його відсутності та відсутності скаржника.

Державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник виконавчого комітету Дрогобицької міської ради в судове засідання не зявився, просить відмовити у задоволенні скарги, з підстав викладених у письмовому запереченні.

Оглянувши матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. ОСОБА_1 може бути поновлений строк, пропущений з поважних причин.

Пунктом 3 до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах від 07.02.2014 розяснено, що суди повинні враховувати, що коли в законі (Закону України „Про виконавче провадження) встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх зясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Отже, оскільки, як встановлено судом, постанова про закінчення виконавчого провадження постановлена 31.12.2015, державним виконавцем не надано суду докази її надсилання стягувачам, а тому на думку суду, пропущений 10 денний строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження, є поважним і такий слід поновити.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах від 07.02.2014 судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обовязок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 головним державним виконавцем підрозділу ПВР ВДВС ГУЮ у Львівській області 31.12.2015 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 442/2372/13-ц від 28.11.2014, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, про зобовязання виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області надати ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 благоустроєне житлове приміщення, яке відповідає санітарним та технічним вимогам.

Як вбачається з зазначеної постанови, у строк, наданий державним виконавцем боржнику для самостійного виконання, останнім рішення суду не виконано. Постановою державного виконавця на боржника накладено штраф у сумі 1 020 грн. Одночасно, вимогою державного виконавця, повторно зобов'язано боржника, відповідно до ст. 75 Закону України „Про виконавче провадження виконати рішення суду. Боржником рішення суду не виконано, тому постановою державного виконавця на боржника накладено штраф у подвійному розмірі. Державним виконавцем скеровано подання (повідомлення) у Дрогобицький районний відділ міліції про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності. Керуючись п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України „Про виконавче провадження, головний державний виконавець підрозділу ПВР ВДВС ГУЮ у Львівській області ОСОБА_4 постановив закінчити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 442/2372/13-ц від 2811.2014, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 27 Закону України „Про виконавче провадження у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України „Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 75 Закону України „Про виконавче провадження у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

У статті 89 Закону України „Про виконавче провадження зазначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та встановлює новий строк виконання; у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин, державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Як вбачається з відповіді Дрогобицького ВП ГУНП у львівській області № 11725/44/06-17 від 07.08.2017 кримінальне провадження № 0000204 від 28.01.2016 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України закрито 21.05.2017 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Статтею 11 Закону України „Про виконавче провадження визначено обов'язки і права державних виконавців, відповідно до яких державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (виконавчому документі), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема,: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Крім цього, відповідно до статті 36 Закону України „Про виконавче провадження за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що боржником зазначалися причини несвоєчасного виконання рішення суду, однак, головний державний виконавець Тетюк Р.М., не перевіривши їх поважність, повторно застосовував положення статті 89 Закону України „Про виконавче провадження, яка регламентує, що державний виконавець накладає на боржника штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності у разі повторного невиконання рішення без поважних причин.

Зокрема, суд дійшов до переконання, що головним державним виконавцем Тетюком Р.М. не вчинено жодної конкретної дії для виконання рішення суду, а закінчено виконавче провадження з тих же підстав, що зазначені у постанові про закінчення виконавчого провадження.

Відтак, суд вважає, що головний державний виконавець Тетюк Р.М. не вжив усіх передбачених Законом України „Про виконавче провадження заходів примусового виконання рішення, його дії слід визнати неправомірними, а постанову про закінчення виконавчого провадження від 31.12.2015 скасувати, зобов'язавши останнього усунути допущені порушення.

Керуючись ст.ст. 210, 383 - 387 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про закінчення виконавчого провадження від 31.12.2015.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про закінчення виконавчого провадження від 31.12.2015 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 45896780 від 31.12.2015 з примусового виконання виконавчого листа № 442/2372/13-ц від 28.11.2014, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, про зобовязання виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області надати ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 благоустроєне житлове приміщення, яке відповідає санітарним та технічним вимогам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції в пятиденний строк з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.С. Кучаковський