Справа № 2-329/11
У Х В А Л А

22.05.2017 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Барановської З.І., секретаря Слісаренко Г.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю - ПАТ "Марфінбанк", Южненський МВ ДВС ГТУ юстиції в Одеській області, про відстрочку виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

Заявники звернулися до Южного міського суду Одеської області з заявою про відстрочку виконання рішення Южного міського суду Одеської області від 28.03.2012 року, рішення апеляційного суду Одеської області від 23.11.2012 року та просять відстрочити їх виконання на термін дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», мотивуючи свої вимоги тим, що за рішенням Южного міського суду Одеської області від 28.03.2012 року та рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.11.2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ Марфін Банк заборгованість за кредитним договором № 01518/R6 від 26.03.2008 року в розмірі - 27002,66 доларів США, що еквівалентно 214879,07 грн., пеню за несплату основного боргу і процентів у сумі 2000 грн., а всього стягнути 216879,07 грн. На підставі цих рішень були видані виконавчі листи та 23.10.2013 року відрито три виконавчих провадження ВП №40333786, ВП №40334133, ВП №40333961 з примусового виконання рішення суду.

Примусове виконання рішення суду підлягає відстроченню на підставі наступного:

1. Як свідчить рішення Южного міського суду Одеської області від 28.03.2012 року, рішення апеляційного суду Одеської області від 23.11.2012 року відповідачі отримали кредитні кошти у сумі 40000 доларів США. В якості забезпечення зобов'язання між відповідачами та позивачем був укладений договір поруки та договір іпотеки.

2. Відомості викладені в рішенні суду свідчать про те, що кредит отриманий позичальником є валютним і він забезпечений іпотечним майном у вигляді квартири АДРЕСА_1.

3.Зазначене іпотечне майно є єдиним житлом сім'ї ОСОБА_3.

4.Відповідно до вимог п. 1 Закону України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", протягом дії цього Закону:

1)не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2)не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3)кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

5. При умові відсутності згоди відповідача ОСОБА_1 на проведення стягнення за рахунок іпотечного майна, та добровільної згоди відповідачів на звернення стягнення за рахунок їхнього майна, Державна виконавча служба позбавлена можливості проводити дії з примусового виконання рішення суду, що утруднює виконання та вимагає відстрочення виконання рішення суду на термін дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

6. Відповідно до вимог ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, за заявою державного виконавця або сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

В судовому засіданні заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 підтримали заяву, просили її задовольнити та пояснили, що з 2013 року перебуває на виконанні рішення апеляційного суду Одеської області від 23.11.2012 про стягнення заборгованості, вони звертались до суду про розстрочку виконання даного рішення, судом був наданий трирічний строк для розстрочки виконання рішення, який вже минув. Дана квартира є єдиним житлом заявників, вони працюють, отримують заробітню плату та пенсію і не є субєктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Представник ПАТ Марфін Банк в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, надавши письмові заперечення, згідно яких заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Представник ДВС в судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, цивільну справу №2-329/11, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.03.2012 року Южним міським судом Одеської області ухвалено рішення, яким позов ПАТ Марфін Банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ Марфін Банк заборгованість за кредитним договором у розмірі (214 879,07+17 558,99) 232 438,06 грн. та судові витрати в розмірі 1820(1700+120) грн., а всього 234 258,06 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ Марфін Банк про визнання недійсними кредитного договору, договорів поруки та договору іпотеки відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.11.2012 року рішення Южного міського суду Одеської області від 28.03.2012 року в частині задоволення позову скасовано. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2, солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на користь ПАТ Марфін Банк заборгованість за кредитним договором у розмірі 27002,66 доларів США, що еквівалентно 214879,07 грн., пеню за несплату основного боргу і процентів у сумі 2000 грн., а всього стягнуто 216879,07 грн. У решті позову ПАТ «Марфін банк» відмовлено. Стягнуто ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ Марфін Банк в рівних частках понесені судові витрати у сумі 1820 грн. У решті рішення суду залишено без змін.

23.10.2013 року заступником начальника відділу ДВС Южненського міського управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження ВП №40333786 з примусового виконання вищевказаного рішення щодо боржника ОСОБА_1

Згідно ч. 1 ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку виконання рішення можливе у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, підставами для відстрочки виконання рішення є обставини, що утруднюють його виконання, а застосування зазначених заходів має винятковий характер.

Проте всупереч зазначеним вимогам заявниками не наведено жодну з вище перелічених обставин для надання відстрочки виконання рішення суду, а судом не встановлено таких обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання наведеного вище судового рішення.

Відповідно до ч.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Відповідно до ч.6 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», дія цього Закону не поширюється на осіб, які є субєктами Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Також заявниками в судовому засіданні не доведено, що дана квартири використовується ними, як постійне місце мешкання, що у власності заявників не знаходиться інше нерухоме житлове майно, що заявники не є субєктами Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", що відкриті виконавчі провадження що боржників ОСОБА_2, ОСОБА_3

Крім того питання про звернення стягнення на предмет іпотеки не вирішувалось ні судом, ні державним виконавцем, квартира не була виставлена на торги з метою погашення існуючої заборгованості. Заявники мають постійні доходи у виді заробітної плати, пенсії.

Враховуючи вищевикладене, що заява про відстрочку є необґрунтованою, суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю - ПАТ "Марфінбанк", Южненський МВ ДВС ГТУ юстиції в Одеській області, про відстрочку виконання судового рішення необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.373, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю - ПАТ "Марфінбанк", Южненський МВ ДВС ГТУ юстиції в Одеській області, про відстрочку виконання судового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Южного міського суду

Одеської області ОСОБА_5