АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року,

встановила:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року названу скаргу залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду з постановленням нової ухвали по суті скарги.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_2 та його представник проти апеляційної скарги заперечили.

Представник ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, засукавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні про стягнення коштів з боржника відповідають вимогам закону.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи.

Встановлено, що 06 липня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 753/10483/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 602 489 грн. 53 коп.

22 липня 2016 року відкрито виконавче провадження.

В постанові боржнику надано строк для самостійного виконання рішення на протязі трьох днів.

22 липня 2016 року державним виконавцем направлено на адресу сторін копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

22 липня 2016 року постановою державного виконавця накладено арешт на майно боржника.

Обґрунтовуючи подану скаргу, ОСОБА_1 зазначив, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження та вимоги самостійного виконання рішення протягом трьох днів ним отримано 16 серпня 2016 року, що позбавило його можливості добровільно виконати судове рішення.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За вимогами ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність

боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з

моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про

примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та

зазначає, що у разі ненадання боржником документального

підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання

цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат,

пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій,

передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець

одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого

провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що

виноситься відповідна постанова.

Розглядаючи скаргу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність накладення арешту на майно боржника, оскільки закон передбачає таку можливість при винесенні державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження та арешт майна надіслана на адресу боржника 26 липня 2016 року, тобто після спливу строку на добровільне виконання рішення суду.

У поданій скарзі ОСОБА_1 просить зупинити стягнення по виконавчому провадженню, відкласти провадження виконавчих дій у виконавчому провадженні та встановити строк добровільного виконання та скасувати постанову державного виконавця про арешт майна від 22 липня 2016 року для можливості добровільного виконання судового рішення.

Проте чинне законодавство не передбачає можливості зобов'язання державного виконавця повторно встановити строк добровільного виконання рішення суду.

При цьому, ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, скаржник не надав будь-яких доказів щодо можливості сплати ним коштів добровільно в розмірі 602 489 грн. 53 коп.

Правомірність стягнення державним виконавцем виконавчого збору може бути предметом окремого судового розгляду у разі звернення боржника до суду із відповідною скаргою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 27 січня 2017 року постановлена з додержанням вимог закону, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук