У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Хилевича С.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Москалик Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім", ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку внаслідок ДТП,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 червня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальний збиток завданий в результаті пошкодження його транспортного засобу марки Opel модель Combo в розмірі 32023 грн. 86 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати понесені на проведення оцінки у розмірі 1200 грн. Вирішено питання про судові витрати.

В позові до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду в зв'язку з неповним встановленням обставин, що мають значення для справи, а саме безпідставною відмовою в задоволенні клопотання про проведення повторної авто-технічної експертизи, оскільки висновок експерта, наданий позивачем, є необґрунтованим та таким, що викликає сумніви в його правильності.

Зазначає, що експертом у розділі 3.4 Звіту №522Е від 26.10.2016 року при визначенні коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ врахований лише п. 7.38 Методики, а саме факт того, що строк експлуатації КТЗ не перевищує 7 років. Даний підхід до визначення коефіцієнту є поверхневим і необґрунтованим, так як експертом не перевірені та не встановлені чинники, передбачені п. 7.39 Методики.

Враховуючи, що для визначення вартості складових частин КТЗ експертом застосований програмний комплекс Audatex AudaNet, який не входить до переліку Додатку 8 Методики, є сумнівними дані, вказані в Звіті експерта щодо визначення вартості складових частин КТЗ.

Також, в порушення п. 8.4 Методики до вартості відновлювальних робіт включені: перевірка поворотного кулака пр. (78,45 грн.) та перевірка диска колеса П Л (91,81 грн.).

Окрім того, чинними нормативно-правовими актами передбачено, що під час проведення авто-технічної експертизи, з метою визначення вартості матеріального збитку при ДТП повинні бути присутні обидві сторони ДТП, однак він не був повідомлений про місце і час проведення експертизи, та не залучений до її участі.

Вважає що, судом безпідставно відмовлено в задоволенні його клопотання про призначення повторної судової експертизи, в зв'язку з не зазначенням ним конкретної експертної установи, або експерта, якому необхідно доручити проведення експертизи, оскільки, згідно ЦПК України вказати конкретно визначену експертну установу є його правом, а не обовязком.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та призначити справу до нового розгляду.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 відповідно до умов полісу №АЕ/7416723 не є застрахованою та в страховика не виникає обовязку щодо виплати страхового відшкодування, то ОСОБА_1 зобов'язаний виплатити позивачу матеріальні збитки у розмірі 32023,61 грн. та витрати понесені на проведення оцінки автомобіля в розмірі 1200 грн.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності до п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що 18 вересня 2016 року о 22 год. 30 хв. на вулиці Дубенській у м. Рівне сталася ДТП, за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1В та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області по справі №569/12269/16-п від 20 жовтня 2016 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідальність власника транспортного засобу, яким керував відповідач ОСОБА_1, на момент ДТП була застрахована в ПрАТ "Київський страховий дім" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів №АЕ/7416723 від 18 січня 2016 року, який був укладений між ПрАТ "Київський страховий дім" та ОСОБА_3

19 вересня 2016 року, відповідно до вимоги ст. 33 ЗУ "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивач звернувся до ПрАТ "Київський страховий дім" із повідомленням про подію, що може бути визнана страховою.

Листом від 30 вересня 2016 року вих. № 1576 ПрАТ "Київський страховий дім" повідомлено ОСОБА_2, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не застрахована, згідно розділу 8 полісу № АЕ/7416723, оскільки в останнього стаж керування транспортними засобами менше 3 років.

Згідно положень ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 1.7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу", забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно із ст. 627 ЦК України відповідно сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 26 Закону України "Про страхування" визначаються підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, а також встановлено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Відповідно до п. 8 полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АЕ/7416723 від 18 січня 2016 року, до якої до керування не допущені особи з водійським стажем менше 3-х років.

Згідно матеріалів справи, водійський стаж ОСОБА_1 на час події менше 3-років, остільки обчислюється з 29 грудня 2015 року, в той час як дорожньо-транспортна пригода мала місце 18 вересня 2016 року.

Таким чином, вирішуючи спір, місцевий суд дійшов вірного висновку, що у страхової компанії не виникло обов'язку виплати страхового відшкодування страхувальнику.

З метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), та визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ застосовується Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі Методика).

Згідно п. 1.6 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Пунктами 2.3., 2.4 Методики визначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

На підтвердження вартості матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля ОСОБА_2 надав звіт №522Е про оцінку автомобіля від 26 жовтня 2016 року, який було виконано на його замовлення оцінювачем ПП "Експерт-Сервіс-Альфа" ОСОБА_4 та згідно якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП становить з ПДВ 32023 грн. 86 коп.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1, як особи якою завдано шкоду, на користь ОСОБА_2 матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження його транспортного засобу, в розмірі 32023 грн. 86 коп. та витрат, понесених на проведення оцінки у розмірі 1200 грн.

Безпідставними є доводи апелянта про не врахування експертом при визначенні коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ чинників, передбачених п. 7.39 Методики, оскільки ним не надано доказів того, що автомобіль позивача експлуатується в інтенсивному режимі, складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації або він експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 Методики.

Покликання ОСОБА_1 на застосування експертом для визначення вартості складових частин КТЗ програмного комплексу Audatex AudaNet, який не входить до переліку Додатку 8 Методики, також не свідчить про необґрунтованість звіту про оцінку, так як вказаний додаток містить перелік лише рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп'ютерних баз даних з програмним забезпеченням.

Включення експертом до вартості відновлювальних робіт перевірки поворотного кулака пр. (78,45 грн.) та перевірки диска колеса П Л (91,81 грн.) узгоджується з положеннями п. 8.5.13. Методики, відповідно до якого у разі підозри щодо наявності прихованих дефектів складників, які містяться в зоні аварійного пошкодження КТЗ, до вартості відновлювального ремонту можуть бути включені витрати на їх дефектування (демонтування, розбирання тощо).

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови судом в задоволенні клопотання про призначення повторної судової авто-технічної експертизи, оскільки повторна судова експертиза призначається лише у разі визнання висновку первинної судової експертизи необґрунтованим або таким, що викликає сумніви в його правильності, однак первинна судова авто-технічна експертиза у даній справі не проводилась.

Враховуючи викладене, рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 317,325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_5

ОСОБА_6