УХВАЛА

іменем україни

26 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до відділу капітального будівництва управління Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницькій області про зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 10 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 25 жовтня 2007 року між ним та відділом капітального будівництва управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області (далі - ВКБ УМВС України в Хмельницькій області) було укладено договір на дольову участь у будівництві житлового будинку АДРЕСА_1, за умовами якого він зобов'язався провести повний розрахунок за будівництво вказаної квартири до завершення будівництва, а відповідач зобов'язався виконати за рахунок вартості квартири перелік робіт. Проте незважаючи на сплату ним повної вартості квартири № 89 у вказаному будинку відповідач відмовляється виконати свої договірні зобов'язання.

Ураховуючи наведене, позивач просив зобов'язати відповідача надати йому необхідний комплект документів для державної реєстрації права власності на вказану квартиру, виконати штукатурку житлових кімнат (крім ванної кімнати, туалету, кухні), встановити опалювальні прилади та чорнову підготовку підлоги.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 10 серпня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів про виконання ним умов договору щодо оплати вартості квартири.

Апеляційний суд погодився з такими висновками та зазначив, що після здачі будинку до експлуатацію позивача було повідомлено про збільшення вартості квартири внаслідок підвищення цін на будівельні матеріали, будівельне обладнання, послуги в галузі житлового будівництва, що передбачено п. 5.1 договору на дольову участь у будівництві, та запропоновано позивачу здійснити доплату вартості квартири, чого ним зроблено не було.

З таким висновком суду апеляційної інстанції повністю погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 25 жовтня 2007 року між ОСОБА_3 та ВКБ УМВС України в Хмельницькій області було укладено договір на дольову участь у будівництві житлового будинку АДРЕСА_1, за умовами якого ОСОБА_3 зобов'язався провести повний розрахунок за будівництво вказаної квартири до завершення будівництва, а відповідач зобов'язався виконати за рахунок вартості квартири певний перелік робіт.

Пунктами 1.1, 2.1 цього договору передбачено фінансування будівництва квартири АДРЕСА_1, загальною площею 67,1 кв. м, орієнтовною вартістю 209 486 грн 20 коп.

У п. 2.2. цього договору зазначено, що фактичний розмір загальної площі квартири буде встановлюватись після замірів БТІ. Якщо фактична площа квартири буде більше, ніж та, що зазначена в договорі, то різниця оплачується дольовиком.

Пунктом 2.4 зазначеного договору на дольову участь у будівництві передбачено виконання за рахунок вартості квартири таких робіт, як штукатурка житлових кімнат (крім ванної кімнати, туалету, кухні), встановлення опалювальних приладів та чорнова підготовка підлоги.

Пунктом 5.1 цього договору передбачено збільшення вартості одного квадратного метра загальної площі житла у разі значного підвищення цін на будівельні матеріали, будівельне обладнання, послуги в галузі житлового будівництва, а також погіршення політики уряду (керівних органів) країни, місцевих державних адміністрацій по відношенню до діяльності виконавця.

У п. 6 договору зазначено, що ОСОБА_3 є пенсіонером УМВС та на квартирному обліку не перебуває.

Також судами встановлено, що протягом будівництва будинку АДРЕСА_1 у період з жовтня 2007 року по квітень 2008 року ОСОБА_3 сплатив відповідачу 90 тис. грн, що становить 43 % вартості квартири, які за умовами договору були використані на придбання необхідних будівельних матеріалів та оплату вартості будівельних робіт. У березні 2015 року ОСОБА_3 сплатив решту коштів у розмірі 119 486 грн. У зв'язку зі збільшенням фактичної площі квартири порівняно з проектною документацією на 3,5 кв. м за умовами п. 2.2 ОСОБА_3 було доплачено її вартість у розмірі 10 927 грн, незважаючи на відсутність між ними укладеної додаткової угоди.

Вирішуючи спір, апеляційний суд виходив із того, що внаслідок підвищення цін на будівельні матеріали, будівельне обладнання вартість спірної квартири зросла по відношенню до ціни, зазначеної в договорі, проте позивач не здійснив доплату різниці вартості квартири, тобто не виконав умови договору в повному обсязі.

При цьому, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_3 посилався на те, що він виконав умови договору, підстави для збільшення вартості квартири відсутні, крім того, відповідач його повідомив про те, що вартість будівництва 1 кв. м не буде збільшуватись за рахунок невиконання внутрішніх робіт, передбачених п. 2.4 договору; з жовтня 2007 року по квітень 2008 року ним сплачувались кошти, які були достатніми для придбання будівельних матеріалів і вартість квартири збільшилась після здачі будинку до експлуатації, тому підстави для застосування п. 5.1 договору відсутні.

Апеляційний суд у порушення ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України вказаним доводам належної правової оцінки не дав, не дав оцінку тому, чи дійсно відбулось підвищення вартості 1 кв. м і коли це сталось: до здачі будинку в експлуатацію, тобто в період будівництва, чи після закінчення будівництва цього будівництва, якими доказами це підтверджується та дійшов до передчасного висновку про відмову у позові.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 10 серпня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта