АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/141/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2856/17Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Одринської Т.В., Триголова В.М., при секретарі: Рибак О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2017 року по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_3 про визнання протиправним (незаконним) та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області та визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 31 липня 2014 року №1975-СГ про поновлення договору оренди земельної ділянки, укладеного 01 вересня 2009 року між ОСОБА_3 та Гадяцькою РДА; визнати недійсним договір оренди землі від 04 серпня 2014 року, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області й ОСОБА_3 та зареєстрований 05 вересня 2014 року № 26463561 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що при укладенні оспорюваного правочину була порушена процедура продовження дії оренди землі, передбачена ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Окрім того, укладений договір оренди позбавив позивача права на отримання земельної ділянки у власність.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_3 про визнання протиправним (незаконним) та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області та визнання договору оренди земельної ділянки недійсним залишено без задоволення.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Апелянт вважає, що рішення місцевого суду є незаконне, необґрунтоване та винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом неповно зясовані обставини справи, що мають суттєве значення для вирішення даного спору, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Судове засідання проводилося за участі представників сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, що30 травня 2003 року між ОСОБА_3 та Гадяцькою РДА укладено договір оренди землі площею 103 га для сільськогосподарського використання строком на чотири роки одинадцять місяців, розташованої на території Середняківської сільської ради (а.с 24, т.1).

24 липня 2009 року на підставі заяви ОСОБА_3 між нею та Гадяцькою РДА укладено договір оренди земельної ділянки площею 99,7889 га розташованої на території Середняківської сільської ради, для сільськогосподарського використання строком до 31 грудня 2013 року (а.с. 28-30, т.1).

29 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернулася до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про поновлення договору оренди землі площею 99,7889 га ріллі, із цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, в адміністративних межах Середняківської сільської ради Гадяцького району, строком на десять років. До заяви додано: копію установчих документів, графічні матеріали із зазначенням місця розташування земельних ділянок, нормативно грошову оцінку земельної ділянки, довідку про відсутність заборгованості, копію попереднього договору (а.с.111, т.1).

11 січня 2014 року ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 31-16-0.4-100/2-14 розглянуло клопотання ОСОБА_3 щодо поновлення договору оренди землі строком на десять років на території Середняківської сільської ради Гадяцького району за межами населеного пункту та письмово повідомило ОСОБА_3 про необхідність додати до клопотання: проект договору оренди, основний договір оренди або його завірену копію, документацію із землеустрою на земельну ділянку, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, обмінний файл формату xml (а.с. 113, т.1).

15 липня 2014 року ОСОБА_3 разом із заявою подала до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області документи, про які зазначено у листі від 11 січня 2014 року №31-16-0.4-100/2-14 (а.с. 115, т.1).

21 травня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про передачу йому безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки орієнтовною площею 2 га (рілля), яка розташована на території Середняківської сільської ради Гадяцького району за межами населеного пункту. У заяві просив також надати дозвіл на проведення робіт із землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки (а.с 17, т.1).

Наказом від 10 липня 2014 року №1581-СГ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га земель, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої в адміністративних межах Середняківської сільської ради Гадяцького району (а.с 18, т.1).

Наказом Держгеокадастру у Полтавській області від 31 липня 2014 року №1975-СГ ГУ поновлено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 01 вересня 2009 року, укладений між ОСОБА_3 та Гадяцькою РДА, щодо земельної ділянки площею 99,7889 га ріллі, із цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, в адміністративних межах Середняківської сільської ради Гадяцького району, строком на десять років, шляхом укладення договору оренди.

04 серпня 2014 року між ГУ Держгеокадастру у Полтавській області і ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки площею 99,7889 га ріллі із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Середняківської сільської ради Гадяцького району, строком на десять років (а.с. 31 т.1).

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 мала правомірні очікування щодо поновлення договору оренди земельної ділянки, якою добросовісно користувалася з 2003 року і відповідно до закону мала переваги перед позивачем щодо оформлення своїх прав на спірну земельну ділянку. Разом з цим, місцевий суд зазначив, що права позивача не порушено, так як наказ від 10 липня 2014 року №1581-СГ не скасовано, і в разі звільнення земельної ділянки його право на отримання у власність земельної ділянки площею 2 га буде реалізовано першочергово.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Пунктом 8 договору оренди передбачено, що орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Так, у ч. 1 ст. 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, ст. 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у ч. ч. 1-5 ст. 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, виходячи з приписів ст. ст. 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Так, місцевим судом вірно встановлено, що ОСОБА_3 своєчасно подала заяву орендодавцю, в якій висловила свій намір продовжити дію договору оренди. Термін дії договору оренди від 24 липня 2009 року закінчувався 31 грудня 2013 року, заява орендарем була подана 29 листопада 2013 року і зареєстрована управлінням 6 грудня 2013 року. Така перерва в часі між поданням заяви та її реєстрацією очевидно обумовлена вихідними днями та роботою поштового звязку, які припали на згадані дати. ГУ Держгеокадастру у Полтавській області прийняло вказану заяву, як таку, що подана вчасно та завела реєстраційно-контрольну картку 29.11.18999178/0/1-13 від 06.12.2013. Заяви ГУ Держгеокадастру у Полтавській області реєструвалися по мірі їх надходження лише в електронному документообігу.

Відповідно до ст. 255 ЦК України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього для строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 своєчасно повідомила орендодавця про намір продовжити дію договору оренди за 30 днів до закінчення терміну дії договору, як і обумовлено сторонами. Крім того, місцевим судом вірно встановлено, що протягом строку дії договору від 24 липня 2009 року орендар не порушувала його умов, своєчасно сплачувала орендну плату та податки, використовувала земельну ділянку за цільовим призначенням, добросовісно виконуючи свої обовязки.

За таких обставин, при відсутності даних про порушення умов договору, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області правомірно не заперечувало проти поновлення договору оренди з ОСОБА_3 Крім того, після отримання заяви про поновлення строку дії договору, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області надіслало повідомлення про надання додаткових документів, що свідчить про намір продовжити правовідносини.

Разом з цим, слід зазначити, що на момент звернення ОСОБА_3 до управління з заявою 29.11.13 та на момент закінчення терміну договору оренди 31.12.2013р., на спірну земельну ділянку не претендувала жодна інша фізична чи юридична особа, в звязку з чим відповідачі взаємодіяли між собою як сторони договору без врахування норм закону щодо переважного права орендаря, за відсутності конкуренції.

В свою чергу, ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області лише у травні 2014 року і лише з технічних умов за відсутності обтяжень на спірну земельну ділянку йому 10 липня 2014 року було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства. Тобто, в даному випадку між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виникло предметної конкуренції, оскільки позивач не мав наміру брати в оренду земельну ділянку, а обернути її у власність.

Поміж тим цільове призначення спірної земельної ділянки товарне сільськогосподарське виробництво. Питання про зміну цільового призначення земельної ділянки позивачем у заяві не ставилося.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично не виникло ні спору, ні правовідносин з приводу оренди земельної ділянки. В свою чергу, між ОСОБА_3 та ГУ Держгеокадастру у Полтавській області ніяких спорів щодо поновлення договору оренди земельної ділянки не виникало, сторони вчиняли всі необхідні дії, спрямовані на поновлення договору. Тому, після отримання необхідного пакету документів та узгодження всіх істотних умов угоди між сторонами і був поновлений договір оренди земельної ділянки.

Крім того, слід зазначити, що частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена і інша підстава поновлення договору оренди, а саме: у тому разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, за умови наявності інших претендентів на оренду спірної земельної ділянки ОСОБА_3 мала переважне право на поновлення договору оренди, оскільки вона продовжила користуватися земельною ділянкою, належно виконувала свої обовязки за попереднім договором, своєчасно звернулася до орендодавця з заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки, орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору, а навпаки вчинив дії, які свідчать про намір поновити договір.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 мала правомірні очікування щодо поновлення договору оренди земельної ділянки, якою добросовісно користувалася з 2003 року і відповідно до закону вона мала переваги перед позивачем щодо оформлення своїх прав на спірну земельну ділянку.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, щодо відсутності підставдля задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 1975-СГ від 31 липня 2014 року про поновлення договору оренди земельної ділянки площею 99, 7889 га, який було укладено 01.09.2009 між Гадяцькою РДА та ОСОБА_3

Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що попередній договір оренди земельної ділянки був укладений між ОСОБА_3 та Гадяцькою РДА. За час дії договору повноваження щодо розпорядження даною категорією земель перейшло до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, таким чином на законодавчому рівні відбулася зміна орендодавця. Крім того договір від 24 липня 2009 року не був укладений на відповідний строк в розумінні ст.253-254 ЦК України, в ньому зазначено термін дії до 31.12.2013р., тому сторони були позбавлені можливості виконати вимоги ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» щодо поновлення договору на той самий строк і відповідно погоджували строки оренди.

За наведених підстав, між сторонами і був поновлений саме договір про оренду земельної ділянки, необхідність якого була викликана обєктивними причинами, а саме: зміною орендодавця та дотриманням вимог закону щодо строку дії договору. При цьому норми ЗУ «Про оренду землі» передбачають, що при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. Укладення додаткової угоди в даному випадку суперечило б загальним нормам чинного законодавства щодо укладення правочинів.

Поміж цим, слід зазначити, що площа земельної ділянки, цільове призначення та інші істотні умови договору залишились незмінними, тому ГУ Держгеокадастру у Полтавській області правомірно видало наказ 31 липня 2014 року саме про поновлення договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, укладений між Гадяцькою РДА та ОСОБА_3 площею 99, 7889 га ріллі терміном на 10 років.

Одночасно, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання недійсним договору оренди від 04 серпня 2014 року, який був укладений між ГУ Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_3, з підстав визначених ст. 203 ЦК України. Так, при укладенні договору оренди землі від 04 серпня 2014 року сторони передбачили всі істотні умови договору та дотрималися інших вимог, визначених цим законом, зміст договору не суперечив чинному законодавству, та ним не порушувалися права позивача, на спірну земельну ділянку, а тому жодних правових підстав для визнання даного договору недійсним відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, які фактично є повторенням вимог позовної заяви, не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підлпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1

З оригіналом згідно: