Справа № 639/6717/17
Провадження № 2/639/2570/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі судового засідання Макушенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу,

встановив:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу.

Позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2.

В обґрунтування вимог заявником зазначено, що з 29.09.2017 відповідач без достатніх правових підстав володіє грошовими коштами, які належать ОСОБА_1, тобто привласнила ці кошти та незаконно користується ними на власний розсуд. У телефонній розмові, як вказує позивач, ОСОБА_2 в грубій формі відмовилась повернути грошові кошти позивачу, ігноруючи законні вимоги останньої, посилаючись на те, що отримана відповідачем сума у розмірі 1000 доларів США є завдатком і поверненню не підлягає, крім того, вона витратила вказані грошові кошти. Водночас, відповідач має наміри реалізувати квартиру АДРЕСА_2, про що свідчать оголошення, розміщені на відповідних сайтах у мережі Інтернет. Оскільки будь-які джерела доходів, або наявність іншого майна відповідача ОСОБА_1 не відомі, остання вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, перевіривши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов, серед іншого, забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" (Зі змінами, внесеними згідно з Постановою № 2 від 12.06.2009) забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 надано роздруківку скріншоту з мережі Інтернет з розміщенням оголошення щодо продажу однокімнатної квартири по вул. Ак. Богомольця в м. Харкові, загальною площею 40 кв.м, жилою площею 19,8 кв.м.

Проте, із зазначеної роздруківки взагалі не вбачається яка саме квартира виставлена на продаж, хто її продає та хто є власником квартири.

Крім того, позивачем не надано жодних належних доказів, які б достовірно підтверджували, що вищевказана квартира належить на праві власності ОСОБА_2.

Таким чином, зазначений в заяві вид забезпечення позову порушуює права третіх осіб щодо розпорядження майном, а саме квартирою № 42 у будинку № 25 по вул. Ак. Богомольця у м. Харкові, яка може належати їм на праві власності. Зазначене дає підстави суду відмовити позивачеві у задоволенні необгрунтованої заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні необгрунтованої заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.М. Гаврилюк