Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1077/16-ц Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 27 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Промоптторг» про стягнення суми заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Промоптторг» про визнання договору поруки припиненим, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа ТОВ «Промоптторг» про стягнення суми заборгованості. Зазначало, що 29 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ТОВ «Промоптторг» було укладено кредитний договір №0 із змінами внесеними додатковою угодою №1 від 14.09.2011 року. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 312000 доларів США, зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитними коштами та кінцевим терміном повернення до 28 липня 2017 року. Цього ж дня на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №0/п, згідно умов якого ОСОБА_1 зобов'язався відповідати перед банком за невиконання кредитних зобов'язань. Всупереч умов кредитного договору позичальник не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобовязання. Станом на 25.04.2016 року заборгованість за кредитним договором складає: по кредиту та процентам у розмірі 104175,42 доларів США та пені у розмірі 2442 грн. 62 коп., з яких: 85091,2 доларів США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 42545,40 доларів США за строк з 20.03.2015 року по 25.04.2016 року; 19084,22 доларів США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 17549,94 доларів США за строк з 01.02.2015 року по 25.04.2016 року; 1707 грн. 65 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 25.10.2015 року по 25.04.2016 року; 734 грн. 97 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 25.10.2015 року по 25.04.2016 року. Враховуючи вищевикладене просило, стягнути з ОСОБА_1, як солідарного з ТОВ «Промоптторг» боржника, заборгованість за кредитним договором №0 від 29.05.2008 року по кредиту та процентам у розмірі 104175,42 доларів США та пені у розмірі 2442 грн. 62 коп.

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», в якому просив визнати припиненим договір поруки №0/п від 29.05.2008 року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 В обґрунтування зустрічного позову вказував, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців діяльність ТОВ «Промоптторг» (ідентифікаційний код юридичної особи - 30317312), що являється боржником за кредитним договором №0 від 29 травня 2008 року, припинена. Вважає, що правовідносини між ним та банком, які виникли на підставі договору поруки, припиняються з припиненням забезпечених порукою кредитних зобов'язань у зв'язку з припиненням ТОВ «Промоптторг» (позичальника) як юридичної особи.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2017 року відмовлено ПАТ «УкрСиббанк» у задоволенні первісного позову. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано припиненим договір поруки №0/п від 29 травня 2008 року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити первісний позов ПАТ «УкрСиббанк», у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ТОВ «Промоптторг» було укладено кредитний договір №0, згідно з яким ТОВ «Промоптторг» надано кредит в іноземній валюті у розмірі 312000 доларів США, що еквівалентно 1 513 200 грн. за курсом НБУ на день укладання договору, зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитними коштами та кінцевим терміном повернення до 28 липня 2017 року.

29 травня 2008 року на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №0/п, згідно умов якого ОСОБА_1 зобов'язався відповідати перед банком за невиконання кредитних зобов'язань. У п.3.1 договору поруки передбачено, що він набирає чинності з моменту підписання та діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором.

14 вересня 2011 року до вищевказаного кредитного договору були внесені зміни, шляхом укладення додаткової угоди № 1, згідно якої було внесено зміни щодо строків сплати процентів, а саме позичальник зобовязується сплачувати проценти за договором у строк з 01 по 20 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти за користування кредитом.

Згідно з довідкою-розрахунком внаслідок неналежного виконання ТОВ «Промоптторг» умов кредитного договору від 29.05.2008 року № 0 в нього станом на 25.04.2016 року утворилася заборгованість по кредиту та процентам у розмірі 104175,42 доларів США та пені у розмірі 2442 грн. 62 коп., з яких: 85091,2 доларів США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 42545,40 доларів США за строк з 20.03.2015 року по 25.04.2016 року; 19084,22 доларів США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 17549,94 доларів США за строк з 01.02.2015 року по 25.04.2016 року; 1707 грн. 65 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 25.10.2015 року по 25.04.2016 року; 734 грн. 97 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 25.10.2015 року по 25.04.2016 року.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється: 1) з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; 2) якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; 3) у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; 4) після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п.1.2.2 кредитного договору позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Договору).

Згідно п.1.3.5. кредитного договору, зі змінами згідно додаткової угоди №1 від 14.09.2011 року, позичальник зобовязується сплачувати проценти за договором у строк з 01 по 20 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти за користування кредитом.

Як вбачається із наданого розрахунку заборгованості ТОВ «Промоптторг» за кредитним договором № 0 від 29.05.2008 року, 03 лютого 2015 року була остання сплата заборгованості по тілу кредиту в сумі 5 672 грн. 72 коп., та сплата відсотків за користування кредитом в сумі 2 346 грн. 53 коп.

Виходячи із графіку погашення кредиту та умов п.1.3.5 кредитного договору (щодо строку сплати процентів), починаючи з 21 березня 2015 року відбулося порушення строку сплати кредиту та процентів.

Верховний Суд України виклав правовову позицією у Постанові від 06 липня 2015 року по справі № 6-616цс15, що:

«Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України, у разі якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Отже, виходячи з умов кредитного договору та положень статті 599 ЦК України днем настання виконання основного зобов'язання у спірних правовідносинах є наступний день після спливу наданого банком у вимозі строку для добровільного виконання зобов'язання за кредитним договором.»

Крім того відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 17.09.2014 по справі № 6-53цс14 при вирішенні питання припинення поруки слід враховувати те, що регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки, в тому числі: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Виходячи з положень статті 559 ЦК України, Верховний Суд України дійшов висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Судом встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, як поручителя, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 29.05.2008 року тільки 29 квітня 2016 року.

Оскільки строк виконання зобов'язання за кредитним договором почався з 21 березня 2015 року, а з позовом в суд до поручителя банк звернувся тільки 29 квітня 2016 року, після закінчення шести місяців, то поруку слід вважати припиненою з 21 вересня 2015 року.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні первісного позову про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1

Разом з тим з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції слід виключити посилання на те, що зобов'язання поруки, яким було забезпечено виконання основаного зобов'язання, припинилося, оскільки основні обов'язання позичальника (ТОВ «Промоптторг») за кредитними договорами перед позивачем припинилися внаслідок припинення ТОВ «Промоптторг» як юридичної особи, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За частиною першою статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно з частиною першою статті 598, статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 609 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Згідно із частиною п'ятою статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, положення статті 559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов'язання не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов'язок поручителя щодо виконання зобов'язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки.

Правовий аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що припинення основного зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи - боржника за цим зобов'язанням не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи - боржника.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року у справі № 6-172цс15.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Промоптторг», що являється боржником за кредитним договором №0 від 29 травня 2008 року припинило діяльність 03.03.2017 року, а банк звернувся до суду з позовом до поручителя ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до припинення юридичної особи боржника (ТОВ «Промоптторг») 29.04.2016 року, це означає, що банк реалізував своє право на стягнення з поручителя заборгованості.

За таких обставин, припинення юридичної особи боржника - ТОВ «Промоптторг», не свідчить про припинення поруки за договором поруки від 29 травня 2008 року з цих підстав.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_1 суд першої інстанції визнав припиненим договір поруки №0/п від 29 травня 2008 року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

Однак, право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п.7 ч.2 ст.16 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі №6-69цс11).

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2017 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на те, що зобов'язання поруки, яким було забезпечено виконання основаного зобов'язання, припинилося, оскільки основні обов'язання позичальника (ТОВ «Промоптторг») за кредитними договорами перед позивачем припинилися внаслідок припинення ТОВ «Промоптторг» як юридичної особи.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції.

Визнати припиненою поруку за договором поруки №0/п від 29 травня 2008 року, укладеним між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді