Справа №: 343/562/17
Провадження №: 2/0343/346/17
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді Монташевич С. М.,

секретарів Шикор Г.В., Оленяк С.І.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної неправомірними діями органу державної влади,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, вимоги якого уточнила, та просила стягнути з Державного бюджету України на її користь 16000,00 гривень моральної шкоди та 46990,51 гривень матеріальної шкоди, заподіяних незаконними діями Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (а.с. 128).

Свої вимоги мотивує тим, що 31.03.2014 р. їй призначено пенсію по інвалідності (ІІ група) як державному службовцю згідно ст. 37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 2926,62 грн. Після призначення пенсії вона дізналася, що при призначенні пенсії управління ПФУ в Долинському районі (правонаступником якого є Долинське оУПФ Івано-Франківської області, правонаступником якого є Калуське оУПФ Івано-Франківської області) порушило її права, з приводу чого вона звернулась в суд. Постановою Долинського районного суду від 29.05.2015 р. визнані протиправними дії управління ПФУ в Долинському районі щодо відмови в перерахунку та виплаті їй пенсії державного службовця з врахуванням до заробітку виплаченої індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на покращення соціально-побутових потреб та зобов'язано управління здійснити перерахунок та виплату недоплаченої пенсії з розрахунку 80 % від суми заробітної плати (в редакції Закону України "Про державну службу" на момент призначення пенсії), включивши в розрахунок заробітної плати для призначення пенсії державного службовця вищевказані суми з 23.09.2014 р. з врахуванням виплачених сум. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року постанову Долинського районного суду від 29 травня 2015 року скасовано та прийнято нову, якою визнано протиправними дії управління щодо відмови в перерахунку та виплаті їй пенсії державного службовця з врахуванням до заробітку виплаченої індексації заробітної плати, матерільної допомоги та оздоровлення, матеріальної допомоги на покращення соціально-побутових потреб та зобов'язано управління здійснити перерахунок та виплату їй недоплаченої пенсії з розрахунку 80 % від суми заробітної плати (в редакції Закону України "Про державну службу" на момент призначення пенсії), включивши в розрахунок заробітної плати для призначення пенсії державного службовця вищевказані суми згідно довідки Долинського районного центру зайнятості від 23.03.2015 р. № 567/04/21-15 з 23.03.2015 р. з врахуванням виплачених сум.

Після цього вона дізналась, що відповідачем при обчисленні пенсії не враховано всі види оплати праці, тому вона змушена була вдруге звертатися до суду. Постановою Долинського районного суду від 23 червня 2016 року визнано протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку та виплаті їй пенсії державного службовця з врахуванням усіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески, а саме відрядження, відпускні, лікарняні, разові премії, та зобов'язано управління здійснити перерахунок та виплату призначеної їй пенсії за віком як державному службовцю, починаючи з 25.01.2016 р., з розрахунку 80 % від суми заробітної плати (в редакції Закону України "Про державну службу" на момент призначення пенсії) з врахуванням усіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески (єдиний внесок), а саме: оклад, ранг, вислуга, надбавка, разові премії, премії систематичного характеру, індексація, відпускні, лікарняні, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, зарплата за дні відрядження, згідно довідки Долинського районного центру зайнятості № 04-20/2 від 21.01.2016 р. та довідки управління Долинської казначейської служби у Долинському районі № 4-38/36 від 25.01.2016 р., з врахуванням виплачених сум. На даний час вказане рішення суду відповідачем в повному обсязі не виконане, тому останній і надалі продовжує порушувати її права.

У задоволенні її позову за період з 31.03.2014 р. по 24.01.2016 р. їй відмовлено через те, що звернення за перерахунком пенсії з наданням підстав такого перерахунку - довідок з нарахованими сумами, які не були враховані відповідачем при призначенні пенсії, відбулося лише 25 січня 2016 року. Однак, до заяви про призначення пенсії як державному службовцю нею були подані довідки про заробітну плату, правильність видачі яких перевірялась управлінням. Відповідач, маючи право вимагати від підприємств, установ та організацій дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обгрунтованість їх видачі, при перевірці правильності видачі довідок не зобов'язав Долинський районний центр зайнятості та управління Державної казначейської служби України у Долинському районі видати довідку з включенням до них інших виплат, на які були нараховані та сплачені страхові внески. Внаслідок бездіяльності управління їй при обрахунку пенсії були використані довідки, в які не були включені всі суми виплат.

Таким чином, внаслідок неправомірної бездіяльності управління Пенсійного фонду, яка полягала у не зобов'язанні Долинського районного центру зайнятості та управління Державної казначейської служби України у Долинському районі видати довідку з включенням всіх сум виплат, на які були нараховані та сплачені страхові внески (єдиний внесок) та, як наслідок цього, неврахування при обчисленні з 31.03.2014 р. розміру її пенсії усіх видів оплати праці, їй нанесено збитки (матеріальну шкоду) у вигляді упущеної вигоди (доходу), а саме недоотриманої суми пенсійних виплат (пенсії) з вини відповідача за період з 31.03.2014 п. по 24.01.2016 р. в розмірі 14998,72 грн.

Крім цього, з метою відновлення своїх прав нею були понесені також наступні витрати (реальні збитки): витрати на отримання юридичних консультацій та на представництво у суді на суму 600,00 грн. Для покращення стану свого здоров'я вона придбала ліки на суму 13173,49 грн. Загальна сума завданої матерільної шкоди, збитків складає 28772,21 грн.

Також їй завдано моральну шкоду, яка полягає у приниженні її честі і гідності, у доведенні її до відчаю, моральних страждань, внаслідок чого були порушені її нормальні життєві зв'язки, стосунки з оточуючими людьми, рідними, сусідами та знайомими, у погіршенні стану її здоров'я та членів її сім'ї, у нанесенні їй моральних, душевних страждань, що потягнули за собою виникнення у неї таких почуттів як страх, сором, приниження, стан душевоного болю та депресії. Як наслідок у неї стався інсульт. Для покращення свого здоров'я вона вимушена витрачати значні кошти на ліки. Їй не можна хвилюватись, нервуватись, однак вона сприймає все близько до серця. Для відновлення своїх прав вона також вимушена була витрачати свій час та кошти, що викликало додаткових, непередбачених раніше зусиль. Таким чином, управлінням Пенсійного фонду їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 16000,00 гривень. При визначенні розміру моральної шкоди вона виходила з того, що заявлена сума на її відшкодування дозволить їй частково відновити її психологічний стан шляхом проходження курсу лікування в санаторії "Любінь Великий". Вартість курсу лікування в санаторії на 24 дні складає приблизно 12000,00 гривень, решту суми становить вартість проїзду, ліків та інших медичних послуг, що не входять у вартість путівки.

Представник позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, зіславшись на вищевикладене, та просила стягнути з Державного бюджету України на користь її довірительки 16000,00 гривень моральної шкоди та 46990,51 гривень матеріальної шкоди, розмір якої збільшує у зв'язку із збільшенням понесених витрат на лікування ОСОБА_1 Додатково вказала, що при призначенні пенсії управління Пенсійного фонду на підставі ст. 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зобов'язане було здійснити зустрічну перевірку документів про заробітну плату особи, тому не зрозуміло, чому при такій перевірці не були виявлені у документах про заробітну плату неточності, а вказано, що все вірно. Якби акт звірки був проведений правильно, то пенсія була б призначена з моменту її призначення в тому розмірі, в якому вона стала після її перерахунку. Заявлені витрати на правову допомогу були понесені при розгляді адміністративних справ. З 21 вересня 2016 року по даний час її довірителька несе витрати на лікування. Вона постійно мала проблеми із здоров'ям, однак 21.09.2016р. ОСОБА_1 було поставлено діагноз інсульт, який, на їхню думку, вона отримала через вищеописану бездіяльність працівників пенсійного органу. Розмір моральної шкоди зумовлений вартістю санаторно-курортного лікування, необхідного для покращення стану здоров'я позивачки.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Також вказала, що позивачка особисто звернулася 31.03.2014 р. із заявою для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» та надала перелік документів згідно розписки-повідомлення, в тому числі довідки про складові заробітної плати № 4-38/383 та № 08/04-20. Довідки видані управлінням Державної казначейської служби та Долинським районним центром зайнятості, в яких зазначено посадовий оклад, надбавку за ранг та надбавку за вислугу років (2012-2014 p.p.), а також надбавки за високі досягнення у праці, премії та премії до державних та професійних свят. Графа - інші виплати - відсутня. Перевіркою достовірності довідок про заробітну плату для призначення пенсії виявлено незначні розбіжності в особовому рахунку, а саме: сума виплаченої надбавки за високі досягнення у праці більша на 20 грн. (довідка від 09.04.2014 №163). Відповідно до ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» саме підприємства, установи, організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі за видачу недостовірних документів і відшкодовують її. Сума заявленої матеріальної шкоди не підтверджується фактичними обставинами справи, оскільки в розрахунок упущеної вигоди включено період з 31.03.2014 р. по 24.01.2016 р., однак постановою Долинського районного суду від 23.06.2016 (справа № 343/297/16-а) частково задоволені позовні вимоги позивачки, а саме з 25.01.2016 р., в іншій частині позовних вимог (починаючи з 31.03.2014 по 24.01.2016) судом відмовлено. Рішення суду набрало законної сили. Відносно судових витрат по справі, включених в майнову шкоду, провадження якої було відкрито в 2016 році, то в даному випадку, саме в цій справі в судовому засіданні повинно було вирішуватися питання понесених витрат на правову допомогу та розподілу судових витрат. Аналізуючи позовну заяву від 23.03.2015 р., питання судових витрат не були предметом позову, хоча позивачка мала право включити в предмет позову відшкодування понесених судових витрат по справі. Також до матеріалів позову додано дійсну ціну путівки в санаторій «Любінь Великий» на 2017 та довідку на одержання путівки, які не підтверджують понесенні фактичні витрати на санаторно-курортне лікування позивачки, тобто не підтверджено фактично завданої матеріальної шкоди. Додані до матеріалів позову квитанції про закупівлю медикаментів видавались в один день протягом 1-5 хв., більшість препаратів відсутні в призначенні лікаря та не мають відношення до захворювання позивачки. Не доведено також і завдану моральну шкоду. В позовній заяві позивачка вказує на завдані душевні страждання як їй, так і членам родини, погіршення психологічного стану, який ніби то спричинений бездіяльністю та діями саме управлінням, та у звязку з чим підвищився артеріальний тиск та появилася головна біль. Однак, в самому позові позивачка підтверджує те, що їй встановлено інвалідність. Згідно витягу із акту огляду МСЕК, дата огляду - 16.04.2002 р., позивачці встановлено 3 групу інвалідності. Діагноз - ревмокардит (поразка всіх шарів серцевої стінки). Протягом тривалого часу відбувалися переогляди МСЕК та встановлювались протипоказання до умов праці - протипоказано фізичні і психо-емоційні перевантаження. У 2013 встановлено 2 групу інвалідності (ревматична хвороба серця). Згідно виписки медичної картки позивачка 21.09.2016 р. перенесла операцію резекційної трапанацїї черепа в правій тімяно-потиличній ділянці. За інформацію з Інтернету найчастіше інсульт виникає ... в т.ч при захворюваннях серця. Оскільки позивачка захворіла ще в 2002 році і її хвороба ніяким чином не пов'язана з якимись діями чи бездіяльністю управління, за призначенням пенсії на підставі Закону України "Про державну службу" вона звернулася тільки 31.03.2014 р., тому погіршення її стану здоров'я не могло відбутись внаслідок якихось чинників з боку управління. Вважає, що під час розгляду справи, обставини, викладені в позовній заяві та поясненнях представника позивачки у справі, не підтверджуються фактичними обставинами справи, тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Постановою Долинського районного суду від 29 травня 2015 року визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії державного службовця з врахуванням до заробітку виплаченої індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на покращення соціально-побутових потреб. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплаченої пенсії з розрахунку 80% від суми заробітної плати (в редакції Закону України «Про державну службу» на момент призначення пенсії), включивши в розрахунок заробітної плати для призначення пенсії державного службовця виплачені суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати з 23.09.2014 р. з врахуванням виплачених сум (а.с. 13-15).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду України від 29 жовтня 2015 року, з урахуванням ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2016 року (а.с. 11-12), постанову Долинського районного суду від 29 травня 2015 року скасовано, визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії державного службовця з врахуванням до заробітку виплаченої індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на покращення соціально-побутових потреб. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплаченої пенсії з розрахунку 80% від суми заробітної плати (в редакції Закону України «Про державну службу» на момент призначення пенсії), включивши в розрахунок заробітної плати для призначення пенсії державного службовця виплачені суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, згідно довідки Долинського районного центру зайнятості від 23.03.2015 р. № 567/04/21-15 та довідки управління Державної казначейської служби України у Долинському районі Івано-Франківської області № 4-38/334 від 20.03.2015 р. з 23.03.2015 р. з врахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 20-23).

На виконання вищевказаної постанови проведено перерахунок пенсії позивачки з 23.03.2015 р., про що свідчить копія розпорядження 142101 від 08.02.2016 р. (а.с. 88)

Постановою Долинського районного суду від 23 червня 2016 року визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії державного службовця з врахуванням усіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески, а саме відрядження, відпускні, лікарняні, разові премії. Зобовязано Долинське обєднане управління Пенсійноно фону України Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком як державному службовцю, починаючи з 25.01.2016 р., з розрахунку 80% від суми заробітної плати (в редакції Закону України «Про державну службу» на момент призначення пенсії), з урахуванням усіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески (єдиний внесок), а саме: оклад, ранг, вислуга, надбавка, разові премії систематичного характеру, індексація, відпускні, лікарняні, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, зарплата за відрядження, згідно довідки Долинського районного центру зайнятості № 04-20/2 від 21.01.2016 р. та довідки управління Державної казначейської служби у Долинському районі № 4-38/36 від 25.01.2016 р., з врахуванням виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 16-18). Постанова суду набрала законної сили 28 вересня 2016 року.

Як вказала в судовому засіданні представник відповідача, на виконання вищевказаної постанови суду з 25 січня 2016 року ОСОБА_1 було здійснено перерахунок пенсії, що підтверджується розпорядженням 142101 від 20.10.2016 р. (а.с. 90, 120), тобто рішення суду виконане.

Однак, позивачка вважає, що внаслідок неправомірної бездіяльності Калуського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, яка полягала в тому, що вони не зобов'язали Долинський районний центр зайнятості та управління Державної казначейської служби України у Долинському районі видати довідку з включенням до інших виплат всіх сум виплат, на які були нараховані та сплачені страхові внески (єдиний внесок), та, як наслідок неврахування при обчисленні з 31.03.2014 р. розміру її пенсії усіх видів оплати праці, їй нанесено збитки (матеріальну шкоду) у вигляді упущеної вигоди (доходу), а саме недоотриманої суми пенсійних виплат (пенсії) з вини відповідача за період з 31.03.2014 п. по 24.01.2016 р. в розмірі 14998,72 грн. (а.с. 44).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до приписів статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

Натомість, в судовому засіданні встановлено, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за період з 31.03.2014 р. по 24.01.2016 р. (справа № 343/297/16-а) відмовлено, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 22 ЦК України щодо відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди.

При цьому, суд не бере до уваги посилання представника позивачки на те, що внаслідок неправомірної бездіяльності Калуського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, яка полягала у не зобов'язанні Долинського районного центру зайнятості та управління Державної казначейської служби України у Долинському районі видати довідки з включенням до інших виплат всіх сум виплат, на які були нараховані та сплачені страхові внески (єдиний внесок), внаслідок чого при обчисленні з 31.03.2014 р. розміру її пенсії не були враховані усі види оплати праці, оскільки в судовому засіданні не здобуто доказів неправомірної бездіяльності відповідача в частині незобов'язання інших органів видати довідки. Крім того, згідно ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" саме підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Органи ж Пенсійного фонду мають право в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість видачі довідок та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, відображаючи у довідках зустрічної перевірки документів про заробітну плату (а.с. 62-63, 64) відповідність даних, зазначених у довідках про заробітну плату, даним, відображеним у первинних документах, і не можуть при призначенні пенсії виходити за межі даних, вказаних у таких довідках.

Позивачка в суму матеріальної шкоди включає також витрати за надання правової допомоги в розмірі 600,00 гривень, які вона понесла при розгляді адміністративних справ за її позовом до органів Пенсійного фонду та просить стягнути їх на її користь з Державного бюджету України.

Як вбачається з долучених копії договору про надання юридичної (правової) допомоги та квитанції (а.с. 65-66) сума 600,00 грн. була оплачена позивачкою ФОП ОСОБА_4 за представництво в суді. Вказаний представник не брав участі у судових засіданнях по даній справі, натомість представляв інтереси ОСОБА_1 у справі № 343/297/16-а (а.с. 16 - 18), проти чого не заперечила представник позивачки ОСОБА_2, ствердивши, що заявлений розмір витрат за надання правової допомоги був понесений позивачкою при розгляді вищезгаданої адміністративної справи.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року роз'яснено, що у тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухвалені рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. У зв'язку з цим питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом пред'явлення позову в іншій справі.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року, суд у випадках, передбачених ч. 1 ст. 168 КАС України, може прийняти додаткову постанову чи додаткову ухвалу. Додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Отже, відшкодування витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, можливо лише під час вирішення конкретної справи, і не є шкодою.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що питання відшкодування судових витрат, до яких відносяться і витрати з надання правової допомоги, понесені в іншій справі адміністративної юрисдикції, порядок вирішення яких визначається нормами глави 7 КАС України, а не нормами матеріального права, здійснюється у тій справі, в якій вони понесені, в тому числі і шляхом ухвалення додаткового рішення (ст. 168 КАС України), а тому відсутні правові підстави для стягнення витрат за надання правової допомоги, понесених під час розгляду іншої справи, при ухваленні рішення по даній справі.

Щодо спричинення позивачці матеріальної шкоди у вигляді понесених витрат на придбання ліків для покращення здоровя, суд враховує наступне.

Як на підставність своїх вимог, позивачка посилається на те, що внаслідок протиправних дій Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у неї стався інсульт, її визнано інвалідом ІІ групи, тому вона потребує постійного лікування та приймання ліків.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено, що остання перебуває на обліку в Калуському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з 31 березня 2014 року та отримує пенсію по інвалідності ІІ група загального захворювання згідно Закону України «Про державну службу».

Згідно копії витягу з акту огляду в МСЕК № 097659, дата огляду - 16.04.2002 р., ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу загального захворювання (а.с. 113).

Як вбачається з долучених до матеріалів справи розпоряджень (а.с. 116-119) з 20.11.2013 р. ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності. Копія довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0370117, дата огляду - 29.10.2014 р., свідчить про те, що ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності загального захворювання без переогляду (а.с. 9).

З вищеописаного слідує те, що ОСОБА_1 захворіла ще з 2002 року, тобто ще до первісного звернення до управління Пенсійного фонду України за призначенням пенсії.

31 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії по інвалідності вже на підставі Закону України "Про державну службу" (а.с. 114).

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 1772216 у ОСОБА_1 21 вересня 2016 року стався інсульт (а.с. 141).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що позивачці ОСОБА_1 20 вересня 2016 року стало погано, 21 вересня 2016 року остання перенесла інсульт. З моменту її виходу на пенсію у неї був непростий період, пов'язаний з постійним відстоюванням розміру її пенсії. Збір доказів, суди викликали в неї душевні хвилювання, що призвело до інсульту, який стався після останнього відвідування управління Пенсійного фонду в вересні 2016 року.

Суд не приймає до уваги чеки, переліки медикаментів (а.с. 34-43, 106-108, 130, 142-144), медичну документацію ОСОБА_1 (а.с. 46, 47, 109, 141), надані стороною позивачки, в тому числі пояснення вищевказаних свідків, оскільки вказаними доказами доводиться лише незадовільний стан здоров'я позивачки та жодним чином не підтверджується наявність причинного зв'язку між завданою позивачці шкодою і протиправним, на її думку, діянням відповідача, оскільки інсульт стався 21 вересня 2016 року, а постанова Долинського районного суду від 23 червня 2016 року набрала законної сили тільки 28 вересня 2016 року, з цього часу вона стала обов'язковою для виконання відповідним управлінням Пенсійного фонду України, і тільки з цієї дати позивачка могла б говорити про порушення її прав, в тому числі внаслідок невиконання чи неналежного рішення суду, та понесення внаслідок цього матеріальних збитків.

Із викладеного вбачається, що позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення їй матеріальної шкоди з боку Калуського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, у звязку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як убачається із змісту п. 5 згаданої Постанови, обов'язковому доведенню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як стверджує позивачка Калуським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області їй завдано моральну шкоду, яка полягає у приниженні її честі і гідності, у доведеності її до відчаю, моральних переживань, внаслідок чого були порушені її нормальні життєві зв'язки, стосунки з оточуючими людьми, рідними, сусідами, знайомими, у погіршенні стану її здоров'я та здоров'я членів її сім'ї, у нанесенні моральних, душевних стражданнях, що потягнули за собою виникнення у неї таких почуттів як страх, сором, приниження, стан душевного болю та депресії.

Згідно постанови Львівського апеляційного адміністративного суду України від 29 жовтня 2015 року дії управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії державного службовця з врахуванням до заробітку виплаченої індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на покращення соціально-побутових потреб визнано протиправними (а.с. 20-23).

Як вбачається з постанови Долинського районного суду від 23 червня 2016 року, дії управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії державного службовця з врахуванням усіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески, а саме відрядження, відпускні, лікарняні, разові премії визнані протиправними та зобов'язано відповідача здійснити прерахунок пенсії з врахуванням вказаних виплат (а.с. 16-18).

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що вказані постанови суду виконані, перерахунок пенсії проведено, тобто право позивачки відновлено.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, висловленої у рішеннях від 25 жовтня 1993 року у справі «Гольм проти Швеції», від 29 листопада 1996 року у справі «Саундерс проти Сполученого Королівства», від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 13 липня 2006 року у справі «Сілін проти України», від 15 травня 2008 року «Надточій проти України» та інших визнання порушення прав особи неправомірними діями інших осіб само по собі є достатньою справедливою сатисфакцією за моральну шкоду спричинену такими діями.

За таких обставин суд вважає, що визнанням протиправними дій управління Пенсійного фонду України констатований факт порушення прав позивачки, а зобов'язанням здійснити перерахунок пенсії поновлені її права, що є достатньою справедливою сатисфакцією за моральну шкоду, яку зазнала позивачка, тому в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної неправомірними діями органу державної влади, слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, ст.ст. 22, 23, 1166, 1173 ЦК України, керуючись ст.ст. 208, 209, 215 ЦПК України, суд

ВИРIШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної неправомірними діями органу державної влади, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний зміст рішення виготовлено: 18 жовтня 2017 року.