Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/2456/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2017 року м. Сарни
Сарненський районний суд Рівненської області - одноособово суддя Довгий І.І.
при секретареві - ОСОБА_1 М.В.,
розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину та позбавлення батьківських прав,-
ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 в якому просить змінити розмір аліментів шляхом зміни способу сплати аліментів шляхом стягнення аліментів на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 766 грн. 00 коп. починаючи стягнення з дня подачі позову до суду; стягнути з додаткові витрати у сумі 4 321 гривні 83 копійки, що становить 50% від загальної суми грошових витрат, понесених на розвиток додаткових здібностей та витрачені на лікування ОСОБА_3; позбавити батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 14 листопада 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який відповідно до рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 25 серпня 2011 року було розірвано. Від шлюбу з ОСОБА_2 народився син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем.
Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 29 вересня 2011 року було стягнуто з відповідача на утримання сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилається на те, що на даний час ОСОБА_2 не має постійного місця роботи та постійного заробітку і взагалі не сплачує аліменти на утримання дитини. Відповідно Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років в розрахунку на один місяць: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень, а тому вважає, що зміна розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення може спонукати відповідача до щомісячної їхньої виплати на утримання сина.

Крім того, вказує, що дитина навчається в навчальному центрі «SarnyHelenDoronStudio», де вивчає англійську мову. Навчання є платним та фінансово важким для позивача. Вартість навчання коливається від 350 гривень до 480 гривень на місяць. На оплату навчання сина позивач витратила 7680 гривень. Також було витрачено 820 гривень на купівлю навчальних матеріалів для сина та 143 гривні 66 копійок на купівлю лікарських препаратів. Вважає, що відповідач повинен брати участь в додаткових витратах на дитину у розмірі 50% від суми, що належить до оплати.

У позовній заяві позивач зазначила, що відповідач ні разу не відвідував дитину, не цікавився її станом здоров'я та не оплачував рахунки з медичних закладів. За весь час перебування його у дошкільному закладі, батько ОСОБА_2 жодного разу не відвідував дошкільний заклад, не відвідував батьківські збори і не цікавився життям дитини в дошкільному закладі. Позивач вийшла заміж другий раз за ОСОБА_4, який більше трьох років виховує ОСОБА_3 як власного сина, дитина вважає його своїм батьком, який хоче в подальшому його усиновити. В них є спільна дочка від шлюбу, діти звикли до тієї обставини, що в них є один батько. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування позивача та дитини, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з батьком та у прийманні участі батька в вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. В зв'язку з чим просить позов задовольнити.

Позивач згідно заяви позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 згідно заяви заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник органу опіки та піклування в особі Сарненської районної державної адміністрації - Смицька К.В., згідно заяви просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло.

Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання.

Дослідивши документи і матеріали справи, з'ясувавши обставини, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 14 листопада 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 14 листопада 2009 року, після чого їм було присвоєно прізвище ОСОБА_1.

Рішенням Сарненського районного суду від 25 серпня 2011 року, яке набрало законної сили шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_2 від 22 травня 2010 року батьками його є сторони по справі.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 29 вересня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 11 липня 2011 року і до повноліття дитини.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 15 лютого 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 15 лютого 2013 року, після чого їм було присвоєно прізвище ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Суд при розгляді даного спору керується правовою позицією Верховного Суду України у справі №143цс13 від 05.02.2014 року, яка передбачає, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Судом із пояснень позивача встановлено, що ОСОБА_2 не працює.

Оцінивши зібрані по справі докази, виходячи з принципу рівності прав батьків щодо дитини, зокрема в частині її утримання, принципу розумності та справедливості, виходячи з положення ст.182, 184 СК України, суд дійшов висновку про необхідність визначити розмір аліментів в розмірі 766 грн..

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ) дитина, враховуючи її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Згідно із ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Тобто, цією нормою Закону обумовлено, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, але участь матері і батька у додаткових витратах на дитину не обов'язково має бути рівною.

Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.18 Постанови від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

В матеріалах справи містяться епікризи, згідно яких встановлено, що дитина ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні та чек №12589 від 03 листопада 2015 року на придбання ліків на суму 143 грн. 66 коп.. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №76 від 09 жовтня 2014 року позивачем було сплачено 820 грн. на купівлю навчальних матеріалів. Позивачем також були понесені витрати на навчання в навчальному центрі «SarnyHelenDoronStudio» в період з жовтня 2014 року по червень 2016 року на загальну суму 7800 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями.

За таких обставин суд приходить до висновку, що додаткові витрати, що вже сплачені за навчання дитини на суму 7800 грн. та 820 грн., а також витрати на лікування в сумі 143грн. 66 коп. можливо вважати додатковими, оскільки всі зазначені витрати були необхідними для навчання і розвитку здібностей та лікування неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому половина їх вартості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а саме 4381 грн. 83 коп.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав": ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно інформації ДНЗ №9 «Росинка» від 16 жовтня 2015 року ОСОБА_3 відвідує даний навчальний заклад, дитину приводить і забирає мати. За період перебування дитини ОСОБА_3 в ДНЗ його батько ОСОБА_2 жодного разу не відвідав дошкільний заклад, не приводив і не забирав дитину, не відвідував батьківські збори, не цікавився життям дитини в дошкільному закладі.

Згідно інформації про участь батьків у вихованні дитини ОСОБА_3, виданої 12.10.2017 року №02/02/04-154 батько дитини ОСОБА_3 у Сарненській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2 його батько ОСОБА_2, жодного разу не відвідував школу.

Згідно довідки дільничного лікаря ОСОБА_9. від 13 жовтня 2015 року ОСОБА_2 ніколи не був присутній під час оглядів у лікаря ОСОБА_3, не приймав участі у лікуванні та обстеженні дитини.

Із висновку органу опіки і піклування Сарненської РДА від 29 квітня 2015 року встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по утриманню і вихованню дитини, а тому вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.

Згідно листів від 16 жовтня 2015 року та 05 травня 2016 року ОСОБА_11 зверталася до ОСОБА_2 про забезпечення його участі у вихованні неповнолітнього сина.

Відповідно до характеристики, виданої Сарненською міською радою від 17.10.2017 року №02/19-476 ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується позитивно.

13.10.2017 року проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1, що підтверджується актом №153.

Поясненнями ОСОБА_13 підтверджено, що вихованням ОСОБА_3, 2010 року народження, займається лише ОСОБА_1, відповідача за місцем проживання дитини не було помічено.

Згідно відповіді Бахмацької міської ради від 17.04.2015 року №03-21/606 членами опікунської ради була проведена бесіда з ОСОБА_2 щодо виконання ним батьківських обов'язків, можливості налагодження стосунків із сином та вирішення питання щодо позбавлення його батьківських прав. Було з'ясовано, що ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо сина ОСОБА_3, 2010 року народження.

Відповіддю Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області повідомлено, що ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за ст.121-6 КУпАП. Від 17.08.2017 року.

Також згідно довідки Бахмацької ЦРЛ від 19.10.2017 року №475 ОСОБА_2 перебуває на обліку в психіатричному кабінеті з 2010 року.

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо сина ОСОБА_3, 2010 року народження, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бахмацької міської ради Бахмацького району Чернігівської області №141 від 10.07.2015 року, опікунська рада вважає за доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2, 2010 року народження.

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1, стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від 01.11.2017 року №15-39-1058, Сарненська районна державна адміністрація Рівненської області як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1, стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і законним, а тому підлягає до задоволення

Керуючись ст.ст.164,165, 182, 184,185, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст.5,6,212-215,224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Змінити розмір аліментів шляхом зміни способу сплати аліментів, стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 766 гривень, починаючи з 25 липня 2016 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 4 321,83 гривень додаткових витрат, що становить 50 % від загальної суми грошових витрат, понесених на розвиток додаткових здібностей та витрачені на лікування ОСОБА_3.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд Рівненської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: