АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/7758/15-ц 22-ц/774/749/К/17
Справа № 182/7758/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/749/К/17 ОСОБА_1
Категорія 34(ІV ) Доповідач Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар Гладиш К.І.,

за участю: позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» - ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином в порядку регресу,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» ( надалі ПАТ «Промінвест Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що ОСОБА_4 була колишнім працівником ПАТ «Промінвестбанк», працювала на посаді керуючого філії у м. Нікополі. Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2013 року ОСОБА_4 визнана винною у скоєні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України. Серед іншого, матеріалами кримінального провадження доведено завдання позивачу ПАТ «Промін вест Банк» діями відповідача матеріальної шкоди в сумі 1003654 грн., у звязку із заволодінням коштами ПАТ «Новопавлівський гранітний карєр».

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.11.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційної інстанції ( справа 182/4419/14-ц) стягнуто з ПАТ «Промінвест Банк» на користь ПАТ «Новопавлівський гранітний карєр» матеріальні збитки завдані злочином у сумі 1000000 грн. та на користь держави судовий збір 3654 грн. Позивач виконав судове рішення, тому просив суд в порядку регресу, посилаючись на ст.1191 ЦК України стягнути з ОСОБА_4 на його користь 1003654 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином в порядку регресу.

В апеляційній скарзі ПАТ «Промінвест Банк»ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Зокрема вважає, що судом не взято до уваги виконання позивачем рішення суду, яке набрало чинності та відшкодування шкоди завданої працівником в порядку ст.1172 ЦК України у розмірі 1000000 грн. та судових витрат, що в порядку ст.61 ЦК України не підлягає доведенню. Тому позивач в порядку регресу має право зворотної вимоги до відповідача, як працівника діями якого завдано шкоду.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_4, вважає що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6 ) як розподілити між сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що 16 травня 2008 року відповідач від імені позивача уклала договір позики (поворотно - фінансової допомоги). Відповідно до пп.2.1-2.4 Договору сума поворотно-фінансової допомоги становить 3 млн. грн., які ВАТ «Новопавлівський гранітний карєр» в особі ОСОБА_6 зобовязався передати банку на строк до 18 травня 2008 року під 30 відсотки річних (а.с.137-138).

На виконання умов договору ВАТ «Новопавлівський гранітний карєр» платіжним дорученням № 558 від 16 травня 2008 року перерахував на рахунок банку 1 млн.грн.(а.с.135).

Вироком Нікопольського міськрайонного суду від 14 серпня 2013 року (справа № 1-296/2011) засуджено ОСОБА_4 за ст.ст.191 ч.5, 366 ч.1, 365 ч.3, 209 ч.3 КК України, зокрема за укладення договорів позики з фізичними та юридичними особами; незаконне перерахування грошових коштів з рахунків юридичних осіб, а також незаконне надання кредитів юридичним особам. Внаслідок вказаних злочинних дій відповідачем ОСОБА_4 по договору позики (поворотно-фінансової допомоги) від 16 травня 2008 року фактично було завдані збитки ВАТ «Новопавлівський гранітний карєр» та ОСОБА_6 на загальну суму 3 млн.грн. та вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст. 365, ч.5 ст.191 КК України (а.с.9-102).

Рішенням Нікопольского міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року (справа № 182/4419/14- ц), залишеним без змін апеляційним судом Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року та ухвалою суду касаційної інстанції від 19 березня 2015 року, стягнуто з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на користь ВАТ «Новопавлівський гранітний карєр» 1 млн.грн. та вирішено питання про розподіл судових витрат. (а.с.103-114).

На виконання постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві від 28 серпня 2015 року про примусове виконання рішення суду позивачем на користь ПАТ «Новопавлівський гранітний карєр» сплачено 1003654 грн. ( а.с.118-120).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що між позивачем та ПАТ «Новопавлівський гранітний карєр» існують договірні правовідносини стосовно договору позики, тому підстави для стягнення коштів відсутні.

Однак, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Частиною 1 статті 134 Кодексу законів про працю визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Отже, з огляду на підстави та обґрунтування заявленого позивачем позову до ОСОБА_4 саме в порядку регресу, оскільки виплатили кошти за судовим рішенням у звязку із спричиненням шкоди, в порядку кримінального провадження ПАТ «Новопавлівський гранітний карєр» було визнано потерпілим від злочину завданого відповідачем, як співробітником ПАТ «Промінвест Банк».

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права, як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata остаточні рішення національних судів не мають ставитися під сумнів.

Частиною 3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.11.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційної та касаційної інстанції ( справа 182/4419/14-ц) стягнуто з ПАТ «Промінвест Банк» на користь ПАТ «Новопавлівський гранітний карєр» матеріальні збитки завдані злочином у сумі 1000000 грн. та на користь держави судовий збір 3654 грн. Даними рішеннями стягнуто з ПАТ «Промінвест Банк» суми у відшкодування шкоди, завданої за не договірними зобовязаннями, тому висновок суду першої інстанції про відсутність між ПАТ «Промінвест Банк» та ПАТ «Новопавлівський гранітний карєр» договірних зобовязань є помилковим.

У позивача виникло право на стягнення в порядку регресу, після виплати коштів за судом рішенням, з винної особи ОСОБА_4 в порядку ст.1191 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу сплачених сум помилковим, таким, що не відповідає матеріалам справи та вимогам законодавства, тому рішення суду першої інстанції на підставі положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином в порядку регресу.

Частиною 3 ст.88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 12789грн., виходячи з розрахунку ( 1218х5 =6090+ 6699 ).

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.1,3,4 ст. 309, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» матеріальну шкоду, завдану злочином в порядку регресу у розмірі 1003654 грн. ( один мільйон три тисячі шістсот пятдесят чотири гривні).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції в сумі 12789грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: