Справа № 161/2954/17
Провадження № 2/161/1714/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.

при секретарі Шолом С.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, третя особа: Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що 23 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №ML-А00/055/2007.

Відповідно до умов Кредитного договору позивач надав відповідачу грошові кошти на загальну суму 71702, 00 доларів США.

В якості забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між банком та ОСОБА_3 був укладений договір натсупної іпотеки №PCL-A00/068/2007 від 24.04.2007 року, що посвідчений у цей день приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за номером 811.

Згідно договору іпотеки, відповідачем було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира загальною площею 54,1 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27.05.2011 року та договору відступлення права вимоги від 27.05.2011 року ПАТ «ОТП Банк» у відповідності ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №ML-А00/055/2007 від 23.04.2007 року, та договором наступної іпотеки №РСL-А00/068/2007 від 24.04.2007 року.

Таким чином, до ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо вимоги до боржників за вищезазначеними договорами.

TзOB «ОТП Факторинг Україна», як іпотекодержатель, разом, як іпотекодавцем реалізації дійшли згоди щодо реалізації заставного майна і погашення заборгованості за кредитним договором. Проте, позивачу стало відомо,що на вищезазначене майно, що перебуває в іпотеці TзOB «ОТП Факторинг Україна», Державною виконавчою службою накладено арешти.

Позивач вказує, що заборгованість позичальника щоденно зростає, але він не може задовольнити свої вимоги шляхом добровільного продажу майна, оскільки на майно відповідача накладено арешти: 25.03.2015 року постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_5 накладено арешт на все майно та оголошено заборону на його відчуження (номер запису про обтяження 9203059); 03.03.2016 року постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_5 накладено арешт на все майно та оголошено заборону на його відчуження (номер запису про обтяження 14039431); 08.11.2010 року постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_6 накладено арешт на все майно та оголошено заборону на його відчуження (номер запису про обтяження 10484746); 25.03.2012 року постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_7 накладено арешт на все майно та оголошено заборону на його відчуження (номер запису про обтяження 12121795).

Позивач, вважає, що вищевказаними постановами про арешт майна боржника порушено його права, як іпотекодержателя за договорами іпотеки.

Просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно: двокімнатну квартиру загальною площею 54,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_3

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились за наявними матеріалами справи.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення

Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 23 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №ML-А00/055/2007 (а.с. 4-7).

Відповідно до умов Кредитного договору позивач надав відповідачу грошові кошти на загальну суму 71702, 00 доларів США.

В якості забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між банком та ОСОБА_3 був укладений договір натсупної іпотеки №PCL-A00/068/2007 від 24.04.2007 року, що посвідчений у цей день приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за номером 811 (а.с. 8-11).

Згідно договору іпотеки, відповідачем було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира загальною площею 54,1 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27.05.2011 року та договору відступлення права вимоги від 27.05.2011 року ПАТ «ОТП Банк» у відповідності ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №ML-А00/055/2007 від 23.04.2007 року, та договором наступної іпотеки №РСL-А00/068/2007 від 24.04.2007 року.

Таким чином, до ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо вимоги до боржників за вищезазначеними договорами.

Судом також встановлено, що TзOB «ОТП Факторинг Україна», як іпотекодержатель, разом, як іпотекодавцем реалізації дійшли згоди щодо реалізації заставного майна і погашення заборгованості за кредитним договором. Проте, позивачу стало відомо,що на вищезазначене майно, що перебуває в іпотеці TзOB «ОТП Факторинг Україна», Державною виконавчою службою накладено арешти.

З матеріалів справи вбачається, що на все майно ОСОБА_3 накладено арешти постановами 25.03.2015 року постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_5 накладено арешт на все майно та оголошено заборону на його відчуження (номер запису про обтяження 9203059); 03.03.2016 року постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_5 накладено арешт на все майно та оголошено заборону на його відчуження (номер запису про обтяження 14039431); 08.11.2010 року постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_6 накладено арешт на все майно та оголошено заборону на його відчуження (номер запису про обтяження 10484746); 25.03.2012 року постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_7 накладено арешт на все майно та оголошено заборону на його відчуження (номер запису про обтяження 12121795) (а.с. 29-31).

Ст. 572 Цивільного кодексу України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Ст. 16 цього Закону передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, то з моменту його укладення.

Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про заставу» якщо в результаті видання органом державної виконавчої влади чи органом місцевого і регіонального самоврядування акта, який не відповідає чинному законодавству, порушуються права заставодержателя або інших осіб щодо володіння, користування та розпорядження предметом застави, такий акт визнається недійсним судом.

Як вбачається зі змісту ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» накладення арешту на майно є одним з етапів звернення стягнення на нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 вищезазначеного Закону звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та звільнити з-під арешту нерухоме майно: двокімнатну квартиру загальною площею 54,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 210,215 ЦПК України, ст. 572 ЦК України, Законом України «Про заставу», Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно: двокімнатну квартиру загальною площею 54,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Олексюк А.В.