АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2014 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_1 про звернення стягнення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_1 про звернення стягнення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до умов кредитно-заставного договору № DOMGAK92430007 від 25.04.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 15938,51 дол. США зі сплатою за користування ним 11,04% відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.04.2015 року. Відповідно до даного договору в заставу передано автомобіль OPEL, модель: ASTRA 0TGF69, рік випуску 2008, тип ТЗ: легковий седан № кузова/шасі: Y6D0TGF698X019144, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1

Зобов»язання ОСОБА_1 за кредитним договором № DOMGAK92430007 від 25.04.2008 року були забезпечені укладеним з відповідачем ПАТ "А-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року.

З урахуванням викладеного позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DOMGAK92430007 від 25.04.2008 року - в розмірі 14 101,95 дол. США, що відповідно до повідомлення НБУ складає 112 716,88 грн. здійснити вилучення та звернути стягнення на предмет застави, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі продажу будь яким способом з іншою особою - покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по Свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, стягнути з відповідачів солідарно 10 000,00 грн.; ОСОБА_1 витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200,00 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2014 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_1 про звернення стягнення відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку.

Згідно ст.1054 ЦК України, обов'язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

У судовому засіданні встановлено, що 25.04.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитно-заставний договір № DOMGAK92430007 від 25.04.2008 року, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 15 938,51 дол. США зі сплатою за користування ним 11,04% відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.04.2015 року.

Відповідно до даного договору у заставу передано автомобіль OPEL, модель: ASTRA 0TGF69, рік випуску 2008, тип ТЗ: легковий сєдан № кузова/шасі: Y6D0TGF698X019144, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1

Крім того, зобов»язання ОСОБА_1 по поверненню кредиту за кредитно-заставним договором № DOMGAK92430007 від 25.04.2008 року, були забезпечені і шляхом укладання з відповідачем ПАТ "А-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року.

Як зазначено позивачем, у звязку з неналежним виконанням відповідачкою ОСОБА_1 умов кредитно-заставного договору № DOMGAK92430007 від 25.04.2008 року виникла заборгованість, яка станом на 15.01.2013 року склала 14101,95 дол. США, у тому числі: заборгованість за кредитом 10428,65 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом 1632,78 дол. США; заборгованість по комісії за користування кредитом 235,53 дол. США.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 1103,68 дол. США.

Не погоджуючись з розміром заявлених позовних вимог представником відповідача надано копію заочного рішення Київського районного суду м. Донецька від 10 жовтня 2012 року, яким присуджено до стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № DOMGAK92430007 від 25.04.2008 року, яка станом на 05.10.2011 року становила 12617,71 дол. США та складалася з наступного: заборгованість за кредитом 11278,72 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом 623,09 дол. США; заборгованість по комісії за користування кредитом 66,43 дол. США.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 18,76 дол. США, штраф (фіксована частина) 31,36 дол. США, штраф (процентна складова) 599,35 дол. США (а.с.51), однак Банк не надав таке рішення суду та не підтвердив належним розрахунком заборгованості чи виконано дане рішення суду.

Представник відповідача звернув увагу суду на те, що на підставі п.3.4.1. Кредитно-заставного договору № DOMGAK92430007 від 25.04.2008 року Банк самостійно сплачував страхові платежі (відповідно до договору особистого страхування № DOMGLK92430007 від 25.04.2008 року та договору страхування наземного транспорту № DOMGAK92430007 від 24.04.2009 року, укладених між ЗАТ Страховою Компанією «Інгосстрах» та ОСОБА_1В.) замість позичальника, які були списані з особистого рахунку відповідача ОСОБА_1 Проте, відповідно до заочного рішення Київського районного суду м. Донецька від 12 вересня 2013 року вищевказані договір особистого страхування № DOMGLK92430007 від 25.04.2008 року та договір страхування наземного транспорту № DOMGAK92430007 від 24.04.2009 року укладених між ЗАТ Страховою Компанією «Інгосстрах» та ОСОБА_1 визнані недійсними (а.с.106), у звязку з чим необхідно зробити перерахунок заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку, суд правильно виходив з того, що позивачем не надано до суду відомостей щодо реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження, суду не надано заочне рішення Київського районного суду м. Донецька від 12 вересня 2013 року про визнання договору особистого страхування № DOMGLK92430007 від 25.04.2008 року та договору страхування наземного транспорту № DOMGAK92430007 від 24.04.2009 року укладених між ЗАТ Страховою Компанією «Інгосстрах» та ОСОБА_1 недійсними, крім того не надано деталізований розрахунок заборгованості як доказ правильності нарахування заборгованості за кредитно-заставним договором.

Доводи апеляційної скарги банку не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції позивач не надав і, відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України, розпорядився своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк" суд першої інстанції виходив з того, що дані правовідносини регулюються іншими нормами права та не можуть розглядатись з даним предметом позову, однак помилково не закрив провадження у справі в цій частині.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-745ц15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Вирішуючи спір, суд на вищевказані розяснення уваги не звернув, належним чином не перевірив чи підлягають заявлені вимоги позовної заяви розгляду за правилами цивільного судочинства та на порушення вимог ст. 12 ГПК України, помилково розглянув справу в частині позовних вимог банку до ПАТ "Акцент-Банк" в порядку цивільного судочинства.

Крім того, у суді апеляційної інстанції, на ухвалу суду від 18.07.2017 року про витребування доказів у зазначеній справі, якою було зобов»язано Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" надати:

-для огляду оригінал кредитної справи за Кредитно-заставним договором № DOMGAK92430007 від 25.04.2008 року укладеним між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_1, з обов»язковим наданням оригіналу Кредитно-заставного договору № DOMGAK92430007 від 25.04.2008 року;

-повну, розгорнуту виписку по особовому рахунку за Кредитно-заставним договором № DOMGAK92430007 від 25.04.2008 року з урахуванням спірного періоду та усіма зарахуваннями на виконання умов договору, у тому числі із зазначенням сум отриманих від продажу заставного майна;

-докази реалізації заставного майна з наданням належних доказів: кому продано та на підставі чого; суму продажу; яким чином було розподілено суму від продажу у погашення заборгованості;

-інформацію щодо реєстрації в Державному реєстрі відомостей щодо звернення стягнення на предмет обтяження автомобіля OPEL, модель: ASTRA 0TGF69, рік випуску 2008, тип ТЗ: легковий седан № кузова/шасі: Y6D0TGF698X019144, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1;

-інформацію щодо виконання рішення Київського районного суду м. Донецька від 10.10.2012 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № DOMGAK92430007 від 25.04.2008 року, яка станом на 05.10.2011 року становила 12617,71 дол. США та складалася з наступного: заборгованість за кредитом 11278,72 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом 623,09 дол. США; заборгованість по комісії за користування кредитом 66,43 дол. США.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 18,76 дол. США, штраф (фіксована частина) 31,36 дол. США, штраф (процентна складова) 599,35 дол. США та належним чином завірену копію рішення.

17.10.2017 року було отримано відповідь від позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» про неможливість надати витребувані докази. Відповіддю було зазначено, що місцем укладення договору № DOMGAK92430007 від 25.04.2008 рокуроку є Донецька філія, відділення Приват-кафе , 83114, м. Донецьк, вул. Університетська, 138.

Матеріали кредитної справи за договором № DOMGAK92430007 від 25.04.2008 рокузберігались в архіві Донецького Регіонального Управління ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" за адресою: м. Макіївка, вул. Московська, 58.

Додатком до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" визначений перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, до яких, зокрема, відноситься м. Макіївка (Макіївська міська рада)

На теперішній час доля кредитної справи, витребуваних судом документів, що знаходились в матеріалах вказаної справи (у тому числі факт їх існування на теперішній час), ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" невідома, оскільки архів за вказаною адресою не працює з моменту окупації м. Макіївка та початку проведення Антитерористичної операції, а документи (у тому числі оригінали договорів та актів) після евакуації персонала були залишені у зоні АТО у зазначеному архіві.

У зв'язку з цим ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" не має можливості надати суду витребувані оригінали документів.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Інших позовних вимог, а ніж ті що були заявлені в суді першої інстанції, сторонами не заявлялось.

Апеляційний суд у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, ч. 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Інших доказів, а ніж ті, що знаходяться в матеріалах справи позивачем не надано.

З урахуванням вищевикладеного, колегія зазначає, що інших порушень матеріального чи процесуального закону судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк" та провадження у справі в цій частині закрити, оскільки розгляд даних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду, а в решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2014 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк".

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості - закрити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т. П. Красвітна

ОСОБА_2