У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,
Євграфової Є.П., Карпенко С.О.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Компанії «АМТ «Актив Метал Трейдінг Лімітед», Товариства з обмеженою відповідальністю «Восход Солар» про визнання правочинів недійсними,за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» Луньо Іллі Вікторовича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Актив-Банк» (далі - ПАТ КБ «Актив-Банк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Компанії «АМТ «Актив Метал Трейдінг Лімітед», Товариства з обмеженою відповідальністю «Восход Солар» (далі - ТОВ «Восход Солар») про визнання правочинів недійсними. В обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 07 листопада 2012 року між ПАТ КБ «Актив-Банк» та ТОВ «Восход Солар» було укладено кредитний договір № 1107/01 у вигляді відновлюваної кредитної лінії для надання кредитів у сумі, що не перевищує 10 млн. доларів США. З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором, 17 червня 2014 року між банком та Компанією «АМТ «Актив Метал Трейдінг Лімітед» було укладено договір застави майнових прав № 1107/01/S-3, 20 червня 2014 року укладено договір застави майнових прав № 1107/01/S-4 з ОСОБА_6, договір застави майнових прав № 1107/01/S-5 з ОСОБА_7, договір застави майнових прав № 1107/01/S-6 з ОСОБА_8 Відповідно до договорів застави, укладених між банком та відповідачами передбачена пряма заборона здійснювати відступлення права вимоги за предметом договору застави. 01 липня 2014 року до банку надійшли повідомлення позичальника ТОВ «Восход Солар» про укладення договорів відступлення права вимоги від 16 червня 2014 року, відповідно до умов яких він став кредитором ПАТ КБ «Актив-Банк» за договорами строкових вкладів, які були предметом застави за договорами, укладеними банком та заставодавцями ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Компанією «АМТ «Актив Метал Трейдінг Лімітед». Банк просив суд визнати недійсними договір відступлення права вимоги від 16 червня 2014 року, укладений між ОСОБА_6 та ТОВ «Восход Солар», договір від 16 червня 2014 року, укладений між ОСОБА_7 та ТОВ «Восход Солар», договір від 16 червня 2014 року, укладений між ОСОБА_8 та ТОВ «Восход Солар» та договір від 16 червня 2014 року, укладений між компанією «АМТ «Актив Метал Трейдінг Лімітед» та ТОВ «Восход Солар».

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Актив Банк» в частині визнання недійсними договорів відступлення права вимоги, а саме: договору від 16 червня 2014 року, укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ «Восход Солар», договору від 16 червня 2014 року, укладеного між ОСОБА_7 та ТОВ «Восход Солар», договору від 16 червня 2014 року, укладеного між ОСОБА_8 та ТОВ «Восход Солар» відмовлено. В іншій частині позовних вимог провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Актив-Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Актив-Банк» Луньо І.В. просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що 07 листопада 2012 року між ПАТ КБ «Актив-Банк» та ТОВ «Восход Солар» було укладено кредитний договір № 1107/01 у вигляді відновлюваної кредитної лінії для надання кредитів у сумі, що не перевищує 10 млн. доларів США.

З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором, 17 червня 2014 року між банком та компанією «АМТ «Актив Метал Трейдінг Лімітед» було укладено договір застави майнових прав № 1107/01/S-3. Відповідно до пункту 3.1 договору застави, предметом застави є майнові права, належні заставодавцю компанії «АМТ «Актив Метал Трейдінг Лімітед», відповідно до договору № 1227/04ю банківського вкладу (депозитний вклад з щомісячною сплатою процентів) від 27 грудня 2012 року, договору № ДЮО-О1-О1815 банківського вкладу (депозитний вклад з щомісячною сплатою процентів) від 13 червня 2014 року, договору № ДЮО-О1-О1816 банківського вкладу (депозитний вклад з щомісячною сплатою процентів) від 13 червня 2014 року, договору № 1112/01ю банківського вкладу (депозитний вклад з щомісячною сплатою процентів) від 12 листопада 2008 року.

20 червня 2014 року між банком та ОСОБА_6 укладено договір застави майнових прав № 1107/01/S-4. В пункті 3.1 цього договору зазначено, що, предметом застави є майнові права, належні заставодавцю ОСОБА_6 відповідно до договору № ДФО-01-169017 строкового вкладу «Актив прибутковий» від 05 березня 2014 року, договору № ДФО-01-168987 строкового вкладу «Актив прибутковий» від 05 березня 2014 року, договору № ДФО-37-147867 строкового вкладу від 22 липня 2013 року.

20 червня 2014 року між банком та ОСОБА_7 укладено договір застави майнових прав № 1107/01/S-5. Пунктом 3.1 цього договору передбачено, що предметом застави є майнові права, належні заставодавцю ОСОБА_11відповідно до договору № ДФО-О1- 177044 строкового вкладу «Актив прибутковий» від 13 травня 2014 року, договору № ДФО-О1 -180831 строкового вкладу «Актив прибутковий» від 11 червня 2014 року.

20 червня 2014 року між банком та ОСОБА_8 укладено договір застави майнових прав № 1107/01/S-6. За змістом пункту 3.1 договору застави предметом застави є майнові права, належні заставодавцю ОСОБА_8відповідно до договору № ДФО-37- 373714 строкового вкладу від 01 квітня 2014 року, договору № ДФО-37-173719 строкового вкладу від 01 квітня 2014 року, договору № ДФО-37-173723 строкового вкладу від 01 квітня 2014 року, договору № ДФО- Б7-173715 строкового вкладу від 01 квітня 2014 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 грудня 2014 року № 158 було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Актив-Банк» та призначено уповноважену особу Фонду ОСОБА_12 строком на один рік з 24 грудня 2014 року по 23 грудня 2015 року.

16 червня 2014 року на підставі договорів про відступлення права вимоги, відповідно до яких компанія «АМТ «Актив Метал Трейдінг Лімітед», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відступили ТОВ «Восход Солар» право вимоги, належне первісному кредиторові й ТОВ «Восход Солар» стало кредитором за договорами, укладеними компанією «АМТ «Актив Метал Трейдінг Лімітед» з ПАТ КБ «Актив-Банк»: № 1227/04ю банківського вкладу (депозитний вклад з щомісячною сплатою процентів) від 27 грудня 2012 року, № ДЮО-О1-О1816 банківського вкладу депозитний вклад з щомісячною сплатою процентів) від 13 червня 2014 року; за договорами, укладеними ОСОБА_6з ПАТ КБ «Актив-Банк»: № ДФО-01-169017 строкового вкладу «Актив прибутковий» від 05 березня 2014 року, № ДФО-О1-168987 строкового вкладу «Актив прибутковий» від 05 березня 2014 року, № ДФО-37-147867 строкового вкладу від 22 липня 2013 року; за договорами укладеними ОСОБА_7з ПАТ КБ «Актив-Банк»: № ДФО-01-177044 строкового вкладу «Актив прибутковий» від 13 травня 2014 року, № ДФО-О1-180831 строкового вкладу «Актив прибутковий» від 11 червня 2014 року та за договорами, укладеними ОСОБА_8з ПАТ «КБ «Актив-Банк»: № ДФО-37-173714 строкового вкладу від 01 квітня 2014 року, № ДФО-37-173719 строкового вкладу від 01 квітня 2014 року, № ДФО-37-173723 строкового вкладу від 01 квітня 2014 року, № ДФО-37-173715 строкового вкладу від 01 квітня 2014 року.

На час укладення договорів застави, заставодавці вже відступили право вимоги за договорами банківських вкладів ТОВ «Восход Солар»: договір застави майнових прав з «АМТ «Актив Метал Трейдінг Лімітед» укладено 17 червня 2014 року, а з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 договори застави укладені 20 червня 2014 року. Договори ж відступлення права вимоги укладені 16 червня 2014 року.

17 червня 2014 року банку направлено повідомлення про відступлення права вимоги., які позивач отримав 01 липня 2014 року, з яких стало відомо, що позичальник ТОВ «Восход Солар» уклав договора відступлення права вимоги від 16 червня 2014 року, відповідно до умов яких він став кредитором ПАТ КБ «Актив-Банк» за договорами строкових вкладів, які були предметом застави за договорами, укладеними банком та заставодавцями ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, компанією «АМТ «Актив Метал Трейдінг Лімітед».

Відповідно до ст. 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

За змістом ст. ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, визначився з характером спірних правовідносин, встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у рішенні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції обґрунтовано зауважено, що оспорені договори відступлення права вимоги є укладеними з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору, тобто з 16 червня 2014 року.

Таким чином, на дати укладення договорів застави майнових прав 17 червня 2014 року та 20 червня 2014 року, заставодавці не володіли майновими правами на предмети застави - банківські вклади, право вимоги за договорами 16 червня 2014 року було відступлене на користь ТОВ «Восход Солар».

Зобов'язання заставодавців - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Компанії «АМТ «Актив Метал Трейдінг Лімітед», визначені пунктами 4 відповідних договорів застави майнових прав, не здійснювати уступки права вимоги (майнового права), що є предметом застави, не має правового значення для володільця майнових прав ТОВ «Восход Солар» за відступленими правами вимоги за договорами банківських вкладів, оскільки останнє не є стороною цих договорів застави майнових прав.

Зважаючи на те, що на договори відступлення права вимоги, які є предметом спору у цій справі, не розповсюджується заборона на їх здійснення, передбачена договорами застави майнових прав та положеннями Закону України «Про заставу», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання цих договорів відступлення права вимоги недійсними.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, апеляційний суд, дотримуючись вимог ст.ст. 303, 315 ЦПК України, погодився з висновками суду першої інстанції та дійшов правильного висновку про те, що у даній справі не встановлено, що у договорах банківських вкладів передбачена заборона заміни кредитора у зобов'язанні. Чинним законодавством, що регулює правовідносини у сфері банківських вкладів такої заборони також не встановлено.

Доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права в частині відмови у визнанні недійсними оспорюваних правочинів не знайшли свого підтвердження в ході перегляду справи судом касаційної інстанції, адже оспорювані договори відступлення права вимоги були укладені до укладення договорів застави.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, які стосуються правовідносин, що виникли між юридичними особами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на те, що спір щодо недійсності оспорюваних правочинів, що виник між юридичними особами не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд касаційної інстанції у касаційному порядку не перевіряє в межах касаційної скарги законність та обґрунтованість судових рішень, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права в цій частині.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» Луньо Іллі Вікторовича відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Є.П.Євграфова
О.І. Євтушенко
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко