Справа № 0915/2988/12
Провадження № 22-ц/779/1791/2017
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Максюта
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Пнівчук О.В., Василишин Л.В.,

секретаря Турів О.М.,

з участю апелянта ОСОБА_1, державного виконавця Григорківа С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду від 27 жовтня 2017 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність головного державного виконавця Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність головного державного виконавця Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 зазначивши, що у провадженні державного виконавця перебуває виконавче провадження ВП №54587863 по виконанню виконавчого листа Тисменицького районного суду у справі № 0915/2988/12 про стягнення з неї коштів, яке відкрито 31 серпня 2017 р., та виконавче провадження ВП № 47997723 також по виконанню зазначеного виконавчого листа, за яким не вчинено дій, які б свідчили про закінчення виконавчого провадження відповідно до вимог чинного законодавства. 02 вересня 2017 р. цим же виконавцем всупереч чинному законодавству відкрилося нове виконавче провадження щодо того ж виконавчого листа № 0915/2988/12, виданого Тисменицьким районним судом 18.04.2013 року. Таким чином, на виконанні у головного державного виконавця Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 знаходяться два ідентичних виконавчих провадження, де вона як боржник повинна повернути подвійну суму боргу. Постанова про відкриття виконавчого провадження від 31.08.2017р. винесена із порушенням чинного законодавства та вимог Інструкції щодо винесення та оформлення виконавчого документу, оскільки відповідно до розпорядження Міністерства України виконавчі дії, здійснення яких розпочато до 05.10.2016р. завершуються в порядку, що діяв до 05.10.2016р., після 05.10.2016р. виконавчі дії здійснюються відповідно до нового Закону, а стягнення за ідентичним документом чи звернення за ідентичними вимогами, зокрема заявою стягувача за виконавчим листом від 18.04.2014 року, чинним законодавством не допускається; неправомірно державний виконавець вирішив питання про стягнення з неї виконавчого збору. Вважає документ нікчемним, а дії державного виконавця завдають їй значної шкоди, порушують її конституційне право на працю, здійснення підприємницької діяльності, здоров»я. Просила визнати неправомірними дії головного державного виконавця Тисменицького районного ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 31.08.2017 р. у виконавчому провадженні ВП № 54587863 по виконанню виконавчого листа Тисменицького районного суду № 0915/2988/12 про стягнення з ОСОБА_1 коштів; визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Григорківа С.І. від 31.08.2017 р. про відкриття виконавчого провадження№ 54587863.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 27 жовтня 2017 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на грубе порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що оспорювана постанова від 31.08.2017 року підлягає скасуванню як така, що винесена з порушенням чинного законодавства та вимог інструкції щодо винесення та оформлення виконавчого документу, оскільки у провадженні ВП №47997723 по виконанню виконавчого листа Тисменицького районного суду по справі №0915/2988/12 державним виконавцем не вчинено дій, які б свідчили про закінчення виконавчого провадження відповідно до вимог чинного законодавства.

Також судом застосованоположення Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діє з 05.10.2016 року, що є неприпустимим, оскільки виконавчі дії здійснення яких розпочато до 05.10.2016 року завершуються у порядку, що діяв до цієї дати.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що стягувачем перервано трьохрічнийстрок давності для предявлення виконавчого документа, оскільки відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції,чинній до 05.10.2016 року) строк давності предявлення виконавчого документа встановлено один рік, чим стягувач скористався у 2015 році. Також суд проігнорував той факт, що виконавче провадження повинно бути завершено за спливом строку,передбаченого законом для відповідного виду стягнення (три роки) з моменту вступу в законну силу рішення суду від 03.04.2013 року. І стягувач має право предявити до виконання тільки за судовим рішенням щодо поновлення строків предявлення до виконання рішення суду за новим виконавчим листом та із застосуванням чинного законодавства від 05.10.2016 року.

Просила скасувати ухвалу суду та постановити ухвалити нову, якою задовольнити її скаргу.

Вислухавши апелянта та головногодержавного виконавця Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2, доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її необґрунтованою, виходячи з наступних підстав.

В силу ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з положень ст.387 ЦПК України та ст.ст. 12,26,27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, встановивши, що 31.08.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом Тисменицького районного суду Івано-Франківської області №0915/2988/12 від 18.04.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів за договором позики та судових витрат, який стягувачем повторно предявлено до виконання, що стало підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з чим дійшов висновку про необґрунтованість скарги ОСОБА_1.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на виконанні у Тисменицькому районному відділі державної виконавчої служби в Івано-Франківській області знаходиться виконавчий лист Тисменицького районного суду Івано-Франківської області № 0915/2988/12 від 18.04.2013 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів в сумі 88345,60 грн. за договором позики та 883,45 грн. судових витрат.

Постановою головного державного виконавця ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Григорків С.І. від 31.08.2017 р. відкрито виконавче провадження ВП № 54587863 по даному виконавчому документу на підставі заяви стягувача. Зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця в розмірі 8922, 9 грн. (а.с.5).

З оглянутих апеляційним судом матеріалів виконавчого провадження №47997723 встановлено, що 01 липня 2015 року ОСОБА_3 (стягувач) звернувся до начальника ВДВС Тисменницького РУЮ із заявою, зареєстрованою 01.07.2015 року за №2449/04-20, у якій просив виконати виконавче провадження №0915/2988/12 від 18.04.2013 року про стягнення з ОСОБА_4 боргу в сумі 89229,05 грн. (а.с.87).

02 липня 2015 року головним державним виконавцем ВДВС Тисменницького РУЮ ОСОБА_2 розглянуто заяву про примусове виконання від 01.07.2015 року та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.88).

У виконавчому провадженні здійснювалися виконавчі дії, які відображені у постанові про наслідки перевірки виконавчого провадження начальником Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області від 13.06.2017р. (а.с. 92-93) .

Згідно відповіді заявнику ОСОБА_4, направленої 13.09.2017р. начальником ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_5, 31.05.2016р. державним виконавцем виносилася постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, яка не роздруковувалася та в матеріалах справи відсутня, яку скасовано 24.04.2017р. без зазначення причин скасування (а.с.16 зворт).

У судовому засіданні встановлено, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 31.05.2016р. скасована була самим же державним виконавцем на підставі постанови від 24.04.2017р. А ухвалою Тисменницького районного суду від 27 жовтня 2017 року визнано неправомірними дії головного державного виконавця Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 при винесенні постанови від 24.04.2017 р. про скасування процесуального документу у виконавчому провадженні № 47997723. Визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 від 24.04.2017 р. про скасування процесуального документу у виконавчому провадженні № 47997723 (а.с.100-101).

Після 31.05.2016р. фактично виконавчі дії продовжувалися і виконавчий документ стягувачу на підставі постанови від 31.05.2016р. повернутий не був.

27 лютого 2017 року стягувач ОСОБА_3 звернувся із заявою до начальника ВДВС Тисменницького РУЮ (зареєстрована 27.02.2017 року за №841) про видачу копій документів, які підтверджують хід виконання рішення суду від №0915/2988/12 щодо ОСОБА_4, яка свідомо ухиляється від виконання рішення. (а.с.89)

16 травня 2017 року головним державним виконавцем Тисменницького РВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Григорківим С.І. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв»язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. При тому у постанові зазначено, що стягнень не проводилось,обмеження та арешти не припинялись,виконавчий документ може бути повторно предявлений для виконання в строк до 16.05.2020 року (а.с.90-91).

Виконавчий документ у матеріалах цього виконавчого провадження відсутній.

13 червня 2017 року начальником Тисменницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_6 при розгляді законності виконавчого провадження №47997723 винесено постанову про наслідки перевірки виконавчого провадження, якою визнано дії головного державного виконавця Тисменницького районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо виконавчого провадження №47997723, вчинені з порушенням Закону України «Про виконавче провадження». Скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.05.2017 року. Зобовязано головного державного виконавця Тисменницького районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 усунути допущені порушення та вжити невідкладних для своєчасного та повного, реального виконання виконавчого листа №0915/2988/12 від 18.04.2013 року, а саме здійснити вихід за адресою вказаною у виконавчому документі, для перевірки майнового стану боржника (а.с.79-80, 92-93).

Крім того, ухвалою Тисменницького районного суду від 15 листопада 2017 року, яка набрала законної сили 21.11.2017 р., за скаргою ОСОБА_1 визнано неправомірними дії головного державного виконавця Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 при винесенні постанови від 16.05.2017 р. про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 47997723.Визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 від 16.05.2017 р. про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 47997723. (а.с.74).

29 серпня 2017 року виконуючого обовязки начальника Тисменницького РВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області винесено постанову про скасування процесуального документу, якою скасовано постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 16.05.2017 року, що видав ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №47997723 (а.с.94-95).

29 серпня 2017 року постановою про наслідки перевірки виконавчого провадження виконуючого обов»язки начальника Тисменницького районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області при розгляді законності виконавчого провадження №47997723 встановлено, що станом на 29.08.2017 року виконавче провадження повернуто стягувачу на підставі п.2 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» та постановлено визнати дії головного державного виконавця Тисменницького районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо виконавчого провадження №47997723, вчинені з порушенням Закону України «Про виконавче провадження». Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.05.2017 року. Зобовязати головного державного виконавця усунути допущені порушення Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.81-82).

З оглянутих апеляційним судом матеріалів виконавчого провадження №5458863, встановлено, що28 серпня 2017 року ОСОБА_7 звернувся із заявою до начальника ВДВС Тисменницького РУЮ про прийняття до виконання виконавчого листа №0915/2988/12 від 18.04.2013 року, яку цього ж дня зареєстровано Тисменницьким РВ ДВС за №4614 (а.с.83).

У матеріалах виконавчого провадження наявний виконавчий документ (виконавчий лист), виданий 18 квітня 2013 року Тисменницьким районним судом (справа №01915/2988/12, провадження №2/0915/1085/12) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 88345 грн. 60 коп. боргу за договором позики та 883 грн. 45 коп. судових витрат, а всього 89229 грн.05 коп. У відмітках державного виконавця про виконання рішення або рішення або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення зазначено: 17.06.2015 року п.4 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження» головний державний виконавець Григорків С.І., арешт не знімався, стягнення проводилось. 16.05.2017 року п.2 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» головний державний виконавець Григорків С.І. (а.с.77-78)

31 серпня 2017 року головним державним виконавцем Тисменницького РВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Григорківим С.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного виконавчого листа, зобовязавши боржника подати декларацію про доходи та майно та попередивши про відповідальність за їх неподання або внесення неправдивих відомостей, а також постановив стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 8922,9 грн. (а.с.84)

Відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Провадження з виконання судових рішень є завершальною і невідємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі.

Отже, основним завданням реалізації права на справедливий суд після ухвалення судового рішення є його виконання у добровільному чи примусовому порядку.

З 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, згідно п.п. 5,6 та 7 Прикінцевих та перехідних положень якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Підстави та строк повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання передбачені у частині 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, початок примусового виконання рішення, у тому числі підстави для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження передбачені у ст.26 зазначеного Закону.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016р. за № 1302/29432, затверджена Інструкція з організації примусового виконання рішень, з наступними доповненнями та змінами, у тому числі, яка прийняті з урахуванням набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, якою передбачений порядок передачі виконавчих документів та виконавчих проваджень (розділи VI та V відповідно на час винесення державними виконавцями постанов від 25 грудня 2015 року та повідомлень від 03 листопада 2016 року.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.12.2016 року, чинній на час відкриття виконавчого провадження) державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно положень частини 5 зазначеної статті виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За змістом частини 1 та 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Враховуючи ті обставини, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 31 травня 2016 року державним виконавцем направлена разом із виконавчим документом не була, після цієї дати фактично державним виконавцем здійснювалися виконавчі дії, а виконавчий документ повернутий апелянту був фактично га підставі постанови державного виконавця від 16 травня 2017 року, тому доводи апелянта про пропуск строку пред»явлення виконавчого документа стягувачем не заслуговують на увагу. Неправомірні дії та рішення державного виконавця не можуть бути підставою для обмеження прав стягувача у виконавчому провадженні на здійснення належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Судом об»єктивно встановлено, що виконавче провадження № 47997723 завершено, мета його, яка полягає у виконанні рішення суду, не досягнута, боржником на користь стягувача сума боргу не сплачена взагалі, а також не стягувався і виконавчий збір.

Компетентними органами визнані дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 47997723 неправомірними та зобов»язано його виконувати виконавчий документ.

На підставі заяви стягувача після повернення виконавчого провадження повторно відкрито виконавче провадження №5458863, у якому міститься виконавчий документ і виконується саме це виконавче провадження, тому доводи апелянта про подвійне стягнення суми боргу також є безпідставними.

Постанова державного виконавця відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Сума виконавчого збору розрахована відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, порушень Закону України «Про виконавче провадження» під час винесення постанови про виконавче провадження державний виконавець не допустив і жодним чином вона не порушує права боржника та направлена на забезпечення дотримання прав стягувача.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження постановлена у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання апелянта на те, що державний виконавець при стягненні виконавчого збору позиціонує себе у якості приватного виконавця не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки стягнення виконавчого збору у разі виконання виконавчого документа приватним виконавцем взагалі не передбачено, а наявність у бланку постанови посилання щодо приватного виконавця не має значення у даному випадку а ні для виконання виконавчого документа, а ні для вирішення спору та не може бути підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Тисменицького районного суду від 27 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_8

ОСОБА_9