АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/740/17 Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого Склярської І.В.

суддів: Пузанової Л.В.

ОСОБА_2

секретар Чертков Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про повернення безпідставно набутого майна , -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року ОСОБА_5 звернувся з позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_4 на його користь 138 000 дол. США, які є його заробітною платою за роботу , яка перераховувалася на банківський рахунок його матері.

Також подав до суду заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що його відносини з матірю, відповідачем по справі, погіршилися, вона відмовляється повернути йому грошові кошти, які були ним зароблені в закордонних рейсах та намагається реалізувати нерухоме майно, що унеможливить виконання рішення суду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 січня 2017 рокузаяву про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на квартиру №19, яка розташована за адресою: м.Херсон, вул. Чорноморська,28-а та трикімнатну квартиру №125, яка розташована за адресою: м.Херсон, вул. Старостіна, 4, магазин продовольчих товарів, який знаходиться за адресоюм.Херсон, вул. Перекопська,25, які належать ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4, ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. В обґрунтування доводів посилається на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на недотримання заявником вимог ст. 151 ЦПК України. Ухвала суду першої інстанції не містить підстав для обрання такого виду забезпечення позову, як накладення арешту, не зазначено жодних обставин, якими підтверджувалося (належними та допустимими доказами), що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір , не зясував обсяг позовних вимог, не вмотивував постановлену ухвалу.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6, яка діє від імені ОСОБА_5, її доводи не визнала, ухвалу суду вважає законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність оскарженої ухвали вимогам цивільного процесуального закону, колегія суддів прийшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.152 ЦПК України та того, що вжиття заходів забезпечення позову необхідні для недопущення порушення прав, свобод і інтересів позивача.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України - суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

В силу ч.3 ст. 151 ЦПК України - забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а згідно ч.5 ст. 153 ЦПК України - про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року ( із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №2 від 12.06.2009 року) розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З надісланих до апеляційного суду матеріалів вбачається, що між сторонами існує спір щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 коштів в сумі 138000 доларів США.

Вживаючи заходи забезпечення позову, судом першої інстанції враховано, що між сторонами виник спір стосовно стягнення грошових коштів.

Обраний судом захід забезпечення позову відповідає вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України, змісту поданої заяви та є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і, як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, посилання відповідача на недоведеність належними та допустимими доказами реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують висновків суду щодо наявності підстав для застосування заходів забезпечення позову, які при цьому мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Також, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи щодо недоведеності позовних вимог належними та допустимими доказами, оскільки при вирішенні питання забезпечення позову, судом не здійснюється оцінка належності та допустимості доказів, наданих в обґрунтування позовних вимог.

Зважаючи на те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, та враховуючи негативний вплив і наслідки можливого відчуження зазначеного нерухомого майна відповідачем, який не позбавлений такого права, як власник за правовстановлюючими документами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням вимог закону, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

ОСОБА_2