Справа № 345/118/17
Провадження № 22-ц/779/1733/2017
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Мелінишин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Василишин Л.В., Томин О.О.

за участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Калуського міськрайонного суду від 10 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 10 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

На рішення суду ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального права. Вважає помилковим висновок суду щодо спливу позовної давності, який суперечить матеріалам справи та вимогам закону. Ототожнюючи поняття «договору» та «платіжної картки» суд не звернув увагу, що закінчення строку картки не свідчить про припинення договірних відносини між сторонами. А оскільки правовідносини сторін за цим договором не припинились, відповідно підлягали до задоволення вимоги банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами, нарахованими в межах останніх трьох років, а також про стягнення штрафу, нарахованого в межах останнього року, що передували зверненню банку до суду з позовом.

З цих підстав апелянт просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» доводи скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не зявилися будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає розглядові справи в їх відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 3 серпня 2007 року між ЗАТ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 2800 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 19,20 % річних (а.с.13-14). Термін дії кредитного ліміту збігається зі строком дії платіжної картки.

Вказаний договір укладено у формі заяви. За її змістом відповідач ознайомився і погодився з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку.

Відтак, згідно положення статті 634 ЦК України вказаний договір є договором приєднання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» покликався на те, що відповідач не виконував взяті на себе зобовязання, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2016 року допустив заборгованість в загальному розмірі 13 696,18 доларів США. З них: 2 748,04 доларів США - заборгованість за кредитом; 9 777,26 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 500,00 доларів США заборгованість по пені та комісії; 19,61 доларів США - штраф (фіксована частина); 651,26 доларів США - штраф (процентна складова), що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.8-12).

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що згідно судового наказу №2-н-1148, виданого Калуським міськрайонним судом 5 листопада 2008 року, з ОСОБА_1 стягнуто 2 748,04 доларів США заборгованості за кредитом та 721,44 доларів США заборгованості по відсотках за користування кредитом. Відтак, стягнення цих сум призведе до подвійного стягнення суми заборгованості за одним і тим же зобовязанням. Відмовляючи у стягненні відсотків за користування кредитом в розмірі 9 055,82 доларів США, а також штрафу та пені за порушення виконання зобовязань суд виходив з того, що банк пропустив строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, при цьому відповідач заявив про застосування позовної давності, що є підставою для відмови в позові в цій частині.

Такі висновки суду ґрунтуються на вимогах закону та відповідають встановленим обставинам справи, а тому колегія суддів погоджується з ними виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не погашав кредит, через що у нього виникла заборгованість за кредитним договором. У звязку із цим банк скористався своїм правом, передбаченим нормами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, звернувшись в 2008 році до суду із заявою про видачу судового наказу про дострокове стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 3469,48 доларів США (а.с.52,54). 5 листопада 2008 року Калуським міськрайонним судом видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 2 748,04 доларів США заборгованості за тілом кредиту (всієї суми кредиту достроково), 721,44 доларів США заборгованості по відсотках за користування кредитом (прострочені відсотки), а всього 3 469,48 доларів США (а.с.53).

Таку ж суму заборгованості по тілу кредиту заявлено банком до стягнення і в позові по даній справі.

А отже, місцевий суд прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 748,04 доларів США та 721,44 доларів США заборгованості по відсотках за користування кредитом.

Правильним є висновок суду першої інстанції щодо пропуску банком позовної давності про стягнення відсотків за користування кредитом в розмірі 9 055,82 доларів США, а також неустойки з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено, що картрахунок - це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці, платіжна картка - це спеціальний платіжній засіб у вигляді емітованої у встановленому законодавством порядку пластикової або іншого виду карточки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку платника або відповідно банківського рахунку з метою оплати вартості товару або послуг.

Згідно п.3.1. вказаних Умов та Правил для надання банківських послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає картку.

Відповідно до п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк.

Водночас, із Правил користування платіжною картою вбачається, що строк дії кредитного договору, кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки.

Як передбачено п. 3.1.1. Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

За змістом п 5.4. Правил користування платіжною картою встановлено, що погашення по Кредиту процентів відбувається щомісячно за попередній місяць, а тіла кредиту в повному обємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Таким чином, договором передбачено погашення щомісячними періодичними платежами відсотків за користування кредитом та в повному обсязі кредитного ліміту не пізніше закінчення строку дії кредитної картки.

У правовій позиції Верхового Суду України, викладеній у постанові № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зясовано, що на виконання умов договору позичальнику 27 серпня 2007 року видано картку № 191728 з терміном дії до 08/09 (а.с.82). Доказів про видачу ОСОБА_1 іншої кредитної картки за вищевказаним кредитним договором матеріали справи не містять.

Водночас матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості 4 січня 2017 року (ас.2-7). Тобто більше як через 3 роки, що є строком позовної давності.

Про застосування наслідків спливу позовної давності відповідачем заявлено в суді першої інстанції (а.с. 49-51).

З огляду на вищенаведене суд першої інстанції прийшов до правильного переконання про сплив позовної давності, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови в позові.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги пояснення представника апелянта щодо переривання строку позовної давності у звязку із поданням боржником заяви та укладенням між сторонами протоколу узгодження від 29 жовтня 2015 року, долученими в засіданні апеляційного суду.

В силу ч.1 ст. 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії , що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Тобто, за змістом цієї норми переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування постановленого рішення і ухвалення нового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313- 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» відхилити, а рішення Калуського міськрайонного суду від 10 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: Л.В. Василишин

ОСОБА_2