Справа № 157/1521/16-ц Провадження № 22-ц/773/471/17 Головуючий у 1 інстанції: Гордійчук В.М.
Категорія: 39 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В.В.,

з участю: секретаря Губарик К.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє від імені малолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_10 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_8, Карасинської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області про визнання заповіту недійсним, за апеляційною скаргою позивача на рішення Камінь-Каширського районного суду від 03 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_10, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті 08.11.2015 року ОСОБА_11, який є дідом ОСОБА_7, відкрилась спадщина, зокрема на належний йому житловий будинок з надвірним будівлями та спорудами по вул. Верхівській, 9 в с. Карпилівка Камінь-Каширського району Волинської області, та інше майно.

На випадок смерті ОСОБА_11 26.10.2010 року склав заповіт, яким заповів житловий будинок, земельну частку (пай) та грошові заощадження в Камінь-Каширському відділенні ощадбанку своєму онуку ОСОБА_7 Іншу земельну частку (пай) заповів своїй дочці, відповідачу по справі ОСОБА_3

Зазначає, що спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, відповідачі по справі ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_10, які, крім ОСОБА_8, не претендують на спадщину і написали відмову від своєї частки у спадщині на користь ОСОБА_3 Крім того, ОСОБА_4 є інвалідом по зору, а тому вважає, що він має відповідно до ст. 1241 ЦК України право на 1/12 частину спадщини.

У встановлений законом шестимісячний термін після смерті спадкодавця вона в інтересах сина звернулася із відповідною заявою до нотаріуса, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може у звязку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно.

З врахуванням збільшених позовних вимог (а.с.84) просила суд визнати за ОСОБА_7 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по вул. Верхівській, 9 в с. Карпилівка Камінь-Каширського району Волинської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_11, який помер 08.11.2015 року.

У поданій зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що при складанні оспорюваного заповіту були порушені вимоги Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів №22/5 від 25.08.1994 року. Зокрема, в заповіті відсутній напис «Посвідчувальний напис на заповіті», не зазначено про те, чи підписаний він ОСОБА_11 в присутності посадової особи, яка склала заповіт; чи особу заповідача встановлено, чи перевірено дієздатність, як цього вимагає посвідчувальний напис на заповіті, не зазначена сума стягнутого мита.

Оскільки на заповіті відсутній посвідчувальний напис, заповіт не був нотаріально посвідчений, він не має юридичної сили та не породжує жодних правових наслідків.

Крім цього, в заповіті не повністю зазначено місцезнаходження спадкового майна, не вказано його належності. Разом з тим, в заповіті не зазначено чиї заощадження заповідаються та кому вони належать.

Просила суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7, посвідчений 26.10.2010 року секретарем Карасинської сільської ради Камінь-Каширського району ОСОБА_12.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 03.02.2017 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1, яка діє від імені малолітнього ОСОБА_7, відмовлено за безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним заповіт, зареєстрований під № 65 від 26.10.2010 року, посвідчений секретарем Карасинської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області ОСОБА_12, який внесений в Спадковий реєстр під номером 54629307.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в розмірі 1640 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, яка діє від імені малолітнього ОСОБА_7 просила скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити, з підстав неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржуване рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову, виходячи з такого.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний заповіт є недійсним в силу того, що при посвідченні заповіту не було перевірено справжності підпису заповідача ОСОБА_11, не зясовано його дієздатності, посвідчувальний напис у ньому відсутній, він не прочитаний заповідачем вголос, крім цього, не повністю вказано адресу нерухомого майна, яке передається у спадок, тобто вказаний заповіт не відповідає вимогам ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220 ЦК України та процедурі його посвідчення, передбаченої Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, затвердженої Наказом Міністра юстиції України від 25.08.1994 року N 22/5, а тому підстави для визнання права власності на спадкове майно за ОСОБА_7, онуком померлого 08.11.2015 року ОСОБА_11, відсутні.

Однак до таких висновків місцевий суд прийшов з порушенням норм матеріального права та без повного зясування обставин, що мають значення для справи.

Так судом першої інстанції встановлено, що 08.11.2015 року помер ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ №177374 від 09.11.2015 року (а.с.6).

На випадок своєї смерті 26.10.2010 року ОСОБА_11 склав заповіт, яким житловий будинок по вул. Верхівській, 9 в с. Карпилівка Камінь-Каширського району Волинської області, земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0050106 та грошові заощадження, що зберігаються в Камінь-Каширському відділенні ощадбанку заповів своєму онуку ОСОБА_7, а земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0071735 заповів своїй дочці, відповідачу по справі ОСОБА_3 (а.с.33). Даний заповіт посвідчено секретарем Карасинської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області ОСОБА_12 та зареєстровано в реєстрі № 65.

Належність вказаного у заповіті від 26.10.2010 року майна спадкодавцю ОСОБА_11 на праві власності, зокрема житлового будинку по вул. Верхівській, 9 в с. Карпилівка Камінь-Каширського району Волинської області, підтверджується витягом з погосподарської книги № 7 за 2011-2015 роки Карасинської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, а також довідкою Карасинської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області № 101 від 02.02.2016 року (а.с.11, 69).

Суд першої інстанції у своїх висновках щодо недійсності згаданого заповіту вказував на те, що секретарем Карасинської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області ОСОБА_12 при його посвідченні не було перевірено справжності підпису заповідача ОСОБА_11, не зясовано його дієздатності, посвідчувальний напис у ньому відсутній, він не прочитаний заповідачем вголос, і крім цього, в ньому не повністю вказано адресу нерухомого майна, яке передається у спадок, як це передбачено п. п. 11, 12, абз. 4 п. 13, абз. 1 п. 18 та Додатком № 6 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, затвердженої Наказом Міністра юстиції України від 25.08.1994 року N 22/5, яка діяла на час посвідчення оспорюваного правочину.

Крім того, на підставі показань допитаних в якості свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14 суд прийшов до висновку, що оспорюваний заповіт був складений ОСОБА_11 під певним тиском, а не з повної волі заповідача, оскільки останній за їх свідченнями, скаржився на сина ОСОБА_15 та невістку, мав на обличчі ушкодження, навіть плакав, а тому за даних обставин він добровільно не міг скласти заповіт на користь сина позивача ОСОБА_7

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Згідно із ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до норм ст. 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є складення заповіту в письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними в ст. ст. 1251-1252 цього Кодексу.

Вимоги до форми заповіту, передбачені нормами ст. 1247 ЦК України, названі загальними, тому що вони стосуються як випадків посвідчення заповіту нотаріусом, так і іншими особами, яким законом надані такі повноваження. Специфіка ж посвідчення заповітів установлюється в нотаріальній процедурі, тобто Законом України «Про нотаріат», а іншими посадовими особами, в даному випадку секретарем сільської ради, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів (далі Інструкція), затвердженої Наказом Міністра юстиції України від 25.08.1994 року N 22/5, яка діяла на час посвідчення оспорюваного правочину.

Названі в указаній статті вимоги мінімально необхідні, а їх недотримання є підставою для визнання заповіту нікчемним.

Підпунктом 2 абз. 2 п. 1 Інструкції передбачено, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів окрім дій, передбачених у частині першій цієї статті, вчиняють також такі нотаріальні дії: 1) посвідчують заповіти; 2) посвідчують довіреність; 3) засвідчують вірність копій документів і виписок з них; 4) засвідчують справжність підпису на документах.

У відповідності до п. 11 Інструкції при посвідченні заповітів, довіреностей та засвідченні справжності підпису на документах перевіряється справжність підписів громадян, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії.

Пунктом 13 цієї Інструкції визначено, що нотаріально посвідчувані заповіти, довіреності, заяви та інші документи підписуються у присутності посадової особи виконавчого комітету, яка вчиняє нотаріальну дію.

Якщо громадянин, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії, неписьменний або сліпий, посадова особа виконавчого комітету, крім того, зобов'язана прочитати йому текст документа і зробити про це на документі відмітку. Якщо сліпий громадянин письменний, він сам підписує документ.

Відповідно п. 18 згаданої Інструкції нотаріальне посвідчення заповітів та довіреностей, засвідчення вірності копій документів і виписок з них, справжності підпису на документах здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою виконавчого комітету з прикладенням гербової печатки виконавчого комітету Ради народних депутатів (додатки NN 6 - 27).

Форма посвідчувального напису для заповітів визначена у Додатку № 6 Інструкції.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний заповіт відповідає встановленим ст. 1247 ЦК України вимогам, а саме: він складений у письмовій формі, в ньому зазначено місце та час його складення, заповіт особисто підписаний заповідачем та посвідчений секретарем Карасинської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області ОСОБА_12, яка мала відповідні повноваження на вчинення таких нотаріальних дій. При посвідченні заповіту було встановлено особу заповідача на підставі його паспортних даних та перевірено дієздатність. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 65.

З показань допитаної в суді першої інстанції в якості свідка секретаря Карасинської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області ОСОБА_12 встановлено, що зміст заповіту вона оголошувала заповідачу два рази, заповіт останнім був прочитаний та зрозумілий, на запитання секретаря сільради чи це є справжня воля заповідача, його відповідь була стверджувальна. Тому покликання місцевого суду на те, що волевиявлення спадкодавця не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, є необґрунтованими.

Відсутність у заповіті, як це визначено в Додатку № 6 до Інструкції, слів «посвідчувальний напис на заповіті» та «заповіт підписано гр. (прізвище, імя, по батькові заповідача) у моїй присутності». Особу заповідача встановлено, дієздатність його (її) перевірено», «стягнуто державного мита» не може свідчити про його нікчемність чи недотримання процедури посвідчення, оскільки після змісту самого заповіту міститься вказівка про його посвідчення відповідальною особою, яка має повноваження на вчинення нотаріальних дій, що і є посвідчувальним написом, підпис заповідача міститься в заповіті перед підписом секретаря сільради, що вказує на підписання заповіту заповідачем в присутності секретаря сільської ради, а дієздатність заповідача була перевірена при встановленні особи та перевірці його справжньої волі на зазначене у заповіті розпорядження.

Наведене свідчить, що посвідчений секретарем Карасинської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області ОСОБА_12 26.10.2010 року заповіт на імя ОСОБА_11, складений у відповідності до вимог закону та із дотриманням процедури його посвідчення, передбаченої для такого виду правочинів, а тому за таких обставин суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку, визнавши оспорюваний заповіт недійсним, у звязку з чим колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним з наведених підстав слід відмовити.

Не зазначення в змісті заповіту повної адреси місця знаходження житлового будинку не впливає на дійсність заповіту, тобто самого розпорядження заповідача, оскільки ця інформація відома з інших документів, зокрема довідки сільської ради і записів в погосподарських книгах.

У відповідності до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 як законний представник малолітнього сина ОСОБА_7, який є спадкоємцем померлого ОСОБА_11 за заповітом від 26.10.2010 року, у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.76).

До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини у вказаний шестимісячний строк звернулися також і відповідачі по справі - діти спадкодавця, які є спадкоємцями першої черги за законом ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_10 та ОСОБА_3, яка також є спадкоємцем за заповітом частини майна (земельного паю) померлого 08.11.2015 року ОСОБА_11 (а.с.71-75). ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_10 від спадкування своїх часток відмовились на користь відповідача ОСОБА_3

Частиною 1 ст. 1247 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

У відповідності до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

З пенсійного посвідчення ОСОБА_4 (а.с.53) вбачається, що останній є інвалідом 3 групи, а тому у відповідності до положення ч. 1 ст. 1247 ЦК України він має право на обовязкову частку у спадщині, що становить половину частки, яка б належала йому у разі спадкування за законом. Розмір даної частки з врахуванням того, що спадкоємців за законом є шість дітей спадкодавця, і кожен з них в даному випадку мав би спадкувати по 1/6 частині спірного житлового будинку, становить 1/12 частини, від прийняття якої він відмовився на користь відповідача ОСОБА_3

З огляду на те, що ОСОБА_7 є спадкоємцем за заповітом, який є дійсним, його законний представник із заявою про прийняття спадщини звернулася у встановлений законом шестимісячний строк, з врахуванням того, що інший спадкоємець має право на обовязкову частку у спадщині, яка становить 1/12 частини житлового будинку, первісний позов підлягає до часткового задоволення, яким за ОСОБА_7 слід визнати право власності на спадкове майно за заповітом - 11/12 частин спірного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по вул. Верхівській, 9 в с. Карпилівка Камінь-Каширського району Волинської області після смерті ОСОБА_11, який помер 08.11.2015 року.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що у звязку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, оскаржуване в даній справі рішення суду підлягає відповідно до положень ст. 309 ЦПК України скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення первісного позову та про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Камінь-Каширського районного суду від 03 лютого 2017 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Первісний позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на 11/12 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по вул. Верхівській, 9 в с. Карпилівка Камінь-Каширського району Волинської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_11, який помер 08 листопада 2015 року.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_8, Карасинської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: