Справа № 333/2253/17
Пр. № 2-о/333/192/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.04.2017 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Кулик В.Б.,
при секретарі Довгаль А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа: Комунарський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, -
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, посилаючись на те що, 16.11.2015 року у неї народився син ОСОБА_2. Пологи відбулися у пологовому будинку № 2 м. Севастополя. ОСОБА_1 звернулася до Комунарського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції з заявою про державну реєстрацію народження дитини, але їй було відмовлено в звязку з відсутністю медичного документу, що може бути прийнято відділом, оскільки факт народження дитини відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту народження дитини має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє в подальшому реалізувати її право на отримання свідоцтва про народження свого сина. Отже, заявниця просить встановити факт народження дитини чоловічої статі 16 листопада 2015 року у м. Севастополі, Автономної республіки Крим, матірю якого є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, батьком дитини є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України.
В судове засідання заявниця не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні заяви наполягає, просить задовольнити її у повному обсязі.
Представник заінтересованої особи Комунарський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Надав суду письмові пояснення щодо поданої заяви, в яких просив розглядати справи без його участі, не заперечує проти задоволення заяви. Крім того, в письмових поясненнях зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 9, ч.ч. 1.4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, імя та по батькові. Походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоровя про народження нею дитини. Заявницею для підтвердження факту народження дитини предявлено свідоцтво про народження, видане на території, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження. У звязку з чим заявниці і було відмовлено у реєстрації.
Розглянувши матеріали справи, взявши до уваги письмові пояснення Комунарського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до дублікату медичного свідоцтва про народження, виданого пологовим будинком № 2 м. Севастополя, виданого 20.04.2017 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, у вищевказаному пологовому будинку 16.11.2015 року народила хлопчика.
Відповідно до листа Комунарського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції № 962/17.3/04-37 від 25.04.2017 року заявниці відмовлено в проведенні державної реєстрації народження дитини.
Як випливає зі свідоцтва про народження, актовий запис № 1292 складений 03.12.2015 року відділом запису актів цивільного стану Нахімовського району м. Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя, батьком дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, є ОСОБА_3, матірю ОСОБА_1
Згідно з п. 7 ч. 1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.
Згідно з ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.
Згідно з ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові, походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України; підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження.
Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства Юстиції України 18 жовтня 2010 року № 52/5 (з відповідними змінами та доповненнями) підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8 серпня 2006 року, № 545, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.
Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.
Відповідно до письмових пояснень щодо заяви про встановлення факту народження дитини від 25.04.2017 року, наданих Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, надане заявницею свідоцтво про народження, видане на території, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження не відповідає вимогам чинного законодавства та не є підставою для проведення державної реєстрації народження.
Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]».
Встановлення факту народження дитини має для заявника юридичне значення, оскільки з ним пов'язане виникнення, зміна або припинення майнових прав, а саме отримання свідоцтва про народження дитини.
Беручи до уваги встановлені у судовому засіданні обставини справи, досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини знайшла своє обґрунтоване доведення в ході судового розгляду у зв'язку з чим підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 256, 257-1, 259, 294 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа: Комунарський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції задовольнити.
Встановити факт народження дитини хлопчика ОСОБА_2, 16 листопада 2015 року, у м. Севастополь, Автономної Республіки Крим, Україна, у батьків: мати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5; батько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.
Рішення підлягає негайному виконанню.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Б.Кулик