РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Губської Я.В.

при секретарі Балан Т.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Департамент державної реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

10.08.2017 року позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до суду до ОСОБА_3, третя особа: Департамент державної реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що вони є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності свідоцтва про приватизацію та свідоцтва про право на спадщину р.№7-1593, виданого 01.08.2009 р. Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою. У квартирі позивачів, крім них, 08.12.2004. року було зареєстровано ОСОБА_3, колишнього чоловіка позивачки ОСОБА_2, з яким вони розірвали шлюб ще 03.11.2016 року. В момент фактичного припинення шлюбних відносин відповідач виселився з місця мешкання самостійно, але в добровільному порядку заяв про зняття його з реєстраційного обліку не подавав. Станом на теперішній час зв'язки з відповідачем розірвані, належні йому речі в квартирі позивачів відсутні, комунальні платежі ОСОБА_3 не сплачує та на момент подачі позову вже рік не проживає в даній квартирі. У зв'язку з викладеним, позивачі змушені були звернутися до суду з позовом, в якому просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 з подальшим зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 свої позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні в процесі розгляду справи позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення, зазначивши, що на теперішній час мешкає в селі Іскровка Чутівського району Полтавської області, де збирається зареєструвати своє місце проживання.

Представник третьої особи Департаменту державної реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, надала до суду пояснення, в яких також просила розглянути справу на розсуд суду без участі представника третьої особи.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину р.№7-1593, виданого 01.08.2009 р. Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою ( а.с. 6-7).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 08.12.2004 року, як вбачається з довідок, наданих КП «Жилкомсервіс» та відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області (а.с. 9,12).

Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлені строки, вона в судовому порядку визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Згідно ч.З ст.71 Житлового кодексу України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім?ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 405 ЦК України член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Якщо виходити з розуміння сім'ї за житловим законодавством, то згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Тут ознака постійного проживання є обов'язковою умовою розуміння сім'ї.

Відповідно до п.39 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» 07.02.2014 №5, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом із тим одну з таких інших вимог, зокрема про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Звертаючись з позовом до суду, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються на те, що відповідач, колишній чоловік позивачки ОСОБА_2, зареєстрований у їх квартирі з 08.12.2004 року, проте вже рік в спірній квартирі не проживає, нею не цікавиться та не користується, комунальні платежі по ній не сплачує, речей його в квартирі немає.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.11.2016 року було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Згідно свідчень допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відповідач ОСОБА_3 в спірній квартирі не проживає протягом року і речей його в квартирі немає. Також вони свідчили про те, що ОСОБА_3 добровільно покинув квартиру у зв'язку з припиненням шлюбно-сімейних відносин з позивачкою ОСОБА_2, перешкод щодо користування квартирою йому ніхто не чинив. У суду немає сумнівів щодо добровільності та істинності показань свідків, наданих під час розгляду справи, судом вони приймаються. Крім того, під час судового розгляду справи відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням викладеного, відповідач ОСОБА_3 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 понад строків, встановлених законом і втратив право користування нею. Перешкод в користуванні житловою площею йому ніхто не чинив і є всі підстави відповідно до ст.405 ЦК України для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

На підставі вищенаведеного, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,174, 209,212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку за даною адресою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені с удові витрати по оплаті судового збору у розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя :