АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Міцнея В.Ф., Лисака І.Н.

секретар Андрушків С.В.

з участю представника апелянта Кутровської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа ОСОБА_3, про визнання поруки припиненою та за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 червня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 4 серпня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитні договори № ML-0AJ/286/2006, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 89757,37 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 4 серпня 2021 року та № ML-0AJ/288/2006, відповідно до якого відповідачу було надано споживчий кредит у розмірі 84000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 4 серпня 2016 року.

____________________________________________________________________

22ц/794/954/2017 р. Головуючий у І інстанції Піхало Н.В.

Категорія 27 Суддя-доповідач Владичан А.І

В подальшому між сторонами укладено додаткові договори до вищевказаних кредитних договорів.

Крім того, 4 серпня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ML-0AJ/287/2006, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 89757,37 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 4 серпня 2021 року.

21 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ML-0AJ/177/2007, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 50000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,99 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 21 вересня 2018 року. До вищевказаних кредитних договорів було укладено додаткові договори.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №ML-0AJ/287/2006 між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № SR-0AJ/423/2006 від 4 серпня 2006 року та кредитним договором № ML-0AJ/177/2007 укладено договір поруки № SR-0AJ/177/2007 від 21 вересня 2007 року, за умовами яких поручитель згідно з якими поручитель поручився перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідач ОСОБА_2 зобов'язання за кредитними договорами належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 4 серпня 2015 року заборгованість за кредитним договором № ML-0AJ/286/2006 становить 1 67760,89 доларів США, яка складається з наступного: 60237,80 доларів США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно на дату подання позову 1290 637,03 грн, 7523,09 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, що еквівалентно 161187, 46 грн, а за кредитним договором ML-0AJ/288/2006 заборгованість станом на 5 серпня 2015 року становить 2 33988,58 доларів США, з яких: 29255,64 доларів США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно 626822,56 грн та 4732,94 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, що еквівалентно 101406, 55 грн, а всього заборгованість за двома договорами становить 2180053,60 грн.

Відповідач ОСОБА_3 також зобов'язання за кредитними договорами належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 4 серпня 2015 року заборгованість за кредитним договором № ML-0AJ/287/2006 становить 3 69548,95 доларів США, яка складається з наступного: 61193,58 доларів США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно на дату подання позову 1311115,28 грн, 8355,37 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, що еквівалентно 179019,56 грн, а за кредитним договором № ML-0AJ/177/2007 заборгованість станом на 4 серпня 2015 року становить 429301,96 доларів США, з яких: 25031,54 доларів США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно 536318,26 грн. та 4270,42 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, що еквівалентно 91496,73 грн., а всього заборгованість за двома договорами становить 2117949,92 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 боргових зобов'язань за кредитними договорами 21 серпня 2013 року банком було надіслано на адресу ОСОБА_2 відповідну вимогу № 04/314 про дострокове виконання зобов'язань за кредитними договорами № ML-0AJ/286/2006, ML-0AJ/288/2006 від 04 серпня 2006 року, яка відповідачем була залишена без виконання.

Банком також було надіслано вимогу № 04/378 від 01 листопада 2013 року на адресу ОСОБА_3 про дострокове виконання боргових зобов'язань за кредитними договорами № ML-0AJ/287/2006 та № ML-0AJ/177/2007, яка нею не виконана.

Позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами №ML-0AJ/287/2006 від 04 серпня 2006 року та № ML-0AJ/177/2007 від 21 вересня 2007 року стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь 2117 949 грн 92 коп.;

у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами № ML-0AJ/286/2006 від 4 серпня 2006 року та № ML-0AJ/288/2006 від 04 серпня 2006 року стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість в розмірі 2180053 грн 60 коп. та понесені банком судові витрати;

стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 понесені судові витрати.

Крім того, серпні 2015 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в обґрунтування якого вказувало на те, що в якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № ML-0AJ/177/2007 від 21 вересня 2007 року, між банком та ОСОБА_3 21 вересня 2007 року укладено договір іпотеки PML-ОАJ/177/2007, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О., за умовами якого відповідачем передано в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0587 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий № НОМЕР_1.

Просило у рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 637540 грн 32 коп. звернути стягнення на зазначений предмет іпотеки та визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, з встановленням початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації на підставі експертного висновку. Вирішити питання щодо судових витрат.

В свою чергу ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «ОТП Банк про визнання поруки припиненою.

В обґрунтування даного позову зазначав, що відповідно до договорів поруки № SR-0AJ/423/2006 від 4 серпня 2006 року та № SR-0AJ/177/2007 від 21 вересня 2007 року зобов'язувався відповідати перед кредитором за повне, своєчасне та належне виконання ОСОБА_3 зобов'язання за кредитними договорами.

Однак вважає, що порука є припиненою, оскільки банком у шестимісячний строк відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України до нього як поручителя не було пред'явлено вимоги.

Просив визнати поруку за договорами № SR-0AJ/423/2006 від 04 серпня 2006 року та № SR-0AJ/177/2007 від 21 вересня 2007 року припиненою, починаючи з лютого 2014 року.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 5 квітня 2016 року зазначені цивільні справи об'єднано в одне провадження.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 червня 2017 року позов ПАТ «ОТП Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-0AJ/286/2006, яка станом на 4 серпня 2015 року становить 67760,89 доларів США та складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 60237,80 доларів США, що еквівалентно 1 290 637,03 грн, заборгованості за процентами в розмірі 7523,09 доларів США, що еквівалентно 161187, 46 грн та за кредитним договором ML-0AJ/288/2006, яка станом на 5 серпня 2015 року становить 33 988,58 доларів США та складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 29255,64 доларів США, що еквівалентно 626822,56 грн та заборгованості за процентами в розмірі 4732,94 доларів США, що еквівалентно 101406, 55 грн, а всього заборгованість за двома кредитними договорами в розмірі 2180053,60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-0AJ/287/2006 в розмірі 69548,95 доларів США, яка станом на 4 серпня 2015 року складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 61193,58 доларів США, що еквівалентно 1311115,28 грн, заборгованості за процентами в розмірі 8355,37 доларів США, що еквівалентно 179019,56 грн, та за кредитним договором № ML-0AJ/177/2007 в розмірі 29301,96 доларів США, що складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 25031,54 доларів США, що еквівалентно 536318,26 грн та заборгованості по сплаті процентів в розмірі 4270,42 доларів США, що еквівалентно 91496,73 грн, а всього заборгованість за двома кредитними договорами в розмірі 2117949,92 грн.

В задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-0AJ/287/2006 від 04 серпня 2006 року та кредитним договором № ML-0AJ/177/2007 від 21 вересня 2007 року відмовлено.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML-0AJ/177/2007 від 21 вересня 2007 року, яка станом на 4 серпня 2015 року становить 29301,96 доларів США та складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 25031,54 доларів США, що еквівалентно 536318,26 грн та заборгованості по сплаті процентів в розмірі 4270,42 долари США, що еквівалентно 91496,73 грн, а всього 627815 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, площею 0,0587 га у межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: № НОМЕР_1 та належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Визначено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу ПАТ «ОТП Банк від свого імені будь-якій особі-покупцю в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», з наданням ПАТ «ОТП Банк» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі продажу; отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки технічну документацію тощо.

Встановлено початкову ціну предмета іпотеки згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 17006 від 13 лютого 2017 року в розмірі 427923 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» про визнання поруки припиненою задоволено.

Визнано поруку ОСОБА_2 за договорами поруки № SR-0AJ/423/2006 від 4 серпня 2006 року та № SR-0AJ/177/2007 від 21 вересня 2007 року припиненою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» судовий збір в розмірі 1827 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» судовий збір в розмірі 5481 грн.

Стягнуто з ПАТ «ОТП Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 грн. 21 коп.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 липня 2017 року виправлено допущену у резолютивній частині рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 червня 2017 року описку, та вказано вірним вважати спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з встановленням початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 17006 від 13 лютого 2017 року в розмірі 427923 грн, замість помилково вказаного «шляхом його продажу публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», з наданням публічному акціонерному товариству «ОТП Банк» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки технічну документацію тощо».

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням в частині визнання поруки припиненою, відмови в солідарному стягненні боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, визначений судом без врахування наявних добудов на предмет іпотеки, ПАТ «ОТП Банк» подало апеляційну скаргу, в якій вважає, що при ухваленні рішення судом порушені норми матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням фактичних обставин, що мають значення для справи, рішення в оскаржуваній частині є незаконним та необґрунтованим.

Свої доводи мотивує тим, що при ухваленні рішення судом не враховано порядок погашення кредиту - погашення кредиту здійснюється щомісячними платежами, й, відповідно до правових позицій ВСУ порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом з тим правовідносини поруки не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором до збігу шестимісячного строку.

Крім того, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки ухвалив рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, надавши банку право продажу вказаного майна від свого імені в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» замість заявленої вимоги про звернення стягнення шляхом проведення публічних торгів.

Також вказує, що на іпотечній земельній ділянці були збудовані об'єкти нерухомого майна після передачі землі в іпотеку (магазин-салон загальною площею 144,9 кв.м.), а, отже, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» банк просив врахувати її вартість при зверненні стягнення на предмет іпотеки, чого зроблено не було.

ПАТ «ОТП Банк» просить скасувати рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 червня 2017 року в частині відмови у солідарному стягненні з відповідачів заборгованості за кредитним договором та в частині звернення стягнення на предмет іпотеки без урахування добудов на ній, в частині визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу ПАТ «ОТП Банк» в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» зі встановленням початкової ціни предмету іпотеки згідно будівельно-технічної експертизи №17006 від 13.02.2017 року у розмірі 427923 грн, а також в частині задоволення зустрічного позову про визнання припиненою поруки ОСОБА_2 за договорами поруки, й ухвалити нове рішення про задоволення позову банку та відмову в зустрічному позові.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов банку частково, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог у частині наявності заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, у зв'язку із задоволенням зустрічного позову про визнання поруки припиненою відмовив у солідарному стягнення кредитного боргу.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 4 серпня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ML-0AJ/286/2006, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 89757,37 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 4 серпня 2021 року (Т. 1, а.с. 8-13).

У п. 4 даного договору сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником шляхом сплати ануїтетних платежів відповідно до частини № 2 цього договору.

Пунктом 1.5.1 частини №2 кредитного договору визначено, що погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів (Додаток №1 до цього Договору), шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.

Відповідно до умов п. 1.9.1 частини № 2 кредитного договору сторони погодили, що незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п. 2.3.7 та ст. 3 цього Договору та/або умов договору іпотеки, та/або умов договору поруки (надалі «Вимога»). При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

У випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань понад 38 календарних днів, банк має право в односторонньому порядку розірвати цей договір шляхом відправлення на поштову адресу позичальника відповідного листа. Цей договір вважається розірваним з моменту відправлення на поштову адресу позичальника відповідного листа ( п. 1.9.3 частини № 2 кредитного договору).

Відповідно до умов п. 4.1.1 частини № 2 кредитного договору сторони дійшли згоди, що за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору.

В подальшому, а саме 1 лютого 2012 року між банком та ОСОБА_2 укладено додатковий договір № 1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № ML-0AJ/286/2006 (Т.1, а.с. 14-15,), за умовам п. 2.1.1 якого сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору, визначивши, що повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватись шляхом сплати позичальником платежів у розмірі, строки, за періодичністю, що визначені у графіку платежів, та шляхом внесення/перерахування готівкових/безготівкових коштів на поточний рахунок.

Крім того, умовами п. 2.1.3.2 додаткового договору №1 від 01 лютого 2012 року передбачено, що незважаючи на інші положення кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх борових та/чи інших зобов'язань за кредитним договором чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення (надалі «Вимога»). При цьому зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги (надалі «Дата отримання вимоги») та повинно бути проведено позичальником протягом 60 календарних днів з дати отримання вимоги.

4 серпня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ML-0AJ/288/2006, відповідно до якого відповідачу було надано споживчий кредит у розмірі 84000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 4 серпня 2016 року (Т.1, а.с. 16-25).

Умовами даного договору визначено, зокрема п. 4, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником шляхом сплати ануїтетних платежів відповідно до частини №2 договору.

Відповідно до п. 1.4.1.1.1 частини №2 кредитного договору сторони погодили, що у разі використання фіксованої процентної ставки, проценти за користування кредитом розраховуються на основі фіксованої процентної ставки, з розрахунку річної бази нарахування процентів.

Згідно з п. 1.4.1.2 частини №2 кредитного договору проценти нараховуються у день сплати процентів, але не пізніше дати повернення кредиту, визначеної у графіку повернення кредиту та сплати процентів кожного календарного місяця на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, та сплачуються позичальником відповідно до п. 1.5 цього Договору.

Також умовами даного договору визначено, що повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та в строки, визначені у Графіку повернення кредиту та сплати процентів (додаток №1 до цього договору), шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором ( п. 1.5.1 частини №2 кредитного договору).

Відповідно до п. 1.5.1.2 частини №2 кредитного договору у випадку повернення кредиту та сплати процентів ануїтетними платежами строк та розмір повернення кредиту та сплати процентів визначається цим договором та графіком повернення кредиту та сплати процентів.

Крім того, відповідно до п. 4.1.1 частини №2 кредитного договору сторони дійшли згоди, що за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.

В подальшому, а саме 1 лютого 2012 року між банком та ОСОБА_2 укладено додатковий договір №1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору, за умовами якого сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору наступного змісту: повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватись шляхом сплати позичальником платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що визначні у графіку платежів, та шляхом внесення/перерахування готівкових/безготівкових коштів на поточний рахунок (п. 2.1.1 додаткової угоди).

Відповідно до п. 2.1.3.2 додаткового договору №1 до кредитного договору визначено, що незважаючи на інші положення кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або майновим поручителем своїх борових та/чи інших зобов'язань за кредитним договором чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення (надалі «Вимога»). При цьому зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги (надалі «Дата отримання вимоги») та повинно бути проведено позичальником протягом 60 календарних днів з дати отримання вимоги.

4 серпня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ML-0AJ/287/2006, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 89757,37 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 4 серпня 2021 року (Т.1, а.с. 30-36).

У п .4 даного договору сторони визначили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником шляхом сплати ануїтетних платежів відповідно до частини № 2 цього договору.

Згідно з п. 1.4.1.1.1 договору, у разі використання фіксованої процентної ставки, проценти за користування кредитом розраховуються на основі фіксованої процентної ставки з розрахунку річної бази нарахування процентів.

Також умовами даного договору визначено, що за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору (п.4.1.1 частини № 2 кредитного договору).

В подальшому, а саме 1 лютого 2012 року між банком та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір №1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору, за умовами якого сторони домовилися внести зміни та доповнення до кредитного договору наступного змісту: повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватись шляхом сплати позичальником платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що визначні у графіку платежів, та шляхом внесення/перерахування готівкових/безготівкових коштів на поточний рахунок.

Також у п. 2.1.1.3 додаткового договору №1 до кредитного договору сторони визначили, що зазначений в графіку платежів розмір процентів та/чи розмір платежів (при сплаті позичальником ануїтетних платежів), та/чи кількість платежів може/уть змінюватись у випадку/ах дострокового погашення боргових зобов'язань, зміни розміру процентної ставки, а також в інших випадках передбачених кредитним договором та цим додатковим договором, без укладання графіку платежів в новій редакції. В такому разі позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку платежі, що розраховуються банком виходячи із діючого розміру процентної ставки, залишку непогашеної частини кредиту та інших платежів, якщо такі матимуть місце за кредитним договором та цим додатковим договором.

Відповідно до п. 2.1.3.2 додаткового договору №1 до кредитного договору сторони дійшли згоди, що незважаючи на інші положення кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов'язань за кредитним договором чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення (надалі «Вимога»). При цьому зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати отримання позичальником, відповідної письмової вимоги (надалі «Дата отримання вимоги») та повинно бути проведено позичальником протягом 60 календарних днів з дати отримання вимоги.

21 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ML-0AJ/177/2007, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 50000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,99 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 21 вересня 2018 року. До вищевказаних кредитних договорів було укладено додаткові договори.

У п. 4 даного договору визначено, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником шляхом сплати ануїтетних платежів.

Відповідно до п. 1.4.1.1.1 частини №2 кредитного договору, у разі використання фіксованої процентної ставки, проценти за користування кредитом розраховуються на основі фіксованої процентної ставки з розрахунку річної бази нарахування процентів.

Крім того, у п. 1.5.1 частини №2 кредитного договору сторони погодили, що повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором, а згідно з п. 1.5.1.1 договору, нараховані в порядку передбаченому цим договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту та в строк передбачений в графіку платежів. Якщо до сплати процентів з моменту надання кредиту залишається не більш трьох банківських днів, перше нарахування та сплата процентів здійснюється у наступному місяці.

В подальшому, а саме 1 лютого 2012 року між банком та ОСОБА_3 укладено додатковий договір №1 про внесення змін та доповнень до вказаного кредитного договору (Т.1, а.с. 51-15), за умовами якого сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору наступного змісту: повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватись шляхом сплати позичальником платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що визначні у графіку платежів, та шляхом внесення/перерахування готівкових/безготівкових коштів на поточний рахунок (п. 2.1.1 додаткового договору).

Відповідно до п. 2.1.1.3 додаткового договору №1 сторони дійшли згоди, що зазначений в графіку платежів розмір процентів та/чи розмір платежів (при сплаті позичальником ануїтетних платежів), та/чи кількість платежів може/уть змінюватись у випадку/ах дострокового погашення боргових зобов'язань, зміни розміру процентної ставки, а також в інших випадках, передбачених кредитним договором та цим додатковим договором, без укладання графіку платежів в новій редакції. В такому разі позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку платежі, що розраховуються банком виходячи із діючого розміру процентної ставки, залишку непогашеної частини кредиту та інших платежів, якщо такі матимуть місце за кредитним договором та цим додатковим договором.

Також у п. 2.1.3.2 додаткового договору №1 визначено, що незважаючи на інші положення кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов'язань за кредитним договором чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення (надалі «Вимога»). При цьому зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати отримання позичальником, відповідної письмової вимоги (надалі «Дата отримання вимоги») та повинно бути проведено позичальником протягом 60 календарних днів з дати отримання вимоги.

Судом встановлено, що на забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №ML-0AJ/287/2006 4 серпня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №SR-0AJ/423/2006, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань (Т.1, а.с 55-57).

Згідно з п. 1.2 договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, а відповідно до п. 3.4 договору поруки обов'язок поручителя виконати боргові зобов'язання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною в цьому договорі. Для дійсності вимоги кредитор не зобов'язаний надавати поручителю підтвердження невиконання боргових зобов'язань боржником.

Пунктом 4.2 договору поруки передбачено, що відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі.

Крім того, відповідно до укладеного 1 лютого 2012 року між банком та ОСОБА_2 додаткового договору №1 до договору поруки № SR-0AJ/423/2006, поручитель прийняв на себе зобов'язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому кредитором, протягом 1 банківського дня з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора, якщо інше не передбачено цим договором. Погашення здійснюється поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок кредитора, який буде повідомлено поручителю додатково. За вимогою кредитора погашення боргових зобов'язань може бути здійснено на рахунок боржника (п. 3.2 додаткового договору).

Також з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 кредитного зобов'язання за кредитним договором № SR-ОAJ/177/2007 від 21 вересня 2007 року, між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № SR-ОAJ/177/2007 від 21 вересня 2007 року, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань (Т. 1, а.с 60-62).

Відповідно до п. 1.2 договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники.

Крім того, у п. 2.1 договору поруки встановлено, що порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі. Зокрема, порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо: повернення основної суми кредиту, наданого боржнику, сплата процентів за користування кредитом, сплата пені за прострочення повернення кредиту та/чи процентів, а також сплата штрафу за нецільове використання кредиту.

Відповідно до п. 3.1 договору поруки, у випадку невиконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов'язань в повному обсязі чи в частині, а згідно з п. 3.2 договору поруки поручитель приймає на себе зобов'язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому кредитором, протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора. Погашення здійснюється поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок кредитора, який буде повідомлено поручителю додатково.

Також умовами договору поруки визначено, а саме у п. 3.4 договору, що обов'язок поручителя виконати боргові зобов'язання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою вказаною в цьому договорі. Для дійсності вимоги кредитор не зобов'язаний надавати поручителю підтвердження невиконання боргових зобов'язань боржником.

Відповідно до п. 4.2 договору відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі.

Крім того, 01 лютого 2012 року між банком та ОСОБА_2 також укладено додатковий договір №1 до договору поруки, за умовами п. 3.2 якого поручитель прийняв на себе зобов'язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому кредитором, протягом 1 банківського дня з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора, якщо інше не передбачено цим договором. Погашення здійснюється поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок кредитора, який буде повідомлено поручителю додатково. За вимогою кредитора погашення боргових зобов'язань може бути здійснено на рахунок боржника.

Оскільки відповідачі належним чином не виконували зобов'язання за кредитними договорами, за розрахунком ПАТ «ОТП Банк» станом на 4 серпня 2015 року за ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № ML-0AJ/286/2006 становить 67760,89 доларів США, яка складається з наступного: 60237,80 доларів США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно на дату подання позову 1290 637,03 грн, 7523,09 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, що еквівалентно 161187, 46 грн4

за кредитним договором ML-0AJ/288/2006 заборгованість станом на 5 серпня 2015 року становить 2 33988,58 доларів США, з яких: 29255,64 доларів США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно 626822,56 грн та 4732,94 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, що еквівалентно 101406, 55 грн, а всього заборгованість за двома договорами становить 2180053,60 грн;

за ОСОБА_3 станом на 4 серпня 2015 року за кредитним договором № ML-0AJ/287/2006 становить 3 69548,95 доларів США, яка складається з: 61193,58 доларів США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно на дату подання позову 1311115,28 грн, 8355,37 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, що еквівалентно 179019,56 грн;

за кредитним договором № ML-0AJ/177/2007 заборгованість станом на 4 серпня 2015 року становить 429301,96 доларів США, з яких: 25031,54 доларів США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно 536318,26 грн. та 4270,42 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, що еквівалентно 91496,73 грн. Всього заборгованість за двома договорами становить 2117949,92 грн.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання це - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № ML-0AJ/177/2007 від 21 вересня 2007 року, між банком та ОСОБА_3 21 вересня 2007 року укладено договір іпотеки PML-ОАJ/177/2007, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О., за умовами якого відповідачем передано в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0587 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий НОМЕР_1.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 1 ст. 39 зазначеного Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, крім іншого, зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Так, з метою усунення порушень вищевказаних кредитних договорів та стягнення суми боргу, 21 серпня 2013 року ПАТ «ОТП Банк» звернувся до відповідача ОСОБА_2 з досудовою вимогою за кредитними договорами № ML-0AJ/286/2006 від 04 серпня 2006 року та № ML-0AJ/288/2006 від 2006 року про повне повернення кредиту, сплати нарахованих за користування кредитами відсотків, а також сплати пені, нарахованої за прострочення виконання зобов'язань ( вих. №04/313), яку він мав погасити протягом 60 банківських днів з дня отримання даної вимоги (Т. 1, а.с. 69-70).

Як убачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, дана вимога була отримана ОСОБА_2 13 вересня 2003 року (Т. 1, а.с. 72).

Крім того, 21 серпня 2013 року ПАТ «ОТП Банк» звернувся також і з досудовою вимогою про погашення заборгованості за кредитними договорами № ML-0AJ/287/2006 та № ML-0AJ/177/2007 й до ОСОБА_3, в якій зазначив, що банк вимагає від неї дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих за користування кредитами відсотків, а також сплати пені, нарахованої за прострочення виконання зобов'язань (вимога за вих. №04/314) протягом 60 календарних днів з дня отримання даної вимоги. Дані про отримання вказаної досудової вимоги у матеріалах справи відсутні.

Також банком 1 листопада 2013 року на адресу відповідачів повторно було направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитними договорами, укладеними між ОСОБА_3 та банком, виконання яких було забезпечено порукою та згідно якої позивач вимагав від поручителя ОСОБА_2 повного повернення кредиту, сплати нарахованих за користування кредитами відсотків, а також сплати пені, нарахованої за прострочення виконання зобов'язань (вимога за вих. №04/378) протягом 1 банківського дня з дня отримання даної вимоги, (Т.1, а.с. 76-77).

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що дана вимога була отримана відповідачем ОСОБА_2 26 листопада 2013 року (Т. 1, а.с. 79).

Судом встановлено, що жодна із вищевказаних вимог позичальниками не була виконана.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідачів заборгованість за кредитним договором та звернув стягнення на предмет іпотеки згідно заявлених позовних вимог.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі позовних вимог та ухвалив рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку с. 38 Закону України «По іпотеку» замість заявленого проведення публічних торгів, оскілки ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 липня 2017 року виправлено допущену у резолютивній частині рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 червня 2017 року описку та вказано вірним вважати спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

Також не можна погодитись з апеляційними доводами щодо врахування вартості об'єкту нерухомого майна - магазину-салону загальною площею 144,9 кв.м., який збудований після передачі землі в іпотеку при зверненні стягнення на предмет іпотеки на підставі вимог ч. 6 ст. 6 Закону України «Про іпотеку», з огляду на наступне.

Так, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №17006 від 13 лютого 2017 року ринкова вартість предмета іпотеки, а саме земельної ділянки площею 0,0587 га з урахуванням наявних на ній поліпшень саном на 30 березня 2017 року становить 427 923 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову банку про солідарне стягнення з відповідачів кредитної заборгованості та задовольняючи зустрічний позов про визнання поруки припиненою, суд першої інстанції обґрунтовано виходи з того, що порука ОСОБА_2 є припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Водночас статтею 559 ЦК України передбачені спеціальні підстави та умови припинення поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

За змістом п. 4.1 договору поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами договору встановлено, що він діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, а згідно з п. 4.2 договору відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань у повному обсязі.

Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від установлення строку її дії на підставі договору чи закону, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора вимагати від боржника виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1ст. 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, що визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251,252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не означають, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15.

Водночас, якщо кредитор на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, то передбачений ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16.

Пред'явивши вимогу до відповідачів про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, ПАТ «ОТП Банк» відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінило строк виконання основного зобов'язання й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати, був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя ОСОБА_2

ОСОБА_2 вимогу банку про дострокове виконання зобов'язань за указаними вище кредитними договорами отримав 26 листопада 2013 року (Т.1 а.с. 79).

Банк з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за кредитними договорами, забезпеченими порукою, звернувся до суду 27 серпня 2015 року.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15 строк, передбачений нормою ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати.

Отже, у справі встановлено, що порука ОСОБА_2 за договором поруки № SR-ОAJ/177/2007 від 21 вересня 2007 року припинилася.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: