Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2488/17
Провадження № 2/279/1546/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2017 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Шульги О.М., з секретарем Башинською Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що з 18.11.1995 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Протягом року вони проживають окремо і спільного господарства не ведуть. Раніше між ними постійно виникали непорозуміння та суперечки, внаслідок чого сімя фактично розпалась, а шлюб носить формальний характер, тому просить його розірвати. Неповнолітнього сина залишити проживати із матірю.

Позивач письмово повідомив про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення судових викликів за місцем проживання та реєстрації.

За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 18.11.1995 року, який був зареєстрований міським відділом ЗАГСу м.Коростеня Житомирської області, актовий запис № 596. Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання з відповідачем позивач вважає неможливим.

Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 197, 209, 213 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 104, 110-112, 113, 115 Сімейного кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 (дівоче прізвище Бовсунівською) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянами України, укладений ними 18.11.1995 року, який був зареєстрований міським відділом ЗАГСу м.Коростеня Житомирської області, актовий запис №596.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2, як особу, що змінила прізвище під час державної реєстрації шлюбу, і надалі іменувати цим прізвищем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя: