Справа № 206/4934/17
Провадження № 2/206/1248/17
15 листопада 2017 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська
головуючий суддя Маштак К.С.
секретаря Мороза К.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «ТЕХМАШ» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, -
14.09.2017 представник ПрАТ «ВП «ТЕХМАШ» звернувся до суду з даною заявою (а.с.1-2).
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне. 18.02.2011 відповідач був прийнятий на роботу у ПрАТ «ВП «ТЕХМАШ» електрозварювальником дільниці нестандартного обладнання.17.11.2016 відповідача було направлено у відрядження в м. Авдіївка на будівельний майданчик ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» для виконання робіт, передбачених договором субпідряду на будівельно-монтажні, пусконалагоджувальні роботи № 1043/16 від 07.11.2016, укладеного між позивачем та ТОВ «МЕТІНВЕСТ ІНЖИРІНГ». 28.11.2016 під час виконання своїх трудових обовязків на території ПрАТ «АКХЗ» відповідача було затримано охоронцем у звязку із фактом знаходження відповідача під дією психотропних речовин (алкоголю). Факт знаходження відповідача під дією психотропних речовин було встановлено за результатами проведеного медогляду. 21.12.2016 відповідача було звільнено за власним бажанням. 16.02.2017 на адресу позивача надійшла претензія ТОВ «МЕТІНВЕСТ ІНЖИРІНГ» про сплату штрафу за договором № 1043/16 від 07.11.2016 в розмірі 2000,00 грн., у звяжу із порушення працівником позивача, тобто відповідачем, правил трудового розпорядку у вигляді появи в стані алкогольного спяніння. 02.03.2017 вимога ТОВ «МЕТІНВЕСТ ІНЖИРІНГ» була задоволена. В звязку із вищевикладеним представник позивача просив стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 2000,00 грн.
Представник позивача надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до наказу позивача № 50к від 18.02.2011 відповідач з 18.02.2011 прийнятий на посаду електрозварювальника дільниці нестандартного обладнання (а.с.4).
Згідно п. 3.4. Правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців ПрАТ «ВП «ТЕХМАШ» працівник підприємства зобов'язаний не порушувати чинного законодавства України, суворо виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку підприємства, розпорядження керівників, підвищувати продуктивність праці, вчасно й ретельно виконувати роботу з нарядів і завдань, дотримуватись вимог охорони праці, техніки безпеки, не робити дії, що тягнуть за собою заподіяння збитку підприємству, його майну і фінансам (а.с.24-27).
07.11.2016 між позивачем та ТОВ «МЕТІНВЕСТ ІНЖИРІНГ» укладено договір субпідряду № 1043/16 де сторони погодили умови співпраці (а.с.13-22).
Тим же договором, сторони передбачили, що в разі виявлення на території ТОВ «МЕТІНВЕСТ ІНЖИРІНГ» фактів порушення працівником позивача правил внутрішнього трудового розпорядку, зокрема, появи в стані алкогольного спяніння позивач сплачує ТОВ «МЕТІНВЕСТ ІНЖИРІНГ» штраф у розмірі 2000,00 грн. (пункт 17.7. договору).
Згідно наказу № 958 від 16.11.2016 відповідача було відряджено у м. Авдіївка, ПрАТ «АКХЗ», з 17.11.2016 по 18.12.2016, для виконання робіт згідно з угодою (а.с.5).
28.11.2016 співробітниками ПрАТ «АКХЗ», у присутності начальника дільниці ТОВ «МЕТІНВЕСТ ІНЖИРІНГ» ОСОБА_2, складено Акт затримання за фактом знаходження під дією психотропних речовин № 159, де зазначено про затримання відповідача у звязку із знаходження останнього під дією психотропних речовин (алкоголю) (а.с.8).
За результатами медогляду, факт знаходження відповідача під дією психоактивних речовин підтвердився, що було встановлено приладом «Драгер» - 1,98 % (а.с.9).
Зазначені обставини були викладені в доповідній записці фельдшером медпункту ПрАТ «АКХЗ» на імя директора по безпеці, начальника цеха, підрядної організації (а.с.10).
В той же час, відповідно до ОСОБА_3 науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України за вих. 04-Д-16/зв від 28.04.2017 стан алкогольного сп'яніння визнається дійсним за умови наявності показника більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Згідно пояснювальної записки, відповідачем було зазначено, що він вживав спиртні напої, вину визнав (а.с.12).
26.01.2017 ТОВ «МЕТІНВЕСТ ІНЖИРІНГ» звернувся на адресу позивача з претензією, де вимагав сплатити штраф у розмірі 2000,00 грн., відповідно до п.17.7. Договору субпідряду від 07.11.2016 (а.с.7).
Відповідно до платіжного доручення № 487 від 02.03.2017 позивач перерахував на рахунок ТОВ «МЕТІНВЕСТ ІНЖИРІНГ» штраф у розмірі 2000,00 грн., у відповідності до умов п.17.7. Договору субпідряду від 07.11.2016 (а.с.23).
Дані спірні правовідносини регулюються ЦК України та КЗпП України.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, спрямованих на відновлення порушеного майнового стану потерпілої особи та на усунення негативних майнових наслідків, що настали.
Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
В той же час, у відповідності до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.
Пунктом 3. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз'яснено, що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати.
Згідно п. 4 ч. 1ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоду завдано працівником, який був у нетверезому стані.
У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз'яснено, що при розгляді справ за позовами про покладення повної матеріальної відповідальності за п. 4 ст. 134 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації працівником, який знаходився у нетверезому стані, судам необхідно враховувати, що нетверезий стан працівника може бути підтверджено як медичним висновком, так і іншими видами доказів (актами та іншими документами, поясненням сторін і третіх осіб, показаннями свідків), які мають бути відповідно оцінені судом. Маючи на увазі, що заподіяння шкоди працівником, який був у нетверезому стані, є одним з найгрубіших порушень трудових обов'язків, зменшення розміру відшкодування за цю шкоду, як правило, не допускається.
Отже, з аналізу норм трудового законодавства, цивільного кодексу, розяснень Пленуму Верховного Суду України слід прийти до висновку, що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти проведення зайвих, тобто викликаних внаслідок порушення працівником трудових обовязків, грошових виплат, а саме сплата на користь контрагентів за цивільно-правовими договорами, суми неустойки, фінансових санкцій. Враховуючи, що внаслідок порушення відповідачем трудових обовязків та трудової дисципліни, а саме появи на робочому місці в нетверезому стані, позивач за цивільно-правовим договором сплатив іншій стороні договору штрафні санкції в сумі 2000 грн., дані понесені витрати в розумінні вимог чинного законодавства слід вважати прямою дійсною шкодою, заподіяною підприємству з вини її працівника, внаслідок його появи на робочому місці у нетверезому стані. Саме порушення працівником своїх трудових обовязків та трудової дисципліни призвело до зайвих виплат позивачем на користь третьої особи грошових коштів, які за умови дотримання працівником своїх трудових обовязків не підлягали сплаті та є наслідком такого порушення. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 136 КЗпП України передбачено покриття шкоди шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно з п. 6 Постанови Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 при ухваленні рішення, суд відповідно до ст. 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «ВП «Техмаш» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та керуючись ст.ст.16, 1166 ЦК України, ст. ст. 130, 134, 136, 139 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 57-64, 88, 169, 209, 214, 215, 224-225 ЦПК України,
Позов Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «ТЕХМАШ» задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «ТЕХМАШ» (ідентифікаційний код юридичної особи 13437402) матеріальну шкоду в сумі 2000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «ТЕХМАШ» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: К.С. Маштак