АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

13 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача : Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 19 жовтня 2017 року

в цивільній справі за позовом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_2 про стягнення боргу ,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про задоволення позову в повному обсязі. Позивач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, ухвалення оскаржуваного рішення за неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що переплата пенсії виникла внаслідок рахункової помилки при автоматизованому способі обробки пенсійної документації, а відтак у відповідності до ст. 1215 ЦК України вказана сума повинна бути повернута відповідачем.

До суду апеляційної інстанції представник позивача не прибув, повідомлений належним чином ( а.с.60). Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд справи за його відсутності.

ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу відхилити та урахувати, що вона є інвалідом другої групи пожиттєво, без її на те згоди позивач перевів її з пенсії по інвалідності на пенсію по віку і намагається зменшити розмір пенсії в такій спосіб. Крім того, не дивлячись на те, що рішенням, що оскаржується, позивачу відмовлено у позові, з її пенсії безпідставно відраховано 20% на погашення неіснуючого боргу.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не було доведено безпідставність отримання відповідачкою грошових коштів в якості пенсійних виплат та обставин, які б свідчили про недобросовісність набуття нею одержаних коштів.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку у Лівобережному об'єднаному управлінні ПФУ в м. Києві та з 12.08.2015 р. отримує пенсію по інвалідності відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Під час перевірки пенсійної справи ОСОБА_2 відділом з нарахування та виплати пенсії ГУ ПФУ в м. Києві було виявлено помилки у нарахуванні пенсії за період з 12.08.2015 р. по 31.03.2016 р., у зв'язку з чим виникла її переплата у розмірі 8 130, 26 грн.

Позивач 26.04.2016 р. надіслав ОСОБА_2 листа, в якому запропонував сплатити переплату їй пенсії протягом місяця з дня отримання повідомлення або з'явитися до Лівобережного об'єднаного управління ПФУ в м. Києва для вирішення питання щодо повернення надмірно сплачених коштів.

Статтею 103 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" визначено, що стягнення сум пенсії, надміру виплачених пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_2 на користь Лівобережного об'єднаного управління ПФУ в м. Києві боргу у розмірі 8 130, 26 грн. позивач посилався на ч. 1 ст. 1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підставі, зобов'язана повернути потерпілому це майно.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах у справі № 6-91цс14 та № 6-151цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Разом з тим, позивачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що спірні кошти були набуті відповідачем недобросовісно, а також того, що дані кошти були виплачені ОСОБА_2 в результаті рахункової помилки.

Оскільки позивачем не було доведено, а судом першої інстанції не було встановлено факту недобросовісного набуття ОСОБА_2 отриманих коштів у розмірі 8 130, 26 грн., які є пенсійною виплатою, призначеною їй Управлінням ПФУ, як не встановлено й наявності рахункової помилки, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню спірна сума не підлягає.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 19 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Суддя-доповідач :

Судді :

Справа № 755/6064/17

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12257/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.