АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Ул'яновська О.В.
Справа №369/3899/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів: Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 червня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Державна інспекція сільського господарства у Київській області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», відділ Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області, про зобов'язання вчинити дії, відшкодування шкоди, та

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, відділу Держземагенства Святошинського району Київської області про визнання незаконним та скасування рішення ради, визнання недійсним державного акта, скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 червня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 серпня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Позов ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Гореницької сільської ради №5/19 від 22 лютого 2001 року щодо передачі ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 0,045 га в АДРЕСА_1 Києво-Святошинського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства.

Визнано недійсним державний акт, виданий ОСОБА_1, серія НОМЕР_1 про право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: Київська область Києво-Святошинський район, АДРЕСА_1.

Скасовано державну реєстрацію земельних ділянок ОСОБА_1: площею 0,0372га з кадастровим номером НОМЕР_2; площею 0,0072 га з кадастровим номером НОМЕР_3; площею 0,1701 га з кадастровим номером НОМЕР_4.

Визнано незаконним та скасовано рішення Горенецької сільської ради №3/48 від 23 липня 2004 року. Визнано недійсним державний акт, виданий ОСОБА_2, серія НОМЕР_6 на земельну ділянку площею 0,0892га в АДРЕСА_2 Києво-Святошинського району Київської області.

Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,0892га з кадастровим номером НОМЕР_5. Визнано незаконним та скасовано запис в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №295 про реєстрацію державного акту серія НОМЕР_6, виданого 21 жовтня 2004 року.

02.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 червня 2014 року, в якій просив рішення скасувати, переглянути його у зв'язку з нововиявленими обставинами, які мають істотне значення для вирішення справи.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що приховуючи фактичні обставини справи щодо пропущення відповідачем строку позовної давності та визнання вини щодо порушення спільної межі та зайняття його частини ділянки самочинною забудовою, суд та ОСОБА_2 визнали певні нічим не доведені пояснення відповідача за істотну обставину справи, та довели її пояснення в судовому порядку за встановлені обставини справи, спрямовуючи судовий розгляд на забезпечення надуманих обставин, чим порушили норми процесуального права, якими встановлені правила розгляду справи та правила оцінки доказів.

За даними начальника Управління держгеокадастру у Києво - Святошинському районі Київської області Гапича М.М. (вих. № П-1217/0-226/6-16) від 03.06.2016: «В архіві Управління наявна документація із землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр.. ОСОБА_2 з кадастровим номером НОМЕР_5» та щодо «виготовлення правовстановлюючих документів на вказану ділянку», які (дані) за своєю суттю та змістом містять інформацію про нововиявлені обставини для перегляду рішення від 25.06.2014 у справі (додаток 2), спростовують нічим не підтверджені, надумані висновки суду за наведеним вище переліком (по п.п. 1-6) щодо «непогодження, встановлення ОСОБА_1 нової межі та вилучення частини ділянки ОСОБА_2.».

Акт установлення і погодження меж землекористування від 27.11.2000 по вул. Старожитомирська, 2, (гр. ОСОБА_2.), погоджений та підписаний всіма суміжними землекористувачами (в т.ч. гр. ОСОБА_2.), є належно оформленим, достовірним, допустимим доказом погодження межі у той самий день (27.11.2000), час та місце, що і Акт по АДРЕСА_1, (гр. ОСОБА_1.), тому ніяких інших доказів («актів погодження нової межі») того, що була «погоджена нова межа» ОСОБА_1 подавати до суду - не потрібно, так як спільна з відповідачем межа погоджувалась всього один - єдиний раз саме 27.11.2000 у встановлений законом спосіб за весь період, починаючи з 27.11.2000, a «критична оцінка » судом його акту від 27.11.2000 щодо «не вказання повної дата його складання» та «не погодження сусідами» є вигадуванням обставин справи з метою позбавлення права власності на землю.

Суд порушив норми процесуального права, якими встановлені правила оцінки доказів, так як тільки рік складання цього документу (тобто 2000) мав значення для розгляду справи, а не конкретний день. Рік складання цього документу не може бути пізнішим за 2001 рік, так як технічна документація, в якій міститься оригінал цього акту, була складена та прошита у 2001 році.

Абрис земельної ділянки гр. ОСОБА_2 та кадастровий план з каталогом координат, описом меж та експлікацією угідь земельної ділянки гр. ОСОБА_2 кадастровий номер НОМЕР_5 підтверджують наявність дугоподібного «вигону» спільної з гр. ОСОБА_1 межі «вглиб земельної ділянки ОСОБА_2 » станом на 27.11.2000 (на день оформлення (підписання) акту установлення і погодження спільної межі всіма суміжними землекористувачами), що спростовує надуманий необґрунтований висновок суду за недоведеністю обставин, які суд вважав встановленими, та невідповідністю висновків суду обставинам справи, про «передачу частини земельної ділянки ОСОБА_2.» та «недотримання порядку вилучення земельних ділянок у попереднього користувача» в результаті «виявлення ОСОБА_2 існування нової межі спочатку самочинного будівництва» (або «зміни межі» ОСОБА_1.) після 22.02.2001 («після отримання ОСОБА_1 додаткової земельної ділянки»).

Нововиявленими обставинами в даному випадку є спростування всіх вищевказаних висновків суду щодо існування, зміни та необхідності погодження позивачу нової межі; передачу частини та недотримання порядку вилучення ділянки у гр. ОСОБА_2

За даними архівного сектору Києво - Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 08.06.2016 відповідно до заяви ОСОБА_1 від 22.12.2000 до Гореницької сільської ради про надання в користування надлишку земельної площі в межах лінії власного огороду (у порівнянні з площею за державним актом від 14.10.2000), які (дані) теж містять нововиявлені обставини перегляду рішення, з метою вирішення питання на виконкомі 20.01.2001 в законний спосіб голова сільради ОСОБА_4 вирішив «з'ясувати питання (надання ділянки площею 0.05 га ОСОБА_1 в користування) на місці, вислати комісію для складання акту про наявність, непорушність меж та погодження меж з сусідами», що спростовує висновок судді ОСОБА_6 про «відсутність доказів належності (виділеної 25.01.2001 ОСОБА_1.) частини земельної ділянки до земель запасу».

Нововиявленою обставиною в даному випадку є спростування висновку суду про «відсутність доказів належності (виділеної 25.01.2001 ОСОБА_1.) частини земельної ділянки до земель запасу »

Грубо порушуючи правила реєстрації розподілу справ, суддя ОСОБА_6 11.02.2014р. сама вибрала собі справу та ухвалою сама вирішила відкрити провадження у цивільній справі № 369/1285/14-ц, провадження № 2/369/1104/14, про що 17.06.2016 повідомила голова Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5, тоді як суддя ОСОБА_6 лише 14.02.2014 отримала цивільну справу № 369/1285/14-ц після розподілу для відкриття провадження.

Нововиявленою обставиною також є незаконне втручання судді ОСОБА_6 в роботу системи реєстрації та розподілу справ районного суду з метою позбавлення позивача права власності, грубе порушення ч.2, ч.3 ст.11-1 ЦПК України, п.2.8.1, п.3.1, п.4.1.1 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року N 30, із змінами і доповненнями від 25 січня 2013 року N 2; п.3.1, п.3.4, п.3.5 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173.

Нововиявленою обставиною також є відомості голови Києво - Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 у листах № 16005/5/287/2016 від 23.06.2016 та № 5/282/2016 від 17.06.2016 про порушення суддею ОСОБА_6 у судовому засіданні правил розгляду справи в частині не розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.06.2014 про уточнення (збільшення) позовних вимог яку суддя не оголосила та не надала для ознайомлення всім учасникам процесу разом з переліком заявлених доказів на підтвердження вимог позивача.

Крім того, 25.06.2014 суд не визначив порядок дослідження наданих ним доказів залежно від визнання ОСОБА_2 своєї вини порушення спільної межі, захоплення частини ділянки позивача та взагалі не дослідив, не оцінив письмових доказів за вказаним переліком у зазначеній заяві, які мають значення для вирішення справи і підлягали встановленню у судовому засіданні при розгляді заяви від 25.06.2014р. про уточнення позовних вимог.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, заявник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду по суті до суду першої інстанції, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що суд не встановив обставин, які мають значення для справи, внаслідок не розгляду та не прийняття його доказів, їх не дослідження та не надання оцінки.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представники свою апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з її безпідставності та недоведеності.

Висновок суду ґрунтується на нормах процесуального права та відповідає вимогам закону.

Перевіряючи обґрунтованість заяви про перегляд рішення, суд виходить із загальних положень про докази, у тому числі про належність і допустимість засобів доказування, обов'язку доказування і подання доказів.

Відповідно до ст.361 ЦПК України підставами для скасування рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду, встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду не виконане.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є ново виявленими обставинами.

Обставини, які виникли та змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються ново виявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з ново виявленими обставинами.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення.

He вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 29.03.2017 року у справі № 6-2241сно16.

Доводи ОСОБА_1, що викладені у його заяві, не є невовиявленими обставинами у розумінні ст. 361 ЦПК України.

Заява ОСОБА_1 зводиться лише до зазначення доказів, яким суд надав відповідну оцінку при ухваленні рішення від 25.06.2014 року.

Доводи заявника можуть бути предметом оскарження лише у касаційному порядку рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 червня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Київської області від 14 серпня 2014 року.

Отже, підсумовуючи викладене, апеляційна інстанція приходить до висновку про обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, якою відмовлено у задоволенні заяви.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді