Справа № 203/3201/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 листопада 2017 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Казака С.Ю.,

при секретарі Булеці А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2017 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 03 червня 2009 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н у вигляді заяви відповідача та умов і правил надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 7800 гривень на платіжну картку, зобовязавшись сплатити 30% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості та повернути кредит у встановлений договором строк, а також сплатити інші обовязкові платежі. Посилаючись на те, що відповідач не виконав свої договірні зобовязання, позивач просив суд стягнути з відповідача кредитну заборгованість, розмір якої станом на 31 липня 2017 року становить 31686,64 гривень. Крім того, позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати по справі.

В судове засідання сторони не зявились, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Разом з тим, стороною позивача суду подана заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій також вказується на підтримання позовних вимог в повному обсязі та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.197 ч.2 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 03 червня 2009 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, укладено кредитний договір б/н, який складається із відповідної анкети-заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг, а також довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 пільгового періоду». За умовами даного договору відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 7800 гривень, зобовязавшись погашати заборгованість по кредиту до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, а також сплачувати за користування кредитними коштами 30% річних, з 01 вересня 2014 року 34,8% річних, з 01 квітня 2015 року 43,2% річних, а також інші обовязкові платежі. (а.с.10-26, 29-35).

Пунктом 8.6 Умов і правил надання банківських послуг сторони кредитного договору погодили, що при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більше ніж на 12 днів, позичальник зобовязується сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову.

Пунктом 5.2 Умов і правил надання банківських послуг передбачено право банку вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або в певній частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобовязань за кредитним договором.

Із матеріалів справи встановлено, що кредитодавець свої договірні зобовязання виконав в повному обсязі. В той же час, відповідач не виконує належним чином взяті на себе договірні зобовязання із своєчасного повернення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої станом на 31 липня 2017 року становить 31686,64 гривень, з яких: 3370 гривень заборгованість за тілом кредиту, 26331,56 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 1985,08 гривень штрафи. (а.с.7-9)

Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України.

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договір, який є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обовязково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України).

Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів.

При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновидами якої є штраф (ст.549 ЦК України).

Положеннями ст.549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором б/н від 03 червня 2009 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між сторонами даного договору із дотриманням вимог діючого законодавства щодо його змісту та форми, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобовязань за даним договором, що зумовило виникнення у відповідача заборгованості за кредитом, а у позивача права вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 1600 гривень (а.с.1).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.6, 11, 15, 16, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 627, 629, 634, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 88, 208, 209, 212-215, 218, нормами Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором №б/н від 03 червня 2009 року в розмірі 31686,64 гривень, з яких: 3370 гривень заборгованість за тілом кредиту, 26331,56 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 1985,08 гривень штрафи.

У рахунок відшкодування судових витрат по справі стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () судовий збір в розмірі 1600 гривень.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.Ю. Казак