Справа № 569/8795/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.

при секретарі - Михайленко О.С.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - відділ опіки і піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав звернулась ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги повністю підтримали. Позивач суду пояснила, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду від 04 грудня 2009 року був розірваний. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач належним чином не виконує покладені на нього обов'язки по вихованню дитини, зокремажиттям доньки не цікавиться, з дитиною протягом семи років не спілкується, участі у вихованні та навчанні дитини не бере, жодного разу не був у школі де навчається його донька, не допомагає у підготовці до школи дитині, не відвідує шкільні заходи за участі доньки, участі у позашкільному розвитку дитини не бере, не відвідує заходи організовані гуртками за участі доньки, не турбується про стан здоров'я дитини, під час хвороби не відвідує дитину, не оплачує рахунки із медичних закладів, чинить перешкоди у здійсненні можливості відвідувати дитиною інших країн для її духовного, внутрішнього розвитку і розширення світогляду, не сплачує аліменти призначені рішенням суду, чим фактично не виконує обов'язку із забезпечення дитини належним харчуванням, одягом і всім необхідним для життя дитини, створив заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 25.10.2016 р. становить 38500,00 грн.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків, що є наслідком для позбавлення його батьківських прав.

Тому з цих підстав, просить суд заявлені позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні відповідач та його представник адвокат Щур О.В. позов заперечили повністю та вказали, що відповідач не сплачував аліменти по причині усної домовленості з позивачем, так як у них була кімната у гуртожитку, яку вони здавали у найм, позивач отримувала за це кошти, тому він в свою чергу не був зобов'язаний сплачувати аліменти. Зазначив, що йому не було відомо про існування на виконанні рішення суду про стягнення з нього аліментів. Коли йому стало відомо про існування заборгованості по сплаті аліментів, в той період він не мав можливості сплачувати їх через складне матеріальне становище. Також повідомив, що з донькою періодично спілкувався, відвідував доньку протягом часу її навчання у школі № 19, перебував періодично за кордоном у 2015 та 2016 роках, гроші на утримування доньки передавав через своїх батьків та брата за які купувався одяг для дитини. Вказав, що кожен місяць протягом 2015 -2016 років передавав по 100 злотих для доньки. З дитиною зустрічався до 2012 року. Завжди цікавився її здоров'ям та навчанням. В судовому засіданні 15.11.2017 року ОСОБА_2 подав письмову заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_3 до нього, не заперечує щодо їх задоволення.

В судовому засіданні представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 січня 2004 року.

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дана обставина підтверджується дослідженими в судовому засіданні:

свідоцтвом про народження серії номер НОМЕР_2 виданим 18 травня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м.Рівне Рівненської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 2005 року травня місяця 18 числа зроблено відповідний запис за № 997. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3;

З дослідженого в судовому засіданні рішення Рівненського міського суду (виписки) від 04 грудня 2009 року по цивільній справі №2-9764/09р за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу вбачається, що шлюб, зареєстрований 08 січня 2004 року у Яполотській сільській раді Костопільського району за актовим записом №1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. Малолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити з матір'ю ОСОБА_3.

Рішенням Рівненського міського суду від 12 жовтня 2009 року по цивільній справі №2-8892/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів позовні вимоги позивача задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 700 грн. щомісячно, починаючи із 12 серпня 2009 року до досягнення повноліття дитиною.

23 жовтня 2009 року Рівненським міським судом було видано виконавчий лист по вищезазначеній цивільній справі.

З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості по аліментах від 25 жовтня 2016 року №12172 виданого державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області про стягнення з ОСОБА_2 аліментів по виконанню виконавчого листа Рівненського міського суду №2-8892 від 23 жовтня 2009 року вбачається, що заборгованість з 12 серпня 2009 року по 30 вересня 2016 року становить 38500,00 грн.

З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач не займається вихованням дитини, рідко спілкується з нею, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не вчасно сплачує аліменти призначені рішенням суду.

Встановлені вище вказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки на стороні позивача, ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_7. Про дані обставини їм відомо безпосередньо, оскільки вони є близькими друзями з позивачем, проживали з позивачем по сусідству у гуртожитку, разом водили дітей до школи, разом святкували дні народження та новий рік.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_8, яка є матір'ю відповідача, вказала, що час від часу особисто передавала кошти для онуки, які їй передавав відповідач. Також зазначила, що відповідач останні три роки перебував за кордоном у Польщі.

З досліджених в судовому засіданні фото світлин, які відповідач надав до суду вбачається, що відповідач зустрічався з донькою, однак фото світлини зроблені більше п'яти років назад. Таким чином, суд не приймає фото світлини як доказ того, що відповідач приймав участь у вихованні доньки останні п»ять років.

З дослідженого в судовому засіданні Посвідчення серія НОМЕР_3 виданого Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області від 28.11.2012 року, термін дії якого з 11.07.2012р. по 11.05.2023р. на ім'я ОСОБА_3 1976р.н. вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом дитинства та отримує державну допомогу.

З дослідженого в судовому засіданні медичного висновку № 559 на дитину /підлітка/ - інваліда з дитинства віком до 16 років від 11 липня 2012 року вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 має захворювання: спадкова гемолітична анемія (мікросфероцитоз).

З дослідженого в судовому засіданні висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 20 грудня 2016 року №08-2804 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітету Рівненської міської ради, прийняла рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Враховуючи вищевикладені факти, керуючись ст.19, ст.164 СК України органи опіки вважають за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Даний висновок представник органу опіки та піклування повністю підтримала в судовому засіданні.

З дослідженого в судовому засіданні пояснення, яке було надане ОСОБА_4 для представника служби у справах дітей вбачається, що дитина свого тата ОСОБА_2 бачила останній раз сім років тому, він до неї не телефонує, не цікавиться її справами, не вітає її з днем народження, їй не відомо про його місце перебування, тому вважає, що його потрібно позбавити батьківських прав.

З дослідженої в судовому засіданні характеристики вих. № 356 від 31.10.2016р. виданої Рівненською загальноосвітньою школою І - ІІІ ст. №8 на ОСОБА_4 вбачається, що зі слів класного керівника початкової школи, вихованням ОСОБА_4 займалася мама, яка систематично відвідувала батьківські збори, цікавилася навчанням і поведінкою доньки, батько на батьківських зборах не був, зв'язки зі школою не підтримував, навчанням та вихованням доньки не цікавився.

З дослідженої в судовому засіданні нотаріально посвідченої заяви від 06.06.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 надав згоду на відкриття своїй дочці ОСОБА_4 візи в країни Євросоюзу до її повноліття і на тимчасовий виїзд її за кордон в супроводі матері.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Відповідно до п.п.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач достатньо матеріально дитину не забезпечує, її вихованням та здоров'ям не цікавиться, батьківської любові та турботи до доньки не проявляє.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, беручи до уваги письмову заяву відповідача про визнання позову, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Так як при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України, ст.ст.141,164 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав - задоволити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Рівне Рівненської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 батьківських прав стосовно його неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Рівне Рівненської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. в прибуток держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду О.Я.Тимощук