Справа №: 2-191/2005 Провадження № 4-с/486/3/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Савіна О.І.,

при секретарі Архіповій К.В., Зубко Н.Ю.,

з участю: заявника - ОСОБА_1,

посадової особи ДВС, рішення якої оскаржуються ОСОБА_2,

заінтересованої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Южноукраїнськ Миколаївської області скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_2 щодо зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії заступника начальника Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_2 щодо зобовязання вчинити дії.

Свої вимоги мотивує тим, що 20.04.2012 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області було видано виконавчий лист №2-191 про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше одного неоподаткованого податком мінімуму доходів громадян, починаючи з 27 січня 2005 року і до досягнення дитиною повноліття.

25.10.2016 р. він отримав по пошті довідку заступника начальника Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_2 про розмір заборгованості станом на 01.09.2016 року в розмірі 45163,78 гривень. Вказана заборгованість була нарахована нею на підставі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 05.10.2016 року).

Вважає вказаний розрахунок заборгованості за період з лютого 2014 року по 31 серпня 2016 року неправомірним та безпідставним, оскільки згідно з п. 7.13.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

З 21.03.2013 року йому довічно призначено допомогу (компенсацію) як фізичній особі, яка надає соціальні послуги від управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради, що на його думку, є підставою для визначення розміру оплати аліментів у частці від цього фактичного доходу.

Однак з лютого 2014 року по 31 серпня 2016 року вважає, що неправомірно було нараховано йому заборгованість в розмірі 35133,74 грн.

Тому просить визнати незаконним та скасувати розрахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 за період з лютого 2014 року по серпень 2016 року включно, нарахований заступником начальника Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_2 в довідці від 21.09.2016 року №736/1157.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав повністю та просив суд її задовольнити.

Представник Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області в судове засідання не зявилась, надіслала на адресу суду клопотання з проханням розглядати справу без її участі. В судовому засіданні 11.01.2017 року остання заперечувала проти задоволення скарги та пояснила, що при здійсненні вказаного розрахунку заборгованості по аліментам від 21.09.2016 року діяла в межах діючого законодавства України, тому просила суд в задоволенні скарги відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, вважаючи її необґрунтованою.

Заслухавши заявника та заінтересовану особу, дослідивши матеріали скарги, цивільної справи, суд прийшов до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до виконавчого листа у справі №2-191/2005, виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області 20.04.2012 р., судом вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше одного неоподаткованого податком мінімуму доходів громадян, починаючи з 27 січня 2005 року і до його повноліття (а.с. 14).

20.04.2012 року на підставі вказаного рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області було видано виконавчий лист №2-191 (а.с. 43-44).

20.04.2012 року постановою державного виконавця Тищенко Г.О. відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом (а.с. 201).

Згідно з довідкою про нарахування заборгованості по аліментним платежам боржник ОСОБА_1 станом на 01.09.2016 р. має заборгованість по аліментним платежам в розмірі 45163,78 грн. (а.с. 45).

Як вбачається з вищевказаної довідки, подання про притягнення боржника до адміністративної відповідальності протягом усього часу виконання виконавчого листа боржник ухилявся від сплати аліментів, сплачував їх нерегулярно та у неповному обсязі, про своє працевлаштування та місця роботи державного виконавця не повідомляв, у зв'язку з чим державним виконавцем проводився розрахунок заборгованості (а.с. 156-157, 162-163).

Порядок та умови проведення розрахунку заборгованості платника аліментів визначені ст. 195 СК України, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією про організацію примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 р. № 512/57.

Так, в силу ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Пунктами 7.13, 7.13.1 Інструкції про організацію примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 р. № 512/57 визначено, що державний виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів відносно боржника ОСОБА_1 станом на 01 вересня 2016 р., з яким не погоджується заявник, було проведено державним виконавцем у відповідності до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент стягнення аліментів), виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості.

Такий розрахунок було зроблено правомірно, оскільки на час його проведення державному виконавцю не було відомо про доходи боржника протягом 2012-2016 років у зв'язку з тим, що останній, в порушення вимог ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомляв відомості щодо своїх доходів та місць працевлаштування.

За такого, посилання заявника на помилковість проведеного станом на 01 вересня 2016 р. розрахунку не відповідають вимогам закону та обставинам справи, а врахування відомостей про його доходи за місцями роботи, які він мав відповідно до записів у трудовій книжці можливо після надання боржником таких відомостей, що в силу ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» є обов'язком саме боржника.

Виходячи з вищевказаного, суд не приймає до уваги довідку про отримання (неотримання) допомоги від 29.09.2016 року ОСОБА_1 компенсації, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги (догляд за інвалідом І групи ОСОБА_1А.).

Тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення скарги, так як доказів неправомірності дій заступника начальника Южноукраїнського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_2 матеріали справи не містять, дії останньої відповідали вимогам чинного законодавства, права та законні інтереси заявника не порушені, тому скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 209-210, 383-387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії заступника начальника Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_2 щодо зобовязання вчинити дії - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в судову палату з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області, через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_5