АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Чубрей І.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей Чернівецької міської ради Божескуль Надії Сергіївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей Чернівецької міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 3 квітня 2017 року,

встановила

ОСОБА_4 у лютому 2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей Чернівецької міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька.

Зазначала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Чернівці.

Вказувала, що тимчасово проживає у м.Таранто Італійської Республіки у зв»язку із трудовим договором, забезпечена місцем проживання.

Посилаючись на те, що має намір оздоровити сина протягом шкільних канікул, розширити його кругозір, ОСОБА_4 просила надати дозвіл ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю м.Чернівці на виїзд за кордон до Італійської Республіки за відсутності

Справа №727/1129/16

Провадження №22-ц/794/620/2017 рік Головуючий у 1 інстанції Семенко О.В.

Категорія 48 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

письмової згоди та супроводу батька ОСОБА_2 на період з березня 2017 року по березень 2018 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 3 квітня 2017 року у позові відмовлено.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 3 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 відлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції керувався положеннями п.3 ч.3 ст.313 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та дійшов висновку про відсутність підстав для надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.

На обґрунтування такого висновку суд першої інстанції зазначив про недоведеність відмови ОСОБА_2 надати згоду на виїзд дитини за кордон та необхідності разового виїзду дитини з визначенням його початку березень 2017 року й закінчення березень 2018 року.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

На підставі ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог п.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Предметом позову ОСОБА_4, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої позивач просила ухвалити судове рішення, є надання дозволу ОСОБА_5 на виїзд за кордон до Італійської Республіки за відсутності письмової згоди та супроводу батька ОСОБА_2 на період з березня 2017 року по березень 2018 року.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Чернівці (а.с.11).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 має право на постійне проживання в Італійській Республіці (а.с.7).

До матеріалів справи приєднано трудовий договір між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про роботу домашньою працівницею на неповний робочий час та невизначений термін з наданням проживання від 7 січня 2016 року (а.с.8-9).

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначеноЗаконом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231.

Частиною 3 ст.313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Пунктом 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли вісімнадцятирічного віку.

На підставі пп. 1 п. 4 Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Виходячи з положень зазначених норм матеріального права дозвіл на виїзд дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.

У матеріалах справи відсутні докази необхідності разового виїзду ОСОБА_5 за межі України з визначенням його початку березень 2017 року й закінчення березень 2018 року.

З огляду на наведене судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевчнеківського районного суду м.Чернівці від 3 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис /Половінкіна Н.Ю./

Судді - підписи /Кулянда М.І., Одинак О.О./

З оригіналом згідно: