Провадження №22-ц/784/1920/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 468/787/17-ц Головуючий І інстанції Муругов В.В.
Провадження № 22-ц/784/1920/17 Доповідач Темнікова В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

при секретарі Гавор В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 20 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства (далі КП) «Міськводоканал» про визнання протиправним відключення та зобовязання відновити водопостачання та за зустрічним позовом КП «Міськводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Міськводоканал», в якому посилався на те, що він є абонентом КП «Місьводоканал» та постійно сплачував вартість спожитої води відповідно до показань лічильника, встановленого у нього на подвірї. 11 червня 2017 року його дружина повідомила йому про те, що їй вручено претензію про сплату 5099,07 грн. заборгованості за спожиту воду (за 394 куб.м). Після цього він звернувся до абонентського відділу «Міськводоканалу» за розясненнями та вимогою про надання йому копії акта про виявлення порушень правил водокористування, акта про встановлення та пломбування лічильника, розрахунку розміру заборгованості, але йому було відмовлено у наданні вказаних документів. 15 червня 2017 року близько 19.00 год. він виявив відсутність води та дізнався, що дружині працівники міськводоканалу вручили акт про припинення подачі води. Вважає, що відключення його будинку від водопостачання здійснено протиправно, а тому просив суд визнати протиправним припинення водопостачання будинку 79 по вулиці Соборній у м. Баштанка, а також зобовязати КП «Міськводоканал» відновити водопостачання вказаного будинку.

КП «Міськводоканал» звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, в якій посилався на те, що підприємство надає комунальні послуги ОСОБА_1 за адресою: м. Баштанка, вул. Соборна, 79. Дана будівля є нежитловою будівлею та використовується ним для господарських потреб. Між КП «Міськводоканал» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 21.11.2012 року № 120383. Пунктом 6.2. Договору, оплата за надані послуги проводиться споживачем щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. До КП «Міськводоканал» з письмовою заявою звернувся ОСОБА_2, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 про неможливість зняття показників лічильника у зв'язку з підтопленням колодязя, де розташований його лічильник. При обстеженні аварійною бригадою з'ясовано, що труба, яка проходить до будинку відповідача за адресою вул. Соборна буд.79, яка належить ОСОБА_1, вийшла з ладу та потребує заміни. Після цього ОСОБА_1 було запропоновано її замінити, на що він відповів, що даним трубопроводом не користується. Тоді стало відомо, що споживач самовільно, без отримання відповідних дозвільних документів, здійснив приєднання об'єкта за адресою м. Баштанка, вул. Соборна,79 до міського водопроводу. З метою обліку відпущеної ОСОБА_1 води на місті підключення його господарської будівлі за вказаною адресою підприємством позивача 09.11.2016 року було встановлено контрольний лічильник № 6858269, про що складено відповідний акт установки та повідомлено ОСОБА_1 Від отримання повідомлення про встановлення контрольного лічильника ОСОБА_1 відмовився. Споживач належним чином повідомлений про необхідність здійснення оплати за воду починаючи з 09.11.2016 року згідно показів контрольного лічильника. Але ОСОБА_1 від підпису під повідомленням про доведення до нього даної інформації відмовився. Станом на 01.06.2017 року йому надано послуги у розмірі 385 куб. м., які він не оплатив, у звязку з чим виникла заборгованість в сумі 5099 грн. 07 коп. На підставі викладеного КП «Міськводоканал» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь підприємства суму боргу по оплаті за централізоване водопостачання в розмір 5099 грн. 07 коп.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 20 липня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Зобовязано КП «Міськводоканал» відновити водопостачання будинку за адресою: вул. Соборна, 79 м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області. Зустрічний позов КП «Міськводоканал» також задоволено. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Міськводоканал» заборгованість за комунальні послуги в сумі 5099,07 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині задоволення зустрічного позову та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову, посилаючись на невідповідність рішення суду обставинам, встановленим при розгляді справи.

Позивач звернувся до суду з запереченнями на апеляційну скаргу, в яких просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обгрунтованим.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги, надавши пояснення, аналогічні змісту апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача КП «Міськводоканал» не визнав доводи апеляційної скарги, просив її відхилити, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг із централізованого водопостачання холодної води та водовідведення, що надає КП «Міськводоканал».Вказані послуги надаються за адресою: вул. Соборна, 79 м. Баштанка на підставі відповідного договору №120383 від 21.11.2012 року, укладеного між сторонами. В жовтні 2016 року КП «Міськводоканал» виявило, що ОСОБА_1 через вихід з ладу власної мережі здійснив підключення до мережі постачальника в іншій точці та для контролю і перевірки показань лічильника споживача комунальне підприємство 09.11.2016 року на межі балансової належності нового підключення абонента встановило контрольний лічильник з показниками 0 на час встановлення, погодивши таким чином нове підключення, здійснене абонентом. При знятті показань контрольного лічильника в травні 2017 року було виявлено значне споживання води: поточні показники 394 куб. м., попередні 9 куб. м., у звязку з чим абоненту було нараховано заборгованість за спожиту воду в сумі 5585,87 грн. Через несплату абонента даної заборгованості в повному обсязі комунальне підприємство 15.06.2017 року припинило постачання води абоненту, на момент припинення показники контрольного лічильника становили 396 куб.м.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 6.2 договору про надання населенню послуг із централізованого водопостачання холодної води і водовідведення від 21.11.2012 року оплата за надані послуги проводиться споживачем щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідно до п.п. 5.25, 5.26 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190, для контролю витрат води у споживачів, які не мають засобів обліку, а також для перевірки показів встановлених засобів обліку виробник має право встановлювати на вводах контрольні засоби обліку. Ці роботи теж можуть бути виконані за обґрунтованою вимогою споживача. Дообладнання або монтаж вузлів обліку для встановлення контрольних засобів обліку виконується за рахунок зацікавленої сторони. Тривалість роботи контрольних засобів обліку має бути не менше ніж 15 днів. Якщо контрольний засіб обліку виявить неточність роботи засобів обліку, що перевіряються, останні підлягають ремонту, а розрахунок за водокористування здійснюється відповідно до показів контрольного засобу обліку, при цьому виробник має право провести перерахунок споживачеві за водокористування в попередні два місяці.

Комунальне підприємство вказує, що припиняючи (обмежуючи) водопостачання абонента, діяло відповідно до п. 6.1 та п. 11.3 «д» Правил користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в місті Баштанка, затверджених рішенням Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 11 травня 2012 року № 3. Однак, згідно з п. 6.1 Правил користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в місті Баштанка, затверджених рішенням Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 11 травня 2012 року № 3, в редакції рішення Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 30 травня 2014 року № 5, виробник має право у разі внесення не в повному обсязі плати за використану питну воду обмежити питне водопостачання до рівня економічної броні питного водопостачання. Відповідно до п. 11.3 «д» Правил користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в місті Баштанка, затверджених рішенням Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 11 травня 2012 року № 3, виробник має право припинити подачу води, але попередивши абонентів за 5 діб у випадках несвоєчасного внесення плати за воду, при цьому подача води припиняється по закінченні двох тижнів від моменту подачі рахунку або платіжного документа.

Аналіз вказаних положень свідчить про те, що у випадку, який є предметом судового розгляду, комунальне підприємство не мало правових підстав керуватись п. 6.1 Правил користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в місті Баштанка, затверджених рішенням Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 11 травня 2012 року № 3, в редакції рішення Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 30 травня 2014 року № 5, оскільки вказаний пункт не передбачає припинення водопостачання, а передбачає обмеження водопостачання до певної межі, як вказано в тексті рішення Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 30 травня 2014 року № 5 до рівня економічної броні питного водопостачання, крім того, в рішенні міської ради також вказано, що така редакція базується на ст. 23 Закону України «Про питне водопостачання», яка передбачає можливість такого обмеження до рівня екологічної броні питного водопостачання, при цьому зі ст. 1 Закону України «Про питне водопостачання» слідує, що екологічна броня питного водопостачання - мінімальний рівень використання питної води споживачами (крім населення), необхідний для запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру.

Тому суд дійшов висновку, що п.6.1 Правил користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в місті Баштанка, затверджених рішенням Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 11 травня 2012 року № 3, в редакції рішення Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 30 травня 2014 року № 5, оперує термінами, які в законі не містяться взагалі, по-друге, стосується інших правовідносин, аніж відносини виробника послуг та населення, а тому, припиняючи водопостачання абоненту, який має непогашену заборгованість з водопостачання, комунальне підприємство мало керуватись п. 11.3 «д» Правил користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в місті Баштанка, затверджених рішенням Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 11 травня 2012 року № 3.

Відповідно до п. 11.3 «д» Правил користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в місті Баштанка, затверджених рішенням Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 11 травня 2012 року № 3, дії комунального підприємства будуть правомірними в разі попередження споживача за пять днів до припинення водопостачання, але припинення можливе лише після спливу двох тижнів після отримання споживачем рахунку або іншого платіжного документа для сплати заборгованості.

У випадку, що є предметом судового розгляду, комунальне підприємство мало фактичні підстави для припинення водопостачання на обєкт ОСОБА_1, оскільки у останнього виникла значна заборгованість за спожиту воду та абонент не здійснював щомісячні оплати за спожиту ним воду в супереч п.6.2 договору, але не дотрималось вказаної вище процедури попередження споживача про майбутнє припинення водопостачання, оскільки комунальне підприємство жодного разу не направило споживачу передбачене п. 11.3 «д» Правил попередження, а повідомлення про наявність боргу станом на 12.05.2016 року та на 06.06.2016 року не мають відомостей про їх отримання боржником та взагалі не містять попереджень про можливе майбутнє припинення водопостачання, а тому попередженнями в контексті п.11.3 «д» Правил не можуть вважатись взагалі. Крім того, вказані вище повідомлення за своїм змістом не можуть визнаватись відповідними рахунками чи платіжними документами, отримання яких передбачено п. 11.3 «д» Правил, по спливу двох тижнів після отримання яких виробник має право припинити водопостачання.

Проаналізувавши дані обставини, суд дійшов висновку, що дії комунального підприємства по припиненню водопостачання ОСОБА_1 є неправомірними через порушення процедури попередження, визначеної п. 11.3 «д» Правил, а тому таке припинення є порушенням, і відповідно до п.4 ч.2 ст. 16 ЦК України абонент має право на судовий захист шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, а тому первинний позов ОСОБА_1 до КП «Міськводоканал» про визнання протиправним відключення та зобовязання відносити водопостачання підлягає задоволенню.

Вирішуючи зустрічний позов КП «Міськводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, суд виходив з того, що відповідно до п. 5.26 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190, у разі встановлення контрольного лічильника подальші оплати за спожиті послуги мають здійснюватись за його показниками.

Контрольний лічильник ОСОБА_1 був встановлений 09.11.2016 року, що підтверджується відповідним актом, контрольний лічильник встановлено на межі балансової належності сторін, незгода споживача з його встановленням та відмова від підписання відповідного акта не звільняє споживача від обовязку сплачувати за спожиту воду за показниками контрольного лічильника, якщо такі показники відрізняються від показників лічильника споживача.

Як убачається з розрахунків постачальника та відомостей про зняття показників контрольного лічильника, - основна заборгованість споживача утворилась в травні 2017 року. Дана заборгованість утворилась саме у звязку зі споживанням абонентом води, а не у звязку з, наприклад, втратами води через прориви мережі споживача та інших обставин, оскільки до та після травня 2017 року споживач спожив води в межах 2 куб. метрів (що підтверджується відомостями про зняття показів лічильника та актом припинення подачі води, де вказані показники контрольного лічильника на час припинення водопостачання) та в супереч вимогам ст. 60 ЦПК України не надав суду відомостей, що витрати води в травні 2017 року відбулись внаслідок інших обставин техногенного або природного характеру, аніж безпосередньо споживання води абонентом для власних цілей.

Згідно з докладними розрахунками постачальника заборгованість споживача становить 5099,07 грн., що є підставою для задоволення зустрічного позову комунального підприємства «Міськводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги та стягнення вказаної суми.

Рішення суду в частині задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та відновлення водопостачання ніким із учасників процесу в установленому законом порядку не оскаржене. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року „Про практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується. Тому рішення суду в частині задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та відновлення водопостачання, апеляційним судом не переглядається взагалі.

Що стосується висновку суду про задоволення позовних вимог за зустрічним позовом, колегія суддів вважає, що він відповідає як матеріалам справи, так і вомогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що підключення до комунального водопроводу відбулося ще в 2008р. і про це було відомо КП «Міськводоканал», а тому таке підключення не є самовільним, не підтверджено належними доказами, так як позивачем ОСОБА_3 не надано суду доказів прийняття мережі водопостачання за схемою, яка надана суду, до експлуатації в установленому порядку. Надані позивачем до апеляційної скарги технічні умови на приєднання до комунального водопроводу та дозвіл на підключення до комунального водопроводу від 23 травня 2008р., самі по собі не свідчать про правомірне виконання робіт по приєднанню до комунального водопроводу після отримання дозволу, а також про прийняття нової мережі водопостачання до експлуатації КП «Міськводоканал». Так, згідно п. 9.5.21 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затвердждених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.07.95 N 30, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, одержання від водоканалу дозволу і технічних умов на приєднання споживач зобов'язаний був отримати до складання завдання на проектування водопровідного вводу. Тобто, після отримання технічних умов та дозволу повинен був бути складений проект на приєднання до мережі водопостачання. Однак, погоджений проект на приєднання до мережі водопостачання, один примірник якого повинен був зберігатися у споживача згідно п.9.5.25 та 9.5.26 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затвердждених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.07.95 N 30, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, суду надано не було. Не надано також акт про прийняття нового водопровідного вводу в експлуатацію.

Доводи апеляційної скарги про необхідність в даному випадку застосування п. 7.4.6 договору про надання послуг з водопостачання №120383 від 21.11.2012 року, укладеного між сторонами, не заслуговують на увагу, так як даний пункт договору стосується правильності показань квартирних засобів обліку води, однак КП «Міськводоканал» не повязував свої позовні вимоги з неправильною роботою приладів обліку на спірному обєкті. Необхідність встановлення контрольного лічильника була повязана з виявленням самовільного підключення споживачем до комунального водопроводу з метою обліку відпущеної споживачу води на місці виявленого несанкціонованого підключення за адресою- м. Баштанка, вул. Соборна,97.

Встановлення контрольних засобів обліку згідно п.5.25 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190, можливо не тільки для перевірки показів встановлених засобів обліку, а й для контролю витрат води у споживачів, які не мають засобів обліку. Оскільки позивачем не надано суду доказів правомірності використання приладу обліку води на місці самовільного приєднання до системи комунального водопроводу, дії КП «Міськводоканал» по встановленню контрольного лічильника є правомірними. Згідно п. 5.26 зазначених Правил розрахунок за водокористування здійснюється відповідно до показів контрольного засобу обліку.

Посилання апелянта на те, що йому було невідомо про встановлення контрольного лічильника, спростовується матеріалами справи, а також наявністю у нього акту встановлення контрольного водяного лічильника від 09.11.2016р., який як пояснив апелянт в суді апеляційної інстанції йому був переданий його дочкою, і в якому зазначено, що на дату встановлення цього лічильника його вдома не було, але була присутня дочка. При прийнятті рішення по справі колегія суддів враховує також те, що розмір отриманої послуги за показниками лічильника, який установив споживач і яким він користувався, а також за показниками контрольного лічильника з моменту його встановлення ( листопад 2016р.) до квітня 2017р. не відрізнявся. І тільки в травні 2017р. під час зняття показників контрольного лічильника була виявленеа велика розбіжність у кількості 394 куб.м. На час огляду контрольного лічильника в травні 2017р. несправність в його роботі виявлена не була.

Посилання апелянта на те, що КП «Міськводоканал» мало право у будь-якому випадку на донарування тільки за 2 останні місяці, не заслуговують на увагу, так як позовні вимоги повязані не з роботою несправного лічильника, а з оплатою спожитої споживачем води згідно лічильника. При цьому колегія суддів враховує також те, що технічно такий обєм води, за який вимагає оплати КП «Міськводоканал», можливо спожити за вказаний період згідно таблички витрат води при швидкості руху 2 м/сек., а ОСОБА_3 в супереч вимогам ст. 60 ЦПК України, як правильно зазначив суд першої інстанції, не надав суду відомостей, що витрати води в травні 2017 року відбулись внаслідок інших обставин техногенного або природного характеру, аніж безпосередньо споживання води абонентом для власних цілей.

Інші доводи апеляційної скарги направлені на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку в межах наданої йому законом компетенції.

Таким чином, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для скасування чи зміни рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 20 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили в касаційному порядку.

Головуючий

Судді