Справа № 473/3706/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"08" лютого 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа без самостійних вимог Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

14.12.2016 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 сільської ради Вознесенського району, в якому просили визнати за ними право власності по 1/2 частці за кожною на земельну ділянку.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачі зазначили, що вони в рівних частках є власниками житлового будинку, що розташований за адресою: село Бузьке, Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Леніна будинок №271.

Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і ведення підсобного господарства площею 0,3219 га належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 625 від 07 грудня 1993 року.

Посилаючись на вимоги Земельного кодексу 1990 року, що діяв на час набуття житлового будинку у власність, позивачі просили визнати за кожною з них право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0492 га, що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд , а також просили визнати за кожною з них право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою Миколаївська обл. Вознесенський район с. Бузьке вул. Отамана Григор'єва (Леніна) будинок № 325.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась від її представника ОСОБА_4 на адресу суду надійшла заява в якій вона просить розглядати справу без її участі позовні вимоги підтримує повністю.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась від неї на адресу суду надійшла заява в якій вона просить розглядати справу без її участі позовні вимоги підтримує повністю

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської областів судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вирішення позовних вимог залишають на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні було встановлено, що 03 лютого 1994 року ОСОБА_1 придбала у Радгоспу "Зелений Гай" міста Вознесенська Миколаївської області житловий будинок з господарськими побутовими будівлями та спорудами за адресою: село Бузьке, Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Леніна будинок №271. Договір купівлі-продажу вищевказаного будинку було посвідчено державним нотаріусам Другої Вознесенської державної нотаріальної від 03.02.1994 року за реєстровим номером № 231 та зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно Вознесенським МБТІ 03.02.1994 р. за реєстровим номером № 94.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 12.08.2001 року, що було видане державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори чоловік позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 виділив подружню частку у спільному майні подружжя, визнавши за собою право власності на 1/2 частку житлового будинку , що знаходився в с. Бузьке по вул. Леніна 325 (до перенумерації № 271 на підставі рішення ОСОБА_3 сільської ради № 12 від 31 січня 2001 року ).

27 серпня 2001 року ОСОБА_5 подарував за Договором дарування 1/2 частину житлового будинку по вул. Леніна № 325 (до перенумерації 271) позивачу ОСОБА_6 Право власності зареєстровано Вознесенським МБТІ за ОСОБА_6 від 31 серпня 2001 року за реєстровим номером № 509.

Згідно витягу з рішення ОСОБА_3 сільської ради вулицю на який розташований житловий будинок перейменовано в 2016 році з Леніна на Отамана Григор'єва.

На підставі Державного акту на право приватної власності на землю, що був виданий на підставі рішення виконкому ОСОБА_3 сільської ради № 80 від 29 вересня 1993 року за вказаним житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 0,3219 га, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку і ведення підсобного господарства, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площа земельної ділянки, яка розташована за адресою с. Бузьке вул. Отамана Григор'єва 325, що призначена для ведення особистого селянського господарства становить 0,0492 га та має кадастровий номер :09:022:0143. Площа земельної ділянки, призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд становить 0,2500 га та має кадастровий номер :09:022:0144.

У відповідності до Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 № 7 п.18 ч. 5 роз'яснено, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 p., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 p., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 p. N 997-V і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірам встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Згідно ст. 30 Земельний кодекс України Верховна Рада УРСР від 18.12.1990 p., який діяв на момент виникнення даних правовідносин, зазначено що, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЗК України 1990 року (чинної на час набуття спірного майна) громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду.

В судовому засіданні було встановлено та підтвердилося письмовими доказами, що позивач ОСОБА_2 позбавлена можливості оформити право власності на 1/2 частку земельної ділянки, оскільки державний акт на право приватної власності на землю , який посвідчував право власності ОСОБА_1 було видано з порушенням норм та вимог ст. 19, 40, 121 Земельного кодексу України, так як цільове призначення земельної ділянки вказане в акті для обслуговування житлового будинку і ведення підсобного господарства, але вказано одну земельну ділянку загальною площею 0,3219 га, тобто, повинно було бути видано два державних акти на кожну ділянку окремо.

Частина перша ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до частини першої ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно- правовими актами.

Згідно із частиною третьою ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

За змістом ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки в судовому засіданні доведено, що позивачі є власниками по 1/2 частці кожна житлового будинку №325 по вул. Отамана Григор'єва в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області. Відповідно до законодавства, позивачі набувши право власності на частину будинку, набули право власності й на частину земельної ділянки пропорційно до їх часток у праві власності на будинок. Іншого способу захисту порушеного права позивача на даний час не вбачається.

Керуючись ст. 10, 11, 15, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, третя особа без самостійних вимог Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області про визнання права власності на земельні ділянки задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0492 га, кадастровий номер: :09:022:0143 для ведення особистого селянського господарства та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер: :09:022:0144 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які розташовані за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, с. Бузьке, вулиця Отамана Григор'єва будинок № 325.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0492 га, кадастровий номер: :09:022:0143 для ведення особистого селянського господарства та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер: :09:022:0144 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які розташовані за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, с. Бузьке, вулиця Отамана Григор'єва будинок № 325.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя М.М. Ротар