У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 25 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У 2014 році ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 300 грн щомісяця до досягнення ним повноліття, мотивуючи позов тим, що дитина знаходиться на її утриманні, часто хворіє, а відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання сина в той час, коли є працездатним, має нерегулярний, але достатній дохід для надання такої допомоги, інших утриманців не має.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 25 лютого 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн щомісяця, починаючи з 14 жовтня 2014 року, та до досягнення дитиною повноліття.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Деснянського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 25 лютого 2016 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвали тини нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судами встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3

Шлюб розірвано 18 березня 2008 року.

Також судом встановлено і сторонами не заперечується, що відповідач не виконує обов'язків з утримання свого сина шляхом сплати аліментів.

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився і апеляційний суд, вірно виходив з того, що розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо звільнення ОСОБА_2 від аліментів, оскільки він подарував сину частину квартири АДРЕСА_1, були предметом перевірки в апеляційній інстанції. При цьому апеляційний суд взяв до уваги, що рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м.Чернігові ради № 28 від 13 лютого 2012 року дозволено укласти договір дарування 1/2 частини квартири сину ОСОБА_3, проте договір дарування, посвідчений нотаріусом, укладений не на підставі ст. 190 СК України, а на загальних підставах. Договору про припинення прав на аліменти на утримання дитини в зв'язку з даруванням сторони не укладали.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи і ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність зазначених висновків судів не спростовують. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга відхиленню.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: Ю.Г.Іваненко О.М.Ситнік