Головуючий суду 1 інстанції - Чернік А.П.
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 417/3333/16-ц
Провадження № 22ц/782/423/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» серпня 2017 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Стахової Н.В.

суддів: Авалян Н.М., Орлова І.В.

за участю секретаря Подрябінкіна Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Марківського районного суду Луганської області від 11 травня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Першої Луганської державної нотаріальної контори, Приватного підприємства «Східно - Український промислово-торгівельний центр» про зняття арешту зі спадкового майна,

ВСТАНОВИЛА:

02.11.2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, який 07.12.2016 року уточнила (а.с.47-48) до Першої Луганської державної нотаріальної контори, Приватного підприємства «Східно - Український промислово - торгівельний центр», та в якому просила зняти обтяження - заборону відчуження (арешт) нерухомого спадкового майна з нежитлового приміщення магазину НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_2», що розташований за адресою: АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, внесену Першою Луганською державною нотаріальною конторою від 16.03.2006 року №2971790 за повідомленням №225-Н від 08 серпня 2003 року приватного нотаріуса Кірєєвої Є.І., вх.1489.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що арештом майна їй створені перешкоди в оформленні права на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 11 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позов.

В судове засідання особи, що беруть участь у справі, не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.п.1,2,3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити рішення його без змін, скасувати рішення і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог або змінити рішення.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.309 ЦПК України підставами для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до вимог ст.ст.11,213 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача, ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, грошових вкладів та нежитлового приміщення - магазину НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_2» з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2. Позивач прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру та грошові вклади. Згідно з відомостями від 25.12.2015 року в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна 16.03.2006 року за №2971790 Першою Луганською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення приватного нотаріуса Кірєєва Є.І. від 08.08.2003 року зареєстровано обтяження-арешт нежитлового приміщення, магазину НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_2», що розташоване по АДРЕСА_2.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачка, як спадкоємець майна ОСОБА_3, має право звернутись до суду за захистом права шляхом зняття арешту з майна, але не довела свої позовні вимоги належним чином та допустимими доказами.

Апеляційний суд вважає ці висновки помилковими, оскільки вони ґрунтуються на неправильному застосуванні норм процесуального права.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції не звернув увагу на суб'єктний склад сторін в правовідношенні спадкування та не дав цьому ніякої правової оцінки.

Перш за все, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позов пред'явлено до Приватного підприємства «Східно - Український промислово - торговельний центр», яке не має статусу юридичної особи.

Відповідно до ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи,які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Відповідно до ст.80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до ч.4 ст.87 ЦК України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Приватне підприємство «Східно - Український промислово - торговельний центр» не внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тобто не має статусу юридичної особи, а тому не може бути відповідачем у цивільному процесі.

Таким чином, оскільки позов пред'явлено до неіснуючої особи, тому у зазначеній частині рішення місцевого суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі ст.ст. 205, 310 ЦПК України.

Розглянувши справу за позовом до відповідача - Першої Луганської державної нотаріальної контори, суд першої інстанції неправильно визначився із суб'єктним складом правовідношень, оскільки позов пред'явлений до Першої Луганської державної нотаріальної контори як до неналежного відповідача.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред'явленим позовом.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - сторін нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб'єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.

У справах про звільнення майна з-під арешту належними відповідачами є особа, в інтересах якої накладено арешт, а також особа, яка вказана власником арештованого майна, а не нотаріус (нотаріальні органи).

Пред'явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, тому суд першої інстанції не вправі був надавати оцінку наданим позивачкою доказам.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що обраний позивачкою спосіб захисту не відповідає способам, встановленим законом.

Виходячи зі змісту ст.59 Закону України «Про Виконавче провадження» та ст..391 ЦК України, позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред'явлений власником майна.

Оскільки позивачка не є власником майна, то належним способом судового захисту за вказаних у позові обставин є пред'явлення позову про визнання права власності на арештоване майно та звільнення його з-під арешту. Відповідачами за вимогою про визнання права власності є інші спадкоємці або територіальна громада.

На це суд першої інстанції уваги не звернув, але допущені процесуальні помилки не призвели до неправильного вирішення справи до відповідача - Першої Луганської державної нотаріальної контори, отже є формальними.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суд з одних лише формальних міркувань.

З вказаних підстав для скасування рішення суду в частині, якою ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позовних вимог до Першої Луганської державної нотаріальної контори, колегія суддів не вбачає.

Відмова у задоволенні позову у зв'язку із неналежним способом захисту права та пред'явлення позову до належного відповідача не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду.

Керуючись ст.ст.205, 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Марківського районного суду Луганської області від 11 травня 2017 року змінити.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Східно-Український промислово-торгівельний центр» про зняття арешту зі спадкового майна, рішення Марківського районного суду Луганської області від 11 травня 2017 року скасувати, провадження у справі у зазначеній частині закрити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: