АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/307/17 Номер провадження 22-ц/786/2034/17Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Хіль Л.М., Мартєв С.Ю.

за участю секретаря Колодюк О.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції у Полтавській області на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 червня 2017 року у справі за позовом Державної екологічної інспекції у Полтавській області до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року Державна екологічна інспекція у Полтавській області звернулась до суду з вказаним позовом, просила стягнути з ОСОБА_2 2 142,00 грн. збитків, завданих державі, і перерахувати кошти на р/р 0313 Гаркушинської сільської ради, УДКСУ у Миргородському районі, , для зарахування надходжень по коду бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», символ звітності 331 в установі банку - Головне управління Державного казначейства України у Полтавській області, МФО 8310189. Вирішити питання судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 серпня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.85 КУАП України. Внаслідок вчиненого адміністративного правопорушення державі заподіяні збитки у сумі 2 142 грн. 00 коп., які відповідач не має наміру сплачувати.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі Державна екологічна інспекція у Полтавській області, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд дав неправильну оцінку фактичним обставинам та неправильно витлумачив норми закону, якими врегульовані спірні правовідносини.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно до ст.307 ч.1 п.2, ст.309 ч.1 п.4 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове по суті заявлених вимог в разі неправильного застосування судом матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 травня 2016 року Державною екологічною інспекцією у Полтавській області складено протокол про адміністративне правопорушення №003694 щодо ОСОБА_2 за те, що цього ж дня о 05 годин 30 хвилин ОСОБА_2 на річці Хорол поблизу с. Рибальське Миргородського району проводив вилов риби забороненим знаряддям сіткою. Зловив 11 линів, 2 щуки, 1 карася, 2 краснопірки, чим порушив п. 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.04.1999 за №269/3562 (а.с.10).

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 червня 2016 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 19 серпня 2016 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення(а.с.15-16).

Відповідно до розрахунку шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів, складеного держінспектором з ОНПС Полтавської області ОСОБА_3, розмір заподіяної шкоди становить 2 142 грн. (а.с. 12).

30.05.2016 року Державною екологічною інспекцією у Полтавській області на адресу ОСОБА_2 направлено претензію для можливості добровільної сплати збитку, заподіяного державі. Розяснено наслідки відмови від добровільного відшкодування шкоди (а.с.17-18).

02.06.2016 року ОСОБА_2 отримав вказану претензію, про що в графі «особисто» мається його підпис (а.с.20).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що судом при вирішенні справи про адміністративне правопорушення встановлено винуватість ОСОБА_2 в тому, що він порушив правила рибальства. Розмір збитків, заподіяних рибному господарству або іншій особі внаслідок такого порушення постановою суду не встановлено, питання про їх стягнення під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення судом не вирішувалося. Окрім того, суд першої інстанції як на підставу для відмови у позові послався на той факт, що уся виловлена ОСОБА_2 риба була випущена у р.Хорол.

З висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з таких підстав.

Статтею третьою ЗУ «Про тваринний світ» риби в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки, тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі, віднесені до об'єктів тваринного світу , на які поширюється дія цього Закону.

Згідно п.4 ч.2 ст.10 ЗУ «Про тваринний світ» громадяни відповідно до

закону зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.63 ЗУ «Про тваринний світ» відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в незаконному вилученні об'єктів тваринного світу з природного середовища.

Статтею першою ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» визначено, що добування (вилов) це є вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування.

Постановою КМУ №1209 від 21 листопада 2011 року затверджені такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів.

Аналіз наведених спеціальних правових норм у галузі охорони навколишнього середовища дає підстави для обґрунтованого висновку про те, що вилучення водних біоресурсів, у тому числі і риби, із середовища їх перебування добування, є окремим видом правопорушення, за яке передбачена матеріальна відповідальність у виді відшкодування шкоди згідно визначених розмірів (такс), при цьому для настання відповідальності не має значення чи повернута незаконно вилучена (добута) риба у середовище свого перебування, чи ні.

Факт завдання ОСОБА_2 шкоди рибному господарству України у розмірі 2 142 гривень підтверджений протоколом № 003694 про адміністративне правопорушення ( а.с.10), описом № 01 знарядь незаконного добування (заготівлі) природних ресурсів складеним при вилученні у ОСОБА_2 сітки (а.с.11), постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 червня 2016 року та постановою Апеляційного суду Полтавської області від 19 серпня 2016 року, якими ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП України (а.с.15-16). Судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлений факт незаконного добування ОСОБА_2 риби, а також винність його дій.

Таким чином в матеріалах справи наявні докази заподіяння шкоди, а тому, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що повернення незаконно добутої ОСОБА_2 риби у річку є підставою для звільнення його від матеріальної відповідальності.

Враховуючи встановлене апеляційним судом, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Полтавській області задовольнити в повному обсязі.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 88 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Така правова позиція наведена у постанові ВСУ №6-1065цс17 від 16 серпня 2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є інвалідом другої групи, а отже звільнений від сплати судового збору (а.с.50), отже витрати позивача зі сплати судового збору слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.2, ст.309 ч.1 п.4, ст.316, ст.319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Полтавській області задовольнити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 червня 2017 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позов Державної екологічної інспекції у Полтавській області до ОСОБА_2 про відшкодування збитків завданих державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, 2142,00 грн. збитків, завданих державі і перерахувати їх на р/р 0313 Гаркушинської сільської ради ,УДКСУ у Миргородському районі, , для зарахування надходжень по коду бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», символ звітності 331 в установі банку - Головне управління Державного казначейства України у Полтавській області, МФО 8310189.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: Л.М. Хіль

ОСОБА_4

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов