Справа № 302/699/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 лютого 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого-судді: Мацунича М.В.

суддів: Куштана Б.П., Кожух О.А.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду від 05 жовтня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі,

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 21.07.2012 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Життя з відповідачем не склалося, на ґрунті особистих непорозумінь постійно виникають суперечки, уже тривалий час фактично не проживають разом, а тому збереження такого шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач не приймає участь у вихованні та утриманні дітей, а, тому зважаючи на те, що він постійного місця роботи не має та працює на заробітках у Словацькій республіці, то з нього слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі. Посилаючись на викладене просила суд: 1) шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і зареєстрований відділом РАЦС Міжгірського РУЮ 21.07.2012 року за актовим записом №42 розірвати; 2) стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину до настання їх повноліття.

У процесі розгляду справи, позивачка збільшила позовні вимоги та просила суд також дати їй дозвіл на зміну прізвища після розірвання шлюбу з «Качмар» на дошлюбне «Івась».

Рішенням Міжгірського районного суду від 05.10.2016 року даний позов задоволено частково. Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і зареєстрований відділом РАЦС Міжгірського РУЮ 21.07.2012 року за актовим записом №42 розірвано. Надано ОСОБА_1 право на зміну прізвища з ОСОБА_1 на ОСОБА_5. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у твердій грошовій сумі по 550 грн., щомісячно на кожну дитину починаючи з 10.08.2016 року, і до їх повноліття.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині стягнення аліментів скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про стягнення аліментів у розмірі 1000 грн., щомісячно на кожну дитину. В обґрунтування скарги вказує, що розмір аліментів присуджений судом є занадто малим. Судом не взято до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 подала до апеляційного суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, яку колегія суддів не вправі розглядати, позаяк, збільшення позовних вимог можливе лише у суді першої інстанції до винесення судом першої інстанції рішення по суті вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Оскільки рішення суду оскаржується тільки частині вирішення позовної вимоги про стягнення аліментів, то колегія суддів, відповідно до приписів ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Встановлено, що 21.07.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5).

Від даного шлюбу, народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 10).

Згідно Довідки Міжгірської селищної ради від 20.01.2016 року за №507 ОСОБА_2 з 01.07.2015 по 01.01.2016 року ніде не працював, і не працює по теперішній час, а веде догляд за престарілою ОСОБА_6 (а.с. 42).

Відповідно до довідки про доходи від 04.10.2016 року (а.с. 46), ОСОБА_1 працює в ЦПСМД Сектору охорони здоровя Міжгірської РДА на посаді лікаря ЗПСМ та отримує заробітну плату в розмірі 2319,42 гр. на місяць (після всіх утримань).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду в частині визначення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітніх дітей, оскільки суд при цьому не в повній мірі врахував вищезазначені норми.

Судом враховано, що ОСОБА_2 ніде не працює, а ОСОБА_1 має постійне місце роботи. У той же час, не зважаючи на відсутність роботи в ОСОБА_2 він зобовязаний нести витрати по утриманню дітей. Таке утримання повинно забезпечувати хоча б мінімальні потреби дитини необхідні для повноцінного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідач є молодою, працездатною особою, без якихось вад зі здоровям, а відтак, на думку колегії суддів із нього слід стягувати аліменти в розмірі 750,00 грн. на кожну дитину, що відповідатиме принципу добросовісності, розумності та справедливості.

Ураховуючи наведене та виходячи із сукупності матеріалів справи, з огляду на найвищі інтереси малолітніх дітей по їх матеріальному забезпеченню, колегія суддів дійшла до думки, що рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає зміні стосовно стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, шляхом ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позову. Та у звязку із цим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір від сплати якого звільнена позивачка ОСОБА_1, підлягає стягненню з ОСОБА_2 в дохід держави. По справі, судовий збір, який підлягав стягненню в апеляційній інстанції, становить суму в розмірі 606,32 гривень, які й підлягають стягненню з ОСОБА_2.

Зважуючи на викладене та керуючись вимогами статей 307, 309, 313, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд,

р і ш и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, задоволити частково.

Рішення Міжгірського районного суду від 05 жовтня 2016 року, змінити в частині позовної вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, ухваливши із цієї вимоги нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 750,00 гривень, щомісяця на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з 10 серпня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави судові витрати у розмірі 606,32 гривень, судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Суддя-доповідач

Судді