Справа № 603/482/17
Провадження №2/603/228/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2017 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі Сандалюку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 10.09.2012 року померла її мати ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина на: земельну ділянку площею 0,16 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №207369; земельну ділянку площею 0,72 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №207368. Позивач прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем, проте звернувшись у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв»язку з втратою правовстановлюючого документа на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню. З приводу втрати державного акта позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністровя».

Просить визнати за нею право власності на вказане вище спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явилася, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, однак подали суду заяву, в якій просять розглядати справу за відсутності їхнього представника, проти позову не заперечили.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із такого.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ІV-УР №758981 від 22.08.1994 року батьками позивача ОСОБА_1 (дошлюбне Гузеляк) М.І. вказано: ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

При укладенні шлюбу 03.05.1980 року з ОСОБА_5 позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Гузеляк» на «Буняк», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №116646 від 24.07.2015 року.

Згідно ксерокопії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №207369 від 19.09.2007 року ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 0,16 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Згідно ксерокопії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №207368 від 19.09.2007 року ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 0,72 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №142020 від 11.09.2012 року ОСОБА_3 померла 10.09.2012 року в м.Ланівці Лановецького району Тернопільської області, актовий запис №85.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на: земельну ділянку площею 0,16 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №207369; земельну ділянку площею 0,72 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №207368.

Згідно інформаційного листа ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області №197/2.15 від 13.09.2017 року заповіт від імені спадкодавця ОСОБА_3 сільською радою не посвідчувався.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.02.2017 року №41/02-31, винесеною приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу ОСОБА_6 відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки у зв»язку із тим, що нею не надано відомостей та документів про належність спадкодавцю спадкового майна.

При винесенні даної постанови приватним нотаріусом Лановецького нотаріального округу ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_3 померла 10.09.2012 року і на час смерті постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадщину за законом у встановлений законом строк прийняла дочка спадкодавця ОСОБА_1І.(позивач), яка на час смерті спадкодавця проживала разом з нею в м.Ланівці, вул. Рівненська, 3/1 Лановецького району Тернопілської області, котра подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі якої 11.02.2014 року приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу Тернопільської області ОСОБА_6 було заведено спадкову справу №6-2014, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи №6-2014, виданим приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу ОСОБА_6 11.02.2014 року за №36594896, номер у спадковому реєстрі 55721948, та матеріалами спадкової справи №6-2014, що зберігається у справах нотаріуса.

Інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини і видачу свідоцтв про право на спадщину за законом чи за заповітом до нотаріуса не зверталися.

Зі змісту інформаційних листів Монастириської державної нотаріальної контори №639/01-16 від 15.09.2017 року, Лановецької державної нотаріальної контори №748/01-16 від 25.09.2017 року вбачається, що згідно даних спадкового реєстру спадкова справа після смерті 10.09.2012 року ОСОБА_3 не заводилась.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою №2405/03-16/1, виданою 22.11.2016 року виконавчим комітетом Лановецької міської ради.

У зв'язку з ненаданням позивачем оригіналів державних актів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом (Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.02.2017 року №41/02-31, винесена приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу ОСОБА_6С.).

Дані державні акти втрачені, про що в Монастириській районній редакції газети «Вісті Придністровя» (тираж 1532) розміщено оголошення.

Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 81, 131 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні задоволити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,16 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №207369;

- земельну ділянку площею 0,72 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №207368.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючийсуддя: ОСОБА_7