Провадження № 2/161/3428/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Луцьк цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -
20 липня 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
В обґрунтування позову зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 травня 2008 року. Наразі припинили спільно проживати.
Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, який народився 06 жовтня 2016 року.
Посилаючись на те, що відповідач не виконує свій обовязок з матеріального утримання дітей, просить суд стягнути з нього аліменти.
У судове засідання позивач не зявилась, однак у заяві від 17 серпня 2017 року просить суд розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Натомість, на адресу суду 17 серпня 2017 року надійшло клопотання представника відповідача адвоката ОСОБА_6, в якому він просить суд відкласти розгляд справи у звязку з перебуванням у відрядженні поза межами Волинської області.
Суд відхиляє вказане клопотання, оскільки до нього не було надано доказів залучення адвоката до іншого судового провадження поза межами Волинської області.
Як визначено у частині першій статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не зявився в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
З огляду на неявку сторін у судове засідання у відповідності до правил статті 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 травня 2008 року. Наразі припинили спільно проживати (а.с.2).
Сторони від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, який народився 06 жовтня 2016 року (а.с.3-4).
Як зазначено у довідці Липинської сільської ради Луцького району Волинської області від 15 червня 2017 року №1494, наразі позивачка та її діти проживають окремо від відповідача за адресою Луцький район, с. Липини, вул. Шевченка, 41 (а.с.5).
Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, не проживає разом з дітьми та не приймає участі в їх утриманні, отже він зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка проживає разом з дитиною, а позовні вимог слід задовольнити.
Визначаючись з порядком та розміром стягнення аліментів, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
А у частині другій цієї ж статті визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого стану здоров'я та/або матеріального становища дитини.
Відповідач у судове засідання не зявився, відтак суд вважає що його стан здоровя та матеріальне становище дозволяє йому сплачувати аліменти. Аналогічно суду не було надано доказів про наявність у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина.
Інших обставин, які мають істотне значення під час визначення розміру аліментів, судом не встановлено.
Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає за можливим задовольнити позовні вимоги шляхом щомісячного стягнення з ОСОБА_3на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки від його сукупного доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, від дня подання позовної заяви з 20 липня 2017 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Частиною третьою статті 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Оскільки позивач в силу пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір за цю вимогу слід стягнути з відповідача на користь держави.
Ставка судового збору за дану вимогу становить 640,00 грн, отже цю суму слід стягнути з відповідача на користь держави.
На підставі пункту 1 частини першої статті 367 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213, 214, 215, 224, 226, 367 ЦПК України, статтями 180, 181 СК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_3на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки від його сукупного доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, від дня подання позовної заяви 20 липня 2017 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3в дохід держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_7