02.11.2017 Справа № 469/1355/17
У Х В А Л А

про забезпечення позову

02 листопада 2017 року Суддя Березанського районного суду Миколаївської області Старчеус О.П., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и л а :

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 27.09.2017р. звернулася до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, одночасно подавши заяву про забезпечення позову, в якій зазначила, що предметом спору є майно, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а саме: земельна ділянка площею 0,1617 га за адресою с. Коблеве, вул. Шевченка, 1 Березанського району Миколаївської області та земельна ділянка площею 0,1588 га в с. Коблеве, пров. Южний, 8 Березанського району Миколаївської області. У звязку з тим, що земельні ділянки є спільною сумісною власністю, зареєстровані на відповідача, є підстави вважати, що вони можуть бути відчужені на користь третіх осіб та у разі невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, посилаючись на ст.ст.151,152 ЦПК України представник заявниці просить забезпечити позовні вимоги шляхом накладення заборони відчуження:

- на земельну ділянку площею 0,1617га за адресою с. Коблеве, Березанського району Миколаївської області, вул. Шевченка, 1, яка належить подружжю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки ВЕР №035941, зареєстрованого в реєстрі за №1212 від 11.06.2007 року;

- на земельну ділянку площею 0,1588га в с. Коблеве, пров. Южний, 8 Березанського району Миколаївської області, яка належить подружжю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки ВЕР №035919, зареєстрованого в реєстрі за №1178 від 08.06.2007 року.

Згідно з положеннями ст.ст.151, 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та забороною вчиняти певні дії, якщо не забезпечення позову у такій спосіб може зробити неможливим або ускладнити виконання рішення суду по справі.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного суду України, даних в п.4 Постанови №9 від 22.12.2006 р. Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 р. Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

За п.4 зазначеної Постанови суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст.18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (частина 6).

Згідно ч.7 ст.26 Закону у разі, якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Частина 2 ст.56 вищевказаного Закону визначає, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу, 17.05.1999р. в відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської області сторони зареєстрували між собою шлюб.

Предметом спору по справі є земельна ділянка площею 0,1617 га для будівництва і обслуговування жилого будинку за адресою с. Коблеве, вул. Шевченка, 1 Березанського району Миколаївської області, яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки ВЕР №035941, зареєстрованого в реєстрі за №1212 від 11.06.2007 року та земельна ділянка площею 0,1588 га для будівництва і обслуговування жилого будинку за адресою в с. Коблеве, пров. Южний, 8 Березанського району Миколаївської області, яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки ВЕР №035919, зареєстрованого в реєстрі за №1178 від 08.06.2007 року. На зазначені земельні ділянки на імя відповідача видано Державні акти на право власності на земельну ділянку.

Належність спірних ділянок відповідачу підтверджується довідкою Коблівської сільської ради.

Враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду,

керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

У х в а л и л а :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить відповідачу ОСОБА_3 та оголосити заборону його відчуження, а саме:

- на земельну ділянку площею 0,1617га за адресою с. Коблеве, Березанського району Миколаївської області, вул. Шевченка, 1, яка належить подружжю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки ВЕР №035941, зареєстрованого в реєстрі за №1212 від 11.06.2007 року;

- на земельну ділянку площею 0,1588га в с. Коблеве, пров. Южний, 8 Березанського району Миколаївської області, яка належить подружжю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки ВЕР №035919, зареєстрованого в реєстрі за №1178 від 08.06.2007 року.

Копію ухвали для виконання направити Березанському РВ ДВС головного управління юстиції Миколаївської області.

Копію ухвали суду після її виконання направити відповідачу ОСОБА_3.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя :