Справа № 477/1206/17
Провадження № 2/477/775/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Сірюк С.В.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про усунення від прийняття спадщини та поновлення строку на прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2017 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить усунути відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від спадкування майна - 6.1 умовних кадастрових гектари земельної частки (пай) після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Також просила поновити їй строк для прийняття спадщини після ОСОБА_6

В обґрунтування цих вимог вказувала, що є онукою ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті спадкоємцями першої черги були батько позивачки ОСОБА_7, дідусь та чоловік померлої ОСОБА_8 та діти померлої ОСОБА_4 і ОСОБА_9.

Спадщина оформлена не була. Спадкоємці ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 померли, а бездіяльність відповідачів з оформлення спадкових прав спонукає її для звернення до суду із цим позовом.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та пояснили про вище викладене.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, про причини неявки не повідомила, про час та місце судового розгляду повідомлена своєчасно, про що свідчать дані зворотнього поштового повідомлення, у зв'язку з чим суд допустив розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, відповідача ОСОБА_4, дослідивши письмові докази в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

За даними копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Згідно відомостей виконавчого комітету Коларівської сільської ради, на час її смерті, зі спадкодавцем були зареєстровані та проживали: чоловік ОСОБА_8, та діти ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (а.с. 10).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилась (а.с. 38).

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

При цьому, слід враховувати, що норми п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Оскільки ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року.

За положеннями Розділу VII ЦК 1963 року, онуки не входили до жодного кола спадкоємців. Підстави спадкування за законом онуками, визначені положеннями ч.2 ст. 529 ЦК 1963 року, та передбачають, онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Батько позивачки - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а отже позивач не є спадкоємцем, визначеним ч.2 ст. 529 ЦК України 1963 року.

Дані щодо наявності заповіту на користь позивача відсутні.

За такого, ОСОБА_2 не є належним позивачем по справі та не може вимагати усунення відповідачів від права на спадкування.

Більш того, позивач не посилається на жодні з визначених ст. 528 ЦК 1963 року підстав для усунення від права на спадкування, а вказує лише на бездіяльність відповідачів з оформлення своїх спадкових прав після смерті матері.

Більш того, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій стосується зави ОСОБА_2 щодо оформлення спадкових прав після смерті діда ОСОБА_8 (а.с. 9), будь-яких доказів щодо відмови ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальних дій саме після смерті бабусі ОСОБА_6 не надано.

Враховуючи наведене вище, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 212- 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення відповідачів від права на спадкування після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, а також продовження позивачці строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення або отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 12 жовтня 2017 року.

Суддя Л.М. Семенова