Справа № 226/547/17
Провадження № 2/226/275/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2017р. м.Мирноград

Димитровський мiський суд Донецької областi в складi:

головуючого - суддi Петуніна І.В.

при секретарi Альберті О.В.,

за участю позивача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності у спільному майні та у спадщині і витребування автомобіля та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про виділення в натурі та визнання права власності на автомобіль, припинення права власності, стягнення витрат на поховання

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася з позовом до відповідача ОСОБА_5 про визнання права власності у спільному майні та у спадщині і витребування автомобіля в обґрунтування якого вказала, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 з 30.03.2011р. Перебуваючи у шлюбі, 02.09.2011р. вони з чоловіком придбали автомобіль FORD FOCUS за 120420 грн., який є їх спільною сумісної власністю. 23.12.2014р. вони з чоловіком виїхали у м.Алушта Крим, де знімали квартиру. 15.06.2016р., під час медичного огляду, було виявлено погіршення стану здоров'я позивача та 30.08.2016р. їй було встановлено 2-гу групу інвалідності. З літа 2016р. вони з чоловіком раз на місяць приїжджали до м.Димитров. ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходячись у м.Алушта АР Крим, помер ОСОБА_7 Вона, перебуваючи у важкому стані здоров'я, організувала перевезення тіла з м.Алушта до м.Мирноград де чоловік й був похований. Так як раптова втрата чоловіка та тяжка хвороба не дозволяли їй самостійно повністю контролювати перевезення тіла чоловіка, тому позивач запросила по допомогу ОСОБА_8, який займався перегоном її автомобіля FORD FOCUS. Прибувши до м.Мирноград та знаходячись у пригніченому психологічному стані, вона не змогла організувати захист своєї власності (1/2 частки автомобіля FORD FOCUS) та спадкового майна (1/2 частки автомобіля FORD FOCUS). Обманним шляхом у неї було вилучені ключі та свідоцтво про реєстрацію автомобіля та передано разом з автомобілем відповідачу, яка не бажає добровільно повертати автомобіль, оскільки вважає його своєю власністю - компенсацією за надані послуги з поховання чоловіка. У зв'язку з цим, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за нею право власності на 1/2 частку у спільному майні на автомобіль FORD FOCUS та на 1/2 частку на спадщину на автомобіль FORD FOCUS, витребувати у відповідача на її користь на автомобіль FORD FOCUS.

Відповідач звернулася до позивача із зустрічною позовною заявою про виділення в натурі та визнання права власності на автомобіль, припинення права власності, стягнення витрат на поховання в обґрунтування якої вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина після смерті її батька, ОСОБА_7 При житті спадкодавець заповіт не складав. Спадкоємцями за законом є дружина померлого - позивач та діти: тобто вона і ОСОБА_9. Із заявами про прийняття спадщини звернулися вона та позивач. Син померлого, ОСОБА_7 у 6-тимісячний строк подав заяву про відмову в прийнятті спадщини на її користь. Таким чином, вона спадкувала 2/3 частки спадщини, а позивач - 1/3 частку. Вважає, що автомобіль підлягає передачі їй в натурі з грошовою компенсацією вартості частки автомобіля з наступних підстав. У грудні 2016р. позивач добровільно передала їй спадковий автомобіль, бо він був у дуже поганому стані після декількох ДТП, а грошові заощадження батька у розмірі 10000 доларів США залишила собі. У березні 2017р. вона провела ремонт автомобіля витратив на це 56475 грн., з яких - 42205 грн. - на придбання запчастин та 14270 грн. на ремонтні роботи. Слід зазначити, що оцінка автомобіля проведена після ремонтних робіт. Враховуючи, що автомобіль потребував ремонту і вона провела його за власні кошти, вклавши третину вартості автомобіля, позивач передала їй автомобіль добровільно як пам'ять про батька, відокремити покращення неможливо, вважає, що її частка права власності у спірному автомобілі становить 2/3, а саме 1/3 частка в порядку спадкування та 1/3 частка за рахунок ремонтних робіт. Зважаючи на це, частка позивача повинна зменшитися на 1/3. Крім того, вона зробила витрати на поховання батька у сумі 20072,90 грн. та вважає, що позивач повинна їй відшкодувати 6691 грн., що становить 1/3 частку у спадщині. З врахуванням того, що вона зробила суттєвий матеріальний внесок в автомобіль, що складає третину вартості, розділити автомобіль в натурі не можливо, порядок користування між ними не вирішено, просить визнати за нею право власності на 1/3 частку автомобіля, збільшити її частку у спільній частковій власності на автомобіль з 1/3 на 2/3, зменшивши частку позивача з 2/3 до 1/3, виділити в натурі та визнати за нею право власності на автомобіль з грошовою компенсацією вартості частки позивачу, припинити у позивача право власності на 1/3 частку автомобіля та стягнути з позивача на її користь витрати на поховання у сумі 6691 грн.

Сторони до судового засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач наполягає на позові, відповідач наполягає на задоволенні зустрічного позову.

Представник позивача надав письмові заперечення щодо зустрічного позову, які підтримав у судовому засіданні, де вказав, що припинити право власності на більшу часту в автомобілі є порушенням ч.2 ст.1279 ЦК України, так як саме позивач має переважне право отримати автомобіль в натурі вартість якого не визначено, так як немає доступу до автомобіля. Крім того, за ст.41 Конституції України, примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосовано як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. За абз.2 ч.2 ст.364 ЦК України, компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою, що узгоджується з правовою позицією ВСУ № 6-4ц14. За таких підстав, так як позивач не згодна отримувати грошову компенсацію, то неможливо припинити її більшу частину у майні, де ще не встановлено жодного співвласника. Не ґрунтуються на належних та допустимих доказах твердження відповідача, що автомобіль був у поганому стані, так як був у декількох ДТП. Надані суду товарні чеки є доказами сплати за певні деталі, але не вказано для якого саме автомобіля придбані ці деталі та не вказано, хто саме є покупцем цих деталей. 21.04.2017р., тобто менше місяця після проведення ремонту, автомобіль був оглянутий оцінником. Він у звіті вказав, що бачить сліди підтікання пального, підвищену димність і шумність двигуна, порушення функціональних можливостей. Тобто це свідчить, що ніякого капремонту двигуна не проводилося. Непотрібність ремонту підтверджується тим, що автомобіль своїм ходом без будь-яких поломок приїхав з АР Крим своїм ходом. Ніяких погоджень щодо ремонту позивач не надавала. Оскільки відповідач самостійно та протиправно заволоділа автомобілем та користувалася ним за своїм розсудом, то саме вона і повинна була підтримувати належний стан автомобіля, в якому вона його отримала. Відповідач не була зареєстрована як співвласник та не отримувала від позивача згоди на поліпшення майна. У якості витрат на поховання зазначено 30 хусточок, 4 кошика, 12 вінків, але це не можна вважати розумними витратами, оскільки згідно традицій поховання померлому дається 1 вінок та 1 кошик від 1 особи або від декількох осіб. Крім того, не вказано, кому саме відпущені товари та коли. Додане до справи меню з їдальні не є належним платіжним документом, що підтверджує понесені витрати, заяву про проведення обіду позивач не подавала. Додана до справи квитанція про сплату позивачем 35700 крб. за цинкову домовину та контейнер для перевезення тіла померлого більш ніж у 2 рази покриває витрати, які вимагає сплатити відповідач.

Також, представник позивача пояснив, що він не згоден з оцінкою автомобіля взагалі. Вона повинна бути затвердженою методикою, як вона проведена - невідомо, не надано свідоцтва оцінщика. Його оцінщик проведе оцінку, але це не буде експерт. Автомобіль передавався у працездатному стані, автомобіль не потребував ремонту, з автомобілем ДТП не траплялося. Вони зверталися до нотаріуса про видачу 1/2 частки, отримали відмову. Про отримання свідоцтва про право на спадщину не зверталися. Він вважає, що відповідач не має права на користування спадковим майном. Він не вважає відповідача спадкоємцем. Позивач готова сплатити 50000 грн. відповідачу за автомобіль, навіть виходячи з вартості оцінки відповідачем. З витратами на поховання не згодні, оскільки позивач понесла витрати більше, ніж відповідач. Крім того не можна вважати доказами документи витрат на поховання. Накладна не є доказом, чи є ці витрати на поховання ОСОБА_7, чи сплачено чи ні ці кошти - невідомо. Крім того вважає нерозумними витратами на поховання 12 вінків від однієї особи. Коли ОСОБА_5 просив провести поминальний обід - невідомо та він не є стороною по справі. Стосовно ремонту автомобіля - акт не підтверджує сплату грошових коштів та крім цього не підписаний відповідачем. Крім того, якщо відповідач пошкодила автомобіль, то й повинна була його ремонтувати. Товарні чеки не підтверджують, що ці запчастини придбавалися саме для цього автомобілю. Є оцінка, вони не оспорюють зазначений там стан автомобіля. Можливо встановити порядок користування автомобілем, але це він не обговорював з позивачем. Позивач заперечує щодо отримання суми, внесеної на депозит суду, тому що не згодна з її розміром. Позивач готова сплатити 50000 грн. відповідачу в рахунок погашення її частки.

Представник відповідача пояснила суду, що вони у зустрічній позовній заяві визнають 1/2 частку автомобіля, як дружини, за позивачем. Щодо витребування автомобіля - не визнають, тому що 1/2 частку автомобіля витребувати не можна. На зустрічному позові наполягає. Автомобіль приїхав своїм ходом з Криму. Було ДТП і водієм був ОСОБА_7. Але він помер не під час ДТП. Це ДТП ще було до грудня 2014р. Відповідач погоджувала ремонт автомобіля з позивачем, письмово на підтвердження погодження нічого немає. Позивач казала що віддає автомобіль в користування відповідачу, це пам'ять про батька. ОСОБА_7 не витрачала кошти на поховання, тому що у неї вони були відсутні. Вони зверталися з вимогою видати свідоцтво про право на спадщину, але не отримували свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з розглядом справи у суді. 1543,65 грн. - це витрати на копку могили.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померлий ОСОБА_7 приїжджав до неї на СТО, машина у нього барахлила, ходову та двигун треба було ремонтувати. Потім машину відремонтували, вона була на ходу, але їздила б машина недовго. Це висновок хлопців, які її дивилися. ОСОБА_5 звернулася за ремонтом весною 2017р. Автомобіль Форд Фокус. Робота їх, а матеріали були не їх, тобто запчастини. Автозапчастини привезла відповідач з чоловіком. Автозапчастини придбавалися за їх вказівкою, а не за ініціативою відповідача. Вартість автомобіля після ремонту підвищилася. СТО знаходиться на вул.Артема 43, Мирноград. Сама вона ремонт не проводить, у неї є наймані працівники. Вона дає пояснення зі свого досвіду. Про цей ремонт знає зі слів своїх працівників. 5 шарових опір не може бути. Вона отримала від відповідача гроші за актом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, який є чоловіком позивача і батьком відповідача та якому належав автомобіль FORD FOCUS 2011 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, № кузову НОМЕР_2, придбаний 02.09.2011р. (а.с.4-7, 13, 21, 22, 89, 91).

Позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 з 30.03.2011р., шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 53 (а.с.21).

Згідно відповіді Мирноградської державної нотаріальної контори від 10.08.2017р., на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, 07.04.2017р. відкрита спадкова справа за заявою про прийняття спадщини за законом та за заявою про прийняття права власності у спільному майні подружжя від імені дружини померлого - ОСОБА_3. 11.04.2017р. донька спадкодавця - ОСОБА_5 надала заяву про прийняття спадщини за законом. 12.06.2017р. син спадкодавця - ОСОБА_9 надав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь доньки спадкодавця - ОСОБА_5 Заповіти від імені ОСОБА_7 не посвідчувалися (а.с.114).

Згідно ч.4 ст.355 ЦК України, спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ч.1 ст.61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, спірний автомобіль перебував у спільній сумісній власності позивача та ОСОБА_7 до смерті останнього.

У зв'язку з цим, після смерті ОСОБА_7, відкрилася спадщина на 1/2 частку спірного автомобіля. Як вбачається з матеріалів справи, на протязі 6-ти місяців з дня відкриття спадщини, позивач та відповідач, які є відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги, подали заяви про прийняття спадщини, а позивач ще про прийняття права власності у спільному майні подружжя. Крім цього, спадкоємець першої черги, син спадкодавця - ОСОБА_9, відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України, відмовився від прийняття спадщини на користь відповідача.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, позивачу належить 1/2 частка автомобіля як частка у спільному майні подружжя та 1/3 частка від 1/2 частки автомобіля як спадщина, а всього 2/3 частки спірного автомобіля.

Відповідачу належить 1/3 частка від 1/2 частки автомобіля як спадщина та інша 1/3 частка від 1/2 частки автомобіля як частка, від якої відмовився ОСОБА_9 на її користь, всього 1/3 частка спірного автомобіля.

Таким чином, спірний автомобіль з моменту смерті ОСОБА_7, перебуває у спільній частковій власності та вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на спадкове майно у розмірі 1/2 частки автомобіля не ґрунтуються на законі. Також суд вважає за необхідне відмовити позивачу у витребуванні спільного автомобіля, оскільки суду відповідно до ч.ч.1, 2 ст.358 ЦК України, не надано доказів щодо домовленостей сторін про порядок та користування автомобілем, що є спільною частковою власністю.

Також, враховуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити зустрічні позовні вимоги відповідача в частині визнання за нею права власності на 1/3 частку спірного автомобіля в порядку спадкування.

Між тим, згідно ч.3 ст.357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Відповідач просить збільшити свою частку у спірному автомобілі до 2/3, оскільки вона зробила ремонт автомобіля на суму, що складає трохи більше 1/3 частки від оцінки автомобіля, проведеного після ремонту.

Однак доказів, що вказаний ремонт був зроблений за згодою позивача, суду не надано, тому у задоволенні вимог зустрічного позову щодо збільшення частки у спірному майні з 1/3 до 2/3 необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, суд також вважає, що виділення в натурі та визнання права власності на спірний автомобіль з грошовою компенсацією 1/3 частки автомобіля позивачу, а також припинення права власності позивача на це майно, не підлягає задоволенню, оскільки внесена на депозит суду суму 56328,68 грн. не відповідає частці позивача, а саме 2/3 у спірному майні.

Зустрічні позовні вимоги щодо стягнення витрат на поховання у сумі 6691 грн. підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.1232 ЦК України, спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання.

Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.

У абз.18 ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Виходячи з визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Отже, витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов'язані спадкоємці відповідно до ч.1 ст.1232 ЦК України та відповідно суд не враховує суму 3394,25 грн. (а.с.116), яка витрачена на поминальний обід після поховання спадкодавця.

Оскільки згідно традицій та обрядових дій, померлому надається 1 вінок та 1 кошик від 1 особи або від декількох осіб, суд не вважає розумними витрати на поховання щодо надання померлому від відповідача 12-ти вінків та 4-х кошиків та відповідно зменшує кількість вінків на 11 одиниць та кошиків на 3 одиниці на загальну суму 9925 грн.

Таким чином, витрати на поховання складають 6753,65 грн. (1543,65 + 15135 - 9925) (а.с.95). Враховуючи наявність 3-х спадкоємців, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 2251,22 грн. (6753,65 / 3).

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», інваліди 1-ї та 2-ї групи звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи, таким чином судовий збір з позивача стягненню не підлягає, а з відповідача підлягає стягненню на користь держави відповідно до ст.88 ЦПК України, пропорційно задоволених вимог.

У зв'язку з вищевикладеним, на підставі ст.ст.60, 61, 70 СК України, 355, 357, 358, 1232, 1261, 1268 ЦК України, абз.18 ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності у спільному майні та у спадщині і витребування автомобіля, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частки автомобіля FORD FOCUS 2011 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, № кузову НОМЕР_2.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про виділення в натурі та визнання права власності на автомобіль, припинення права власності, стягнення витрат на поховання задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частки автомобіля FORD FOCUS 2011 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, № кузову НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати на поховання у сумі 2251(дві тисячі двісті п'ятдесят один),22 грн.

У задоволенні інших зустрічних позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у сумі 426(чотириста двадцять шість),67 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судовий збір 502(п'ятсот дві),99 грн.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя