АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження №22-ц/796/6556/2017 Головуючий у 1 інстанції - Москаленко К.О.
Справа №757/6400016-ц Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення частини боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення частини боргу.

Також позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на квартиру №4 загальною площею 330,40 кв.м., квартиру №5 загальною площею 294, 0 кв.м. та квартиру №16 загальною площею 233,30 кв.м. по АДРЕСА_1, що належать відповідачу.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року в задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати , а питання щодо забезпечення позову передати на новий розгляд.

В скарзі посилався на те, що ухвала винесена з порушенням норм права, які регулюють підстави, умови та порядок забезпечення позову. Зазначив, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Судом не в повній мірі досліджено підстави позовних вимог та надані докази на підтвердження позовних вимог.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 152 види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відмовляючи в задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вжиття заходів забезпечення позову є неспівмірними та не можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитись не може, оскільки суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, не дотримався вищенаведених роз`яснень Пленуму Верховного Суду.

Так, суд першої інстанції не встановив обставини, які підлягали встановленню при вирішенні питання про забезпечення позову, постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 210 ЦПК України.

Суд не зазначив з чого він виходив, роблячи висновок, про не співмірність заходів забезпечення позову, відсутності реальної загрози утруднення чи виконання рішення суду за заявленими позовними вимогами.

Також, суд не зробив жодного висновку, щодо того, чи може забезпечуватися позов у зазначені позивачем способи.

Суд в своїй ухвалі не зазначив зміст позовних вимог, з якими позивач звернувся до суду, не спростував доводи позивача з приводу можливості відчуження майна відповідачем з метою не виконання рішення суду.

Посилання суду, як на підставу для відмови в задоволенні заяви, що доводи заяви не є співмірними та не можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, без наведення обґрунтованих мотивів такого висновку, не є безумовною підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову .

Враховуючи, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, порядок розгляду заяви про забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а питання поверненню на новий розгляд до того ж суду.

При новому розгляді, суду необхідно встановити обставини, перевірка яких є обов`язковою за вищенаведеними роз`ясненнями та постановити ухвалу з дотриманням вимог ст. 210 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року скасувати, а питання передати на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді