Провадження № 2/201/2779/2017
У Х В А Л А

18 серпня 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ходаківський М.П., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними та стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними та стягнення грошових коштів.

Вказана позовна заява надійшла до суду 15 серпня 2017 року та передана згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 16 серпня 2017 року судді Ходаківському М.П.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що вона підлягає поверненню з огляду на наступне.

Так, положеннями ст. 109 ЦПК України визначено, що позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем знаходження відповідача (ПАТ КБ «Приватбанк») є вул. Грушевського, буд. 1Д в м. Києві, що територіально відноситься до юрисдикції Печерського району м. Києва.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається позивачу у разі, якщо справа не підсудна цьому суду.

Виходячи з положень ст. 115 ЦПК України вбачається, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що поставляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).

Ураховуючи указані приписи процесуального законодавства та зважаючи на те, що місцем знаходження відповідача не є Соборний (Жовтневий) район м. Дніпра, і не зазначено підстав, з яких слід дійти висновку, що спір підсудний Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська, а тому справа не підсудна Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська і підлягає поверненню позивачу разом із усіма додатками до неї документами для звернення до належного суду.

Керуючись ст. 109, 110, 115, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними та стягнення грошових коштів повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що з відповідним позовом він може звернутися до належного суду, до територіальної юрисдикції якого належить розгляд даного спору.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її отримання.

Суддя М.П. Ходаківський