Справа № 675/1556/16-ц
Провадження № 2/675/22/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" березня 2017 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді Янішевської О. С., при секретарі Беліці М. О.,

з участю представника відповідача - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в приміщенні Ізяславського районного суду в м. Ізяславі справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія» (далі ПАТ) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, мотивуючи це тим, що згідно договору (полісу) АІ/2689003 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ застраховало цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на строк з 26 грудня 2014 року до 25 грудня 2015 року включно. 02 липня 2015 року ОСОБА_2 на автомобільній дорозі сполученням Стрий-Кіровоград-Знамянка 400 км + 100 м, керуючи автомобілем ВАЗ 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, при зміні напрямку руху, а саме при розвороті через подвійну суцільну смугу, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «RENAULT KANGOO», держаний реєстраційний номер НОМЕР_2, чим порушив п. 10. 1 Правил дорожнього руху України. Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області 01 жовтня 2015 року ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «RENAULT KANGOO», держаний реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 311595 є ТОВ «Агробуд» (далі ТОВ), отримав механічні пошкодження. Розмір завданого ТОВ матеріального збитку згідно акту про оцінку № 1019 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 27 серпня 2015 року становить 16249,67 грн. ПАТ визнало випадок, який стався 02 липня 2015 року, страховим та на підставі заяви ТОВ про страхову виплату від 07 грудня 2015 року та страхового акту № 009/16 від 14 січня 2016 року здійснило страхове відшкодування в розмірі 13031,39 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 66 від 15 січня 2016 року. Позивач посилається на те, що у страховика виникло право регресу згідно абзацу «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки страхувальник не повідомив страховика про настання страхового випадку та відсутність поважних причин такого неповідомлення. Позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування та сплачений при подачі позовної заяви до суду судовий збір 1378 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив справу розглядати за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, оскільки ОСОБА_2 договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності з ПАТ не укладав, про наявність такого договору не знав, автомобіль ВАЗ 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, йому не належить.

Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог ТОВ «Агробуд», залучений до участі в справі ухвалою суду від 17 жовтня 2016 року, - в судове засідання на неодноразові виклики не зявився.

Допитавши сторони, перевіривши матеріали справи, матеріали адміністративної справи № 675/1216/15-п (провадження № 3/675/371/2015), суд знаходить, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного Кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Постановою Ізяславського районного суду від 01 жовтня 2015 року в адміністративній справі № 675/1216/15-п (провадження № 3/675/371/2015) ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів. У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_2 допустив зіткнення з автомобілем марки «RENAULT KANGOO», держаний реєстраційний номер НОМЕР_2. Зазначена постанова набрала чинності 13 жовтня 2015 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин суд вважає такими, що не підлягають доказуванню обставини, викладені у постанові Ізяславського районного суду від 01 жовтня 2015 року в адміністративній справі № 675/1216/15-п (провадження № 3/675/371/2015), зокрема, наявність події дорожньо-транспортної пригоди, її місце, час, склад учасників цієї пригоди, наявність вини у зіткненні ОСОБА_2

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ № 620618, копія якого додана до матеріалів справи, автомобіль марки «RENAULT KANGOO», держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ТОВ «Агробуд».

Позивачем не надано доказів належності транспортного засобу ВАЗ 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 Представник відповідача категорично заперечив належність вказаного транспортного засобу ОСОБА_2, зазначив, що будь-які документи на вказаний транспортний засіб у ОСОБА_2 відсутні.

Зідно п. 1.6 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власниками транспортних засобів являються юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних

засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди,

страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

ПАТ у позовній заяві зазначило, що розмір завданого ТОВ матеріального збитку згідно акту про оцінку № 1019 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 27 серпня 2015 року становить 16249,67 грн., що підтверджується доданою до матеріалів справи копією вказаного акту. ПАТ визнало випадок, який стався 02 липня 2015 року, страховим та на підставі заяви ТОВ про страхову виплату від 07 грудня 2015 року, копія якої додана до матеріалів справи, та страхового акту № 009/16 від 14 січня 2016 року, копія якого додана до матеріалів справи, здійснило страхове відшкодування в розмірі 13031,39 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 66 від 15 січня 2016 року, копія якого додана до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 33.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Позивач в позовній заяві посилається на те, що підставою стягнення з відповідача виплаченого страхового відшкодування є те, що ОСОБА_2 в порушення п. 33.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди без поважних причин не повідомив ПАТ про настання страхового випадку.

Згідно ст. 33.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі оформлення працівниками відповідних підрозділів Національної поліції відповідних документів про

дорожньо-транспортну пригоду вони також встановлюють та фіксують необхідні відомості щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників цієї пригоди і сприяють представникам страховиків (МТСБУ) у проведенні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і транспортних засобів, причетних до неї.

Відповідно до п. ґ 38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Вивчивши копію полісу № АІ/2689003 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, додану до матеріалів справи, суд встановив, що договір страхування з ПАТ укладено 09 грудня 2014 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_2, забезпечений транспортний засіб ВАЗ 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Прізвище ОСОБА_2 та його анкетні дані в тексті полісу не зазначені, з умов договору, копія якого надана суду, не вбачається, чи розповсюджується дія вказаного договору на будь-якого водія транспортного засобу ВАЗ 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Представник відповідача посилається на те, що ОСОБА_2 не знав про наявність зазначеного договору, оскільки не укладав його і не являється власником автомобіля ВАЗ 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Вказані обставини не були спростовані в ході судового розгляду.

Доводи представника відповідача підтверджуються також матеріалами адміністративної справи № 675/1216/15-п (провадження № 3/675/371/2015), оглянутої в ході судового розгляду, в яких відсутня будь-яка інформація про належність автомобіля ВАЗ 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, зокрема, ОСОБА_2 та про наявність договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального Кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

За ч. 4 ст. 60 Цивільного процесуального Кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надав суду належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 являється власником забезпеченого транспортного засобу і знав про наявність договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відтак і відсутності у ОСОБА_2 поважних причин не повідомлення ПАТ про настання страхового випадку.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позову.

Глава 8 Цивільного процесуального Кодексу України містить інформацію про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для відшкодування позивачеві судових витрат.

Керуючись ст. ст. 30, 34, 1166, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 79, 81, 88, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226, 227, 228, 294, 295, 296, 367 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Хмельницької області через Ізяславський райсуд протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя: О. С. Янішевська