Провадження №2/523/3531/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.,

при секретарі - Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в місті Одесі клопотання представника ТОВ «ГЛОБУС ОДЕСА» про закриття провадження у справі по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБУС ОДЕСА» - про визнання недійсним акту приймання-передачі, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ

Представник ТОВ «ГЛОБУ ОДЕСА» звернувся до суду з клопотанням в якому просить закрити провадження у справі посилаючись на те, що виниклий спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки стосується спору між колишнім учасником ТОВ «ГЛОБУС ОДЕСА» ОСОБА_1 та Товариством.

Представник позивача вважав, що заявлене клопотання є безпідставне та задоволенню не підлягає .

Перевіривши наведені у клопотання доводи, вивчивши матеріли цивільної справи, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.12 ГПК України юрисдикція господарських судів поширюється на справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками юридичної особи, пов'язаними із створення, діяльністю, управляння та припиненням діяльності такої особи, правами та обов'язками учасників такої особи, крім трудових спорів.

За правилами п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із порушенням права власності на нерухоме майно, на думку позивача, внаслідок незаконного позбавлення такого з боку відповідача, та з урахуванням посилання позивача у позовній заяві на те, що він не був та не створював товариство з обмеженою відповідальністю, а таке відбулося за довіреністю, яка є нікчемною, а також з урахуванням того, що ОСОБА_1 в позовній заяві не оспорює будь-які корпоративні права, суд дійшов висновку, що спір не виникає із корпоративного прав, а випливає з відносин захисту права власності і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Таким чином, не обговорюючи питання обґрунтованості пред'явленого позову, суд дійшов висновку, що внесене клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 205 ЦПК України, -

УХВАЛИВ

Клопотання представника ТОВ «ГЛОБУС ОДЕСА» про закриття провадження у справі залишити без задоволення.

Ухала оскарженню не підлягає.

Суддя -