Справа № 426/5751/17
РІШЕННЯ

іменем України

21 квітня 2017 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Осіпенко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Тиріної В.С.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Сватове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в обґрунтування якого зазначила, що з 04.10.2008 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружнє життя з відповідачем не склалося. З 22.01.2017 року з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Неповнолітня дитина проживає з позивачем, спір про місце проживання дитини відсутній. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. (а.с. 16).

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив позов задовольнити (а.с. 15).

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позовних вимог ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 від 04.10.2008р., між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, Відділом реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області 04.10.2008 р. було зареєстровано шлюб, актовий запис № 116 (а.с. 3).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 30.01.2009 р., виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області (а.с.4).

Подружнє життя з відповідачем не склалося. З 22.01.2017року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Неповнолітня дитина проживає з позивачем, спір про місце проживання дитини відсутній. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі.

Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України.

У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Клопотань про зміну прізвища не надходило.

У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 212-215, 223 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 04.10.2008 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 116.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Сватівський районний суд Луганської шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.М.Осіпенко