Ухвала

іменем україни

19 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Писаної Т.О., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Мізяківсько-Хутірська сільська рада Вінницького району Вінницької області, приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Білозарецька ОленаЮріївна, ОСОБА_8, про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, визнання особи такою, що прийняла спадщину та визнання в порядку спадкування за законом права власності на частку земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 22 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Мізяківсько-Хутірська сільська рада Вінницького району Вінницької області, приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Білозарецька О.Ю., ОСОБА_8, про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, визнання особи такою, що прийняла спадщину та визнання в порядку спадкування за законом права власності на частку земельної ділянки.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_9, після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, площею 1,6208 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району. Спадкоємцями першої черги після смерті чоловіка є вона, як дружина померлого та їх спільні діти - ОСОБА_6, ОСОБА_8 і ОСОБА_5 Рішенням Вінницького районного суду від 27 листопада 2013 року їй та відповідачам було визначено додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці з дня набрання рішення суду законної сили. У наданий судом строк ОСОБА_6 та ОСОБА_5 подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9, а вона - заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_6

Посилаючись на те, що вона помилилась щодо правових наслідків її відмови від спадщини, як правочину та враховуючи викладене, позивач просила визнати таку відмову недійсною, а її такою, що прийняла спадщину, оскільки на час її відкриття спільно проживала із спадкодавцем.

Ухвалами Вінницького районного суду Вінницької Області від 19 листопада 2015 року та 15 лютого 2016 року залучено до участі у справі як третіх осіб - приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Білозарецьку О.Ю. та ОСОБА_8

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 22 серпня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9, який до дня смерті проживав та був зареєстрованим у АДРЕСА_1. Після смерті останнього відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельну ділянку, площею 1,6208 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_9 є його діти - ОСОБА_8, ОСОБА_6 і ОСОБА_5, а також дружина ОСОБА_4, яка проживала та зареєстрована за іншою адресою ніж спадкодавець, по АДРЕСА_2. Встановлено, що вказані особи протягом шестимісячного строку з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались і спадщину не прийняли.

Рішенням Вінницького районного суду від 27 листопада 2013 року за їх позовами, кожному із спадкоємців, в тому числі і ОСОБА_4, було визначено додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю у три місяці.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 протягом визначеного судом додаткового строку подали заяви про прийняття спадщини. Позивачка ж заяви про прийняття спадщини не подала, а 21 лютого 2014 року посвідчила заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_6, що надійшла до нотаріуса 02 квітня 2014 року.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки подана після спливу, встановленого законом шестимісячного строку, відмова ОСОБА_4 від прийняття спадщини, не породжує жодних прав та обов'язків, а тому не є правочином і не може бути визнана судом недійсною. Обґрунтованою є відмова судів у задоволенні позову в частині визнання особи такою, що прийняла спадщину та визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом, оскільки позивачка у визначений судом додатковий строк заяви про прийняття спадщини не подала, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, вважається такою, що не прийняла її.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 22 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Т.О.Писана

О.В.Попович