ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3970/17
Провадження № 2/362/2229/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді С.В.Корнієнко, при секретарі - І.А.Лагуті,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором безпроцентної цільової позики,-

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів на його користь суму заборгованості в розмірі 75 000 грн. основного боргу та 750 грн. понесених ним судових витрат по справі.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 25 січня 2017 року відповідачі отримали від нього в борг 47 000 грн., про що свідчить розписка. 11 лютого 2017 року під розписку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяли в нього в борг ще 50 000 грн., та через деякий час повернули лише 22 000 грн. На його звернення про повернення грошей вони згоди не дійшли, а тому він вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити.

Відповідачі по справі в судовому засіданні позов визнали, не проти його задоволення.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з положень ст.ст. 1, 3, п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, що виникають в тому числі, із цивільних відносин.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів, такого висновку дійшов Верховний Суд України у справі 6-1967цс15 від 11.11.2015 року.

Судом достовірно встановлено, що відповідно до розписки від 25.01.2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 взяли в борг у ОСОБА_1 47 000 грн. та 11.02.2017 року ще 50 000 грн. з зобовязанням повернути при першій вимозі (а.с. 5, 6).

ОСОБА_1 звертався до відповідачів з Вимогою про повернення заборгованих коштів (а.с.7), проте останніми було проігноровано його звернення.

Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 взяте на себе зобовязання за укладеними із ОСОБА_1 договорами позики не виконали, взяті у борг кошти за вимогою не повернули, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 207, 202, 526, 530, 1044, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 60, 61, 88, 208, 209, 218, 223, 224-228, 360-7 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором безпроцентної цільової позики - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2 проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, суму боргу за договорами позики від 25.01.2017 року та 11.02.2017 року в розмірі 75 000 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2 проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 750, 00 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Корнієнко