Справа № 185/6985/17
Провадження № 2/185/3715/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Головіна В.О.,

за участю секретаря Мерцалової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 05 травня 2001 року Первомайським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис № 92 розірвати.

В обґрунтування позову він зазначив, що від шлюбу у них 18 жовтня 2001 року народилась донька ОСОБА_3. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з липня 2014 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Строк на примирення не потрібен.

Позивач у судове засідання не зявився, однак надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив розірвати шлюб.

Відповідачка у судове засідання не зявилася, проте від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Матеріалами справи встановлено, що сторони 05 травня 2001 року уклали шлюб (арк.с.9). Від шлюбу у них 18 жовтня 2001 року народилась донька ОСОБА_3 (арк.с.10).

Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують з липня 2014 року та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін.

Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, позивач не просив суд стягнути з відповідачки судові витрати, тому суд вважає, що витрати по сплаті судового збору (арк.с.1) необхідно покласти на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 57-61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 112, 113 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 05 травня 2001 року Первомайським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області згідно актового запису № 92.

Після розірвання шлюбу прізвища ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без змін.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.О. Головін