Справа №575/182/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1199/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5

на рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 09 червня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Суми-Агро», третя особа: Управління Держземагенства у Великописарівському районі Сумської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, зобовязання передачі земельної ділянки власнику, -

в с т а н о в и л а:

16 лютого 2017 року позивачі звернулися з вищезазначеним позовом, в якому просять визнати недійсними договір оренди земельної ділянки (земельного паю) від 04 березня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 з одного боку та ТОВ «Компанія «Суми-Агро» в особі директора ОСОБА_6 з другого боку, зареєстрований за № 54 Управлінням Держземагенства у Великописарівському районі Сумської області; договір оренди земельної ділянки (земельного паю) від 04 березня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 з одного боку та ТОВ «Компанія «Суми-Агро» в особі директора ОСОБА_6 з другого боку, зареєстрований за № 87 Управлінням Держземагенства у Великописарівському районі Сумської області, договір оренди земельної ділянки (земельного паю) від 04 березня 2008 року, укладений між ОСОБА_4 з одного боку та ТОВ «Компанія «Суми-Агро» в особі директора ОСОБА_6 з другого боку, зареєстрований за № 24 Управлінням Держземагенства у Великописарівському районі Сумської області; та зобовязати відповідача негайно повернути їм як власникам вказані земельні ділянки. Свої вимоги мотивують тим, що про наявність спірних договорів дізналися лише у 2016 році, дані договори є фіктивними, оскільки ними не підписувалися, що підтверджується висновком експерта Сумського науководослідного експертно-криміналістичного центру МВС ОСОБА_7 від 24 червня 2016 року за № 17.

Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 09 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. В доводах апеляційної скарги не погоджується з висновком суду про те, що долучений позивачами до справи висновок почеркознавчої експертизи проведеної у кримінальному провадженні не може бути використаний в якості доказу. Зазначає, що якщо стосовно цього письмового доказу виникли сумніви, то суд повинен був розяснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про призначення експертизи. Представники відповідача не заперечували вірності висновку експерта відносно того, що підписи у спірних договорах зроблені не позивачами, а іншими особами. Вважає, що вказані договори мають бути визнані недійсними на підставі ст.ст. 203 та 205 ЦК України у звязку з підписанням їх особою, яка не має на це повноважень та відсутністю волевиявлення власника на вчинення цього правочину.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачів та їх представника ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу, представників відповідача ОСОБА_8 і ОСОБА_9, які заперечують проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності клопотання про призначення судом почеркознавчої експертизи по даній справі та відповідного висновку експерта не вбачається підстав для задоволення позову, оскільки перевірка належності підпису особі не може підтверджуватися будь-якими засобами доказування (ст. 59 ЦПК України), а встановлення зазначеної обставини потребує спеціальних знань. Висновок експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження, не може бути доказом у справі, оскільки експертиза проведена не на підставі ухвали суду.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, так як суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 04 березня 2008 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Компанія «Суми-Агро» в особі директора ОСОБА_10 укладено договір оренди земельної ділянки (земельного паю), згідно умов якого орендодавець надає відповідно до державного акту серія IV-СМ № 015058, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,91 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Солдатської сільської ради. Договір зареєстрований у Великописарівському відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель за № 54 зроблено запис від 25 листопада 2008 року (а. с. 9).

04 березня 2008 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Компанія «Суми-Агро» в особі директора ОСОБА_10 укладено договір оренди земельної ділянки (земельного паю), згідно умов якого орендодавець надає відповідно до державних актів серія ЯЕ №№ 397497, 397496 а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 3,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Солдатської сільської ради. Договір зареєстрований у Великописарівському відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель за № НОМЕР_1 зроблено запис від 25 листопада 2008 року (а. с. 10-11).

04 березня 2008 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Компанія «Суми-Агро» в особі директора ОСОБА_10 укладено договір оренди земельної ділянки (земельного паю), згідно умов якого орендодавець надає відповідно до державного акту серія IV-СМ № 015075, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,99 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Солдатської сільської ради. Договір зареєстрований у Великописарівському відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель за № 24 зроблено запис від 25 листопада 2008 року (а. с. 12-13).

Відповідно до висновку експерта № 17 від 24 червня 2016 року за результатами почеркознавчої експертизи, проведеної завідувачем сектору технічних досліджень документів та почерк відділу криміналістичних видів досліджень Сумського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_7, в кримінальному провадженні № 0000016:

підпис від імені ОСОБА_4 в графі «Підписи сторін,Орендодавець» в договорі оренди земельної ділянки (земельного паю) від 04 березня 2008 року, укладеного між сторонами ОСОБА_4 з одного боку та ТОВ «Компанія «Суми-Агро» в особі директора ОСОБА_10 з другого боку, зареєстрованого за № 24 виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою, відповідно до зразків наданих на дослідження;

підпис від імені ОСОБА_3 в графі «Підписи сторін, Орендодавець» в договорі оренди земельної ділянки (земельного паю) від 04 березня 2008 року укладеного між сторонами ОСОБА_3 з одного боку та ТОВ «Компанія «Суми-Агро» в особі директора ОСОБА_10 з другого боку, зареєстрованому за № 54 виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою, відповідно до зразків наданих на дослідження;

підпис від імені ОСОБА_3 в графі «Підписи сторін, Орендодавець» в договорі оренди земельної ділянки (земельного паю) від 04 березня 2008 року, укладеного між сторонами ОСОБА_3 з одного боку та ТОВ «Компанія «Суми-Агро» в особі директора ОСОБА_10 з другого боку, зареєстрованому за № 87 виконаний ймовірно ОСОБА_3, відповідно до зразків наданих на дослідження.

Кримінальне провадження № 0000016, в якому проводилась зазначена експертиза, було відкрито за фактом внесення у 2008 році недостовірних відомостей до договорів оренди земельної ділянки від 04 березня 2008 року, укладених між сторонами ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_11 з одного боку та ТОВ «Компанія Суми-Агро» в особі директора ОСОБА_12 з другого боку.

У відповідності до вимог ст. ст. 10, 57, 59, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Оригінал зазначеного висновку почеркознавчої експертизи було досліджено судом першої інстанції та долучено до матеріалів справи. Його не було визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або таким, що викликає сумніви в його правильності. Представник відповідача як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і в судовому засіданні апеляційного суду висновок почеркознавчої експертизи № 17 від 24 червня 2016 року не оспорював. Крім того в судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача фактично визнав ту обставину, що підписи в трьох примірниках договорів оренди земельної ділянки загальною площею 2,91 га, укладеного зі ОСОБА_3, зареєстрованого за № 54, та в трьох примірниках договорів оренди земельної ділянки загальною площею 2,99 га, укладеного зі ОСОБА_4, зареєстрованого за № 24, не належать позивачам, а виконані ОСОБА_11 батьком ОСОБА_4 та чоловіком ОСОБА_13

За таких обставин у суду першої інстанції були відсутні підстави для неврахування зазначеного висновку почеркознавчої експертизи та визнання його неналежним доказом.

Згідно з положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір укладається в письмовій формі та відповідно до ст. 18 цього Закону набуває чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як встановлено колегією суддів, договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,91 га, укладений ТОВ «Компанія Суми-Агро» зі ОСОБА_3, зареєстрований за № 54, та договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,99 га, укладений ТОВ «Компанія Суми-Агро» зі ОСОБА_4, зареєстрований за № 24, підписані не позивачами, а ОСОБА_11 батьком ОСОБА_4 та чоловіком ОСОБА_13, який на момент підписання цих договорів не мав на це жодних повноважень. Вказана обставина, крім висновку почеркознавчої експертизи, підтверджується показаннями свідка ОСОБА_11 та не заперечується представниками відповідача. При цьому представник відповідача посилається на те, що, так як договори були підписані членом сімї позивачів, то вони фактично знали про їх укладення та погодились з ними про що також свідчить отримання ними орендної плати за договорами оренди земельних ділянок.

Проте, колегія суддів не може взяти до уваги зазначені доводи відповідача, виходячи з наступного.

Частиною першою ст. 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно з частиною третьої цієї ж статті представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Ст. 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Отже, ст. 241 ЦК України презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також встановлює випадки й умови набуття чинності правочином, вчиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень. За таких обставин ця норма ЦК України не може бути застосована до правовідносин, коли правочин укладений від імені особи іншою особою, яка взагалі не була уповноважена на таке представництво і не мала жодних повноважень діяти від імені свого довірителя, а отже, не могла їх і перевищити.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі №6-2612цс16 та згідно положень ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права.

Не підписання договору оренди його стороною чи уповноваженою стороною особою, свідчить як про порушення вимоги щодо форми договору, так і підтверджує відсутність волевиявлення сторони договору щодо погодження його істотних умов.

Таким чином, ОСОБА_11, підписуючи зазначені договори оренди земельних ділянок від імені дружини та сина, не мав на те жодних повноважень, позивачі не підписували зазначені договори, а тому ці договори оренди є недійсними, а земельні ділянки на підставі положень ст. 216 ЦК України підлягають поверненню позивачам.

Доводи представника відповідача щодо отримання позивачами плати за оренду земельної ділянки, колегія суддів вважає необґрунтованими, так як вони не спростовують факт відсутності вільного волевиявлення останніх на укладення зазначених оспорюваних договорів на викладених у них умовах.

Не можна погодитись і з доводами представника відповідача про пропуск позивачами строку звернення до суду з даним позовом.

Так, позивачами були надані договори оренди земельних ділянок загальною площею 2,91 га та загальною площею 2,99 га, укладені ними 09.04.2004 року з ТОВ фірма «АВІАС-2000», строком на 10 років (а. с. 108-111). При цьому вони пояснили, що вважали, що отримують орендну плату саме від ТОВ фірма «АВІАС-2000». Після того, які строк, укладених ними договорів закінчився, вони в листопаді 2015 року, звернулися за місцезнаходженням цього товариства, для повернення належних їм земельних ділянок, але їх повідомили про укладення ними спірних договорів з відповідачем і саме тоді вони отримали примірники цих договорів.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що у нього також був укладений договір оренди належної йому земельної ділянки з ТОВ фірма «АВІАС-2000». Коли він знаходився за місцезнаходженням зазначеного товариства йому запропонували підписати документи, пояснивши, що це необхідно для продовження отримання ним та членами його сімї орендної плати. Він підписав документи, які, як потім зясувалось є договорами оренди земельної ділянки з відповідачем. Але про підписання договорів оренди земельних ділянок з відповідачем він дружину та сина не повідомив, так як підписані ним документи не читав та вважав, що це лише необхідно для продовження отримання орендної плати.

Таким чином позивачі не пропустили строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України, так як про порушення свого права дізналися після отримання у листопаді 2015 року у відповідача належних орендодавцю примірників оспорюваних ними договорів оренди земельних ділянок. Докази отримання ними зареєстрованих договорів оренди, укладених з відповідачем, або інформації щодо них до листопада 2015 року у матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, перебіг позовної давності почався саме з листопада 2015 року, коли позивачі дізналися про порушення свого права, що відповідає ч. 1 ст. 261 ЦК України.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки (земельного паю) від 04 березня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Компанія «Суми-Агро», зареєстрованого за № 87, то вони не підлягають задоволенню так як позивачами не надано достовірних та беззаперечних доказів на підтвердження того, що цей договір підписаний не ОСОБА_13, а іншою особою. Зазначений договір, як пояснив представник відповідача і чого не заперечувала сама ОСОБА_3, підписувався пізніше у звязку з оформленням позивачкою в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, передану в оренду за цим договором.

Отже, виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам, а також даним квитанцій про сплату кожним із позивачів судового збору за подання позову та апеляційної скарги на їх користь необхідно стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору: на користь ОСОБА_3 в сумі 3040 гривень, а на користь ОСОБА_4 в сумі 992 гривні.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.2; 309 ч. 1 п. 3, п. 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 09 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки (земельного паю) загальною площею 2,91 га, укладений 04.03.2008 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Компанія «Суми-Агро» в особі директора ОСОБА_10, який зареєстрований у Великописарівському відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель за № 54 зроблено запис від 25 листопада 2008 року.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки (земельного паю) загальною площею 2,99 га, укладений 04.03.2008 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Компанія «Суми-Агро» в особі директора ОСОБА_10, який зареєстрований у Великописарівському відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель за № 24 зроблено запис від 25 листопада 2008 року.

Зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Суми-Агро» повернути ОСОБА_3 земельні ділянки (земельного паю) загальною площею 2,91 га (кадастрові номери :07:003:0015; :06:001:0034) та ОСОБА_14 земельні ділянки загальною площею 2,99 га (кадастрові номери :07:003:0016; :06:001:0035).

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Суми-Агро» на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 3040 гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Суми-Агро» на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 992 гривні.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -