АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6178/17 Справа № 201/1888/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. Дніпро 12 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л.,Максюта Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф», в якому просила суд визнати договір фінансового лізингу № 2162 від 26.11.2016р., укладений між ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» та ОСОБА_2 недійсним в силу його нікчемності та стягнути з відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» на її користь кошти в сумі 40000грн. сплачені за нікчемним правочином як такі, що були помилково внесені /а.с. 26/.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 26.11.2016р. між нею та ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» було укладено договір № 2162 фінансового лізингу. Предметом договору згідно п. 1.1 даного договору є автомобіль Kia Picanto, з обємом двигуна - 1,2.

На момент її звернення до відповідача для укладення договору фінансового лізингу в типовій формі договору були вже надруковані всі умови договору, окрім: дати укладення договору, відомостей про представника відповідача, персональних даних позивачки, предмету лізингу, місця зберігання предмету лізингу. 21.11.2016р. позивачкою було сплачено кошти, а саме авансовий платіж, на рахунки відповідача у розмірі 40000 грн. Позивачка вважає вказаний договір є недійсним в силу його нікчемності, а кошти які були сплачені відповідачу, є безпідставно отриманими.

Крім того, позивачка вважає умови укладеного договору лізингу несправедливими та такими, що порушують вимоги ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», договір укладено без дотримання нотаріальної форми договору, в порушення вимог ч. 2 ст. 799 ЦК України, а також зазначає про невизначеність предмету лізингу з урахування специфікації, ціни та лізингових платежів, вважає несправедливими умови укладеного ним договору, які порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдають шкоди споживачеві. Також зазначила, що при підписанні договору № 2162 від 26.11.2016р. відповідачем не було надано їй ліцензії для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії) та що суперечить вимогам закону.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено /а.с. 91-94/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, 26 листопада 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» було укладено договір фінансового лізингу № 2162.

Предметом договору, згідно п. 1.1 даного договору, є автомобіль Kia Picanto, з обємом двигуна 1,2 /а.с 7 21/.

Того ж дня позивачкою було сплачено кошти, а саме авансовий платіж, на рахунки відповідача у розмірі 40 000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 96857988 від 26 листопада 2016 року /а.с. 22/.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що відсутня норма права, яка б встановлювала обовязковість нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу.

Проте колегія суддів в повному обсязі не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст.628 ЦК України.

Згідно ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Встановлено, що сторони при укладенні договору фінансового лізингу № 2162 від 26 листопада 2016 року нотаріально його не посвідчили.

Таким чином, договір фінансового лізингу предметом якого є транспортний засіб, а сторонами договору фізична і юридична особа, всупереч положень ст.799 ЦК не було укладено в нотаріальній формі, а тому він в силу положень ст.220 цього ж Кодексу є нікчемним, що узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеним у постановах від 16 грудня 2015 року по справі №6-2766цс15 та від 19 жовтня 2016 року № 6-1551цс16.

Відповідно до ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи наведену норму закону, авансові кошти в розмірі 40 000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача саме в порядку повернення коштів, сплачених за нікчемним договором лізингу.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати у розмірі 1344 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 липня 2017 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 40 000,00 грн. в рахунок повернення коштів, сплачених за нікчемним договором фінансового лізингу № 2162 від 26листопада 2016 року.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» на користь держави судові витрати в сумі 1 344 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

ОСОБА_3