Справа 688/1065/17
№ 2/688/592/17
Рішення

Іменем України

12 травня 2017 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Цідик А.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Варави О.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі договору купівлі-продажу він є співвласником будинку № 35 по вул. Петрова в м. Шепетівка Хмельницької області. Разом із ним в будинку зареєстровані його дружина ОСОБА_2 та її племінниця ОСОБА_3 Відповідач за місцем реєстрації ніколи не проживала, комунальні послуги не сплачувала. У зв'язку з тим, що відповідач не проживає у вищевказаному будинку, який належить позивачу на праві спільної сумісної власності, просив визнати її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Ухвалою суду до участі в справі як третю особу без самостійних вимог залучено ОСОБА_2

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що речей і майна ОСОБА_3 у будинку немає, витрати на його утримання остання не несе, тривалий час проживає в Грузії.

Третя особа позов підтримала, пояснивши, що ОСОБА_3 проживає в Грузії та не заперечує проти задоволення позову.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позов визнала.

Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст. 317 Цивільного кодексу України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб; громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику квартири/будинку право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов'язані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками будинку №35 по вул. Петрова в м. Шепетівка Хмельницької області. В будинку зареєстровані позивач, його дружина ОСОБА_2 та її племінниця ОСОБА_3

З домової книги слідує, що ОСОБА_3 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 23.08.1997 року, не як член сімї позивача, мала статус тимчасового жильця.

Підтвердженням того, що відповідач не проживає за адресою, за якою зареєстрована, є довідка квартального комітету №2 виконавчого комітету Шепетівської міської ради, згідно з якою відповідач зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, однак за даною адресою ніколи не проживала.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4В та ОСОБА_5 пояснили, що ОСОБА_3 за вказаною адресою ніколи не проживала.

Отже, з урахуванням положень ст. 391 ЦК України, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не проживає за місцем реєстрації, будь-які поважні причини, які б перешкоджали їй проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1, відсутні.

Оскільки ОСОБА_3 ніколи не була і не є членом сімї власника будинку, у будинку ніколи не проживала, витрат з його утримання не несе, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо усунення перешкод у користуванні належним йому будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, ст.ст. 317, 321, 383, 391 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком №35 по вул. Петрова в м. Шепетівка Хмельницької області.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Ю. Цідик