Справа № 740/3570/16-ц Провадження № 22-ц/795/755/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Ковальова Т. Г. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника позивача - адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу дійсним та визнання права власності на автомобіль,

- третя особа приватний нотаріус ОСОБА_8,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Заочним рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права. Так, апелянт наполягає на тому, що між ним та відповідачем фактично було вчинено правочин купівлі-продажу транспортного засобу, оскільки їх поведінка, як сторін правочину, свідчила про їх волю до настання відповідних правових наслідків, тобто позивач став на законних підставах користуватися автомобілем. Проте, враховуючи те, що відповідач ухилявся від виконання своїх зобовязань, у ОСОБА_6 не було можливості для укладання у письмовій формі договору купівлі-продажу транспортного засобу і посвідчення його нотаріально. Суд невірно дійшов висновку про те, що розписка про отримання коштів відповідачем, довіреність не є належними та достатніми доказами підтвердження вчинення договору купівлі-продажу автомобіля. Крім того, є неправильним висновок про те, що недодержання простої письмової форми угоди, що вимагається законом, не дає суду право визнавати право власності на таку угоду дійсною у звязку з фактичним виконання сторонами угод.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення 06.04.2017 поштового відправлення.

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_8, належним чином був повідомлений про час розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення 05.04.2017 поштового відправлення, проте свого представника до суду не направив.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти та дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 грудня 2009 року у м. Ніжині у приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу ОСОБА_8 за номером 2434 було оформлено довіреність від ОСОБА_7 на імя ОСОБА_6 на право розпоряджатися транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 21083 Комбі-В, 1990 року випуску, синього кольору, номер шасі ХТА210830L0684902, д.н.з СВ2379АО, якій належав на праві власності відповідачу ОСОБА_7 Термін дії довіреності до 29.12.2029 (а.с.8).

Позивач стверджує, що фактично цією довіреністю було підтверджено укладення правочину купівлі-продажу вказаного авто за 24 тисячі гривень, які ОСОБА_6 сплатив ОСОБА_7, і на підтвердження чого було оформлено розписку від 29 грудня 2009 року (а.с.9).

03.02.2011 ОСОБА_6 був виданий тимчасовий реєстраційний талон № 768682 на вказаний вище спірний транспортний засіб ВАЗ 21083. Термін дії тимчасового реєстраційного талону до 29.12.2029 за наявності свідоцтва про реєстрацію (а.с.7).

Доводи в апеляційній скарзі щодо безпідставності висновку суду першої інстанції щодо відмови в позові колегія суддів до уваги не приймає з огляду на наступне:

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією субєкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між субєктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Вказане вище узгоджується із правовим висновком, який міститься в постанові ВСУ від 16 грудня 2015 року у справі № 6-688цс15, і який відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, що застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, який містить відповідну норму права, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні цієї норми права.

Вірним також є висновки суду першої інтенції про відмову у визнанні за позивачем права власності на спірний автомобіль.

Позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через предявлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

У справі, яка переглядається, установивши, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та не зареєстрований за позивачем, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про визнання права власності на автомобіль на підставі статті 392 ЦК України.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в касаційному порядку протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: