Справа № 461/6482/16 Головуючий у 1 інстанції: Котельва К.О.
Провадження № 22-ц/783/2196/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і ОСОБА_2,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю ОСОБА_3 представника ПАТ КБ «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, на заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (в подальшому - «Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 12 686 грн. 89 коп. за кредитним договором № б/н від 14.11.2010 року.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що відповідач ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 2 600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідачем не виконуються зобовязання перед Банком, а саме - не сплачується кредит та відсотки за користування ним у терміни та на умовах, які визначені договором, в результаті чого у нього виникнула заборгованість, яка і є предметом позовних вимог (а.с. 2-3).

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 14.11.2010 року в сумі 12 686 гривень 89 коп. та 1 378 гривень судового збору (а.с. 60).

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2017 року заяву ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2016 року залишено без задоволення (а.с. 82) і згаданий відповідач оскаржив це рішення в загальному порядку.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог Банку до ОСОБА_5 відмовити в повному обсязі, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що суд першої інстанції не мав правових підстав для розгляду справи за відсутності відповідача, а також неправомірно відмовив у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Звертає увагу на те, що в у анкеті-заяві на отримання кредиту відповідач просив оформити йому пенсійну картку, кредитний ліміт у цій анкеті-заяві не вказано, а також відсутні дані про те, що останній (як позичальник) отримав Памятку клієнта, що містить основні умови обслуговування та кредитування, та Умови і правила надання банківських послуг

Вважає, що на момент укладання договору про надання банківських послуг ОСОБА_5 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки на той час він вже був інвалідом І «Б» групи внаслідок психічного розладу та відповідно до висновку лікарської комісії КЗ ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» є обмеженим у самообслуговуванні, обмежений у здатності до спілкування, обмежений у здатності контролювати свою поведінку та потребує стороннього догляду, а вищезазначений договір укладав з метою отримання пенсії по інвалідності на даний картковий рахунок (а.с. 84-85).

В судовому засіданні 13 березня 2017 року відповідач і його представник дали свої пояснення на підтримання доводів поданої ними апеляційної скарги. В наступне судове засідання (24 квітня 2017 року), будучи належним чином повідомленими про час і місце його проведення (а.с. 128), відповідач і його представник не зявилися і про причини своєї неявки суд не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і його представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника Банку, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідачем і його представником не заперечується та визнається факт підписання відповідачем ОСОБА_6 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 6).

Вище згаданий правочин відповідачем не оспорювався та судом недійсним не визнавався.

Як визнали в суді апеляційної інстанції відповідач і його представник, відповідач недієздатним чи обмежено дієздатним судом не визнавався.

За вище наведених обставин доводи апеляційної скарги стосовно того, що на момент укладання договору про надання банківських послуг ОСОБА_5 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки на той час він вже був інвалідом І «Б» групи внаслідок психічного розладу та відповідно до висновку лікарської комісії КЗ ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» є обмеженим у самообслуговуванні, обмежений у здатності до спілкування, обмежений у здатності контролювати свою поведінку та потребує стороннього догляду, до уваги прийматися не можуть.

Пунктом 1.27 ст. 1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні встановлено, що платіжна картка це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Пунктами 14.1, 14.8 та 14.12 ст. 14 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні передбачено, що електронний платіжний засіб може існувати в будь-якій формі, на будь-якому носії, що дає змогу зберігати інформацію, необхідну для ініціювання електронного переказу. Банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу (далі у цій статті - договір), ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов'язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.

Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, підписаної ОСОБА_5 14.11.2010 року, останнього було ознайомлено з тим, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. В свою чергу, ОСОБА_5 зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

Таким чином, 14.11.2010 року між Банком і ОСОБА_5 відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України було укладено договір шляхом приєднання відповідача до зазначених Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Укладення договору підтверджено сторонами шляхом прийняттям до виконання його умов, а саме: Банк приймав і зараховував на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконував розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка, проводив інші операції за рахунком, надавав грошові кошти (кредит) відповідачу в межах встановлених лімітів та на умовах розташованих на сайті банку.

За своєю правовою природою укладений між Банком та ОСОБА_5 договір банківського обслуговування є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору.

Договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку у банку на умовах, погоджених сторонами. (ч. 1 ст. 1067 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Своїм підписом на анкеті-заяві ОСОБА_5 засвідчив факт укладення з Банком договору банківського обслуговування та взяв на себе зобов'язання виконувати умови зазначеного договору.

Підписанням вказаного договору ОСОБА_5 надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг.

Користування вказаним кредитним лімітом та його часткове погашення ОСОБА_7, підтверджується наявними у справі розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку.

З урахуванням вище наведеного доводи апелянта про те, що в момент укладення договору банківського обслуговування ОСОБА_5 не був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в т.ч. - з умовами кредитування, також до уваги прийматися не можуть.

Апелянтом розрахунок заборгованості, який знаходиться в матеріалах справи та є предметом позовних вимог, не спростовано.

Отримання і користування ОСОБА_5 кредитом у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку підтверджується випискою по рахунку. Нормативне регулювання в Україні правовідносин із використанням платіжних карт, як спеціальних платіжних засобів, регулюється Законами України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", "Про банки і банківську діяльність", «Про електронний цифровий підпис», постановою НБУ № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», іншими законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України, які допускають інші (не паперові) докази в підтвердження видачі кредитних коштів. У постанові НБУ № 705, зокрема, вказано: «Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань», «Виписка про рух коштів за рахунком може надаватися власникові рахунку в банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді текстового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат тощо».

Як підтверджується наявною у справі роздруківкою робочої сторінки програмного комплексу Банку, за яким ведеться облік відкритих ОСОБА_5 карткових рахунків по картці Універсальна Gold, згаданій картці присвоєно референс договору № SAMDN5774.

Під цей референс договору ОСОБА_5 отримано в користування, зокрема, карти: 911150 строк дії картки 04/16; 223079 строк дії картки 12/15; 575602 строк дії картки 08/15. Наведене підтверджується наявною у справі копією розгорнутої роздруківки референсу договору № SAMDN5774 робочої сторінки програмного комплексу Банку.

Крім цього, користування банківським картковим рахунком з 2010 року підтверджується наявними у справі копіями роздруківок робочих сторінок програмного комплексу Банку.

Вище наведене спростовує твердження апелянта про відсутність доказів відкриття йому карткового рахунку та отримання ним карток.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 відхилити та залишити заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: