Справа № 569/4362/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської областів складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.

секретар Довбенко Г.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 про стягнення боргу та звернення стягнення на будівлю.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 (надалі - відповідач) в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики (боргової розписки) в розмірі 500 000 доларів США та звернути стягнення на будівлю туристично- оздоровчого комплексу «Зелена дача», що знаходиться за адресою Закарпатська область Рахівський район, смт.Ясіня, полонина «Драгобрат», в рахунок погашення заборгованості за розпискою від 25 вересня 2010 року в розмірі 500 000 доларів США

Позовну заяву мотивує тим, що 25 вересня 2010 року між сторонами укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 500 000 доларів США для будівництва туристично- оздоровчого комплексу, а відповідач зобов»язався повернути вказані грошові кошти у строк до 25 вересня 2013 року. На підтвердження укладення даного договору та його умов відповідачем було представлено позивачу розписку про одержання ним грошових коштів в розмірі 500 000 доларів США, а також встановлений кінцевий термін їх повернення до 25.09.2013 року. Розпискою також підтверджувалось, що у разі, коли сума боргу у строк до 25.09.2013 року не буде повернута, то ОСОБА_4 зобов»язувався повернути позику за рахунок майна, а саме будівлі- туристично-оздоровчого комплексу. Однак, відповідач у строки обумовлені договором (розпискою) позивачу позику не повернув. Зважаючи, що відповідач ігнорує вимоги позивача стосовно повернення боргу він змушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 повністю підтримав заявлений позов з підстав наведених в позовній заяві та просив його задовольнити. Пояснив, що ОСОБА_4 в вересні 2010 року звернувся до його довірителя ОСОБА_1 з проханням позичити кошти в сумі 500 000 доларів США для будівництва туристично- оздоровчого комплексу строком на три роки. Для того, щоб ОСОБА_1 не зазнав упущеної вигоди у розписці було обумовлено пункт повернення суми в розмірі 500 000 доларів США за курсом на день пред»явлення вимоги про повернення. На підтвердження справжності своїх дій та наміру ОСОБА_4 склав та підписав розписку. 25.09.2010 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_4 500 000 доларів США, що підтверджується підписом останнього у розписці. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов»язань за розпискою від 25 вересня 2010 року передбачено, що у разі, коли суму боргу в строк до 25 вересня 2013 року не буде повернуто, відповідач зобов»язався в рахунок погашення заборгованості передати будівлю туристично- оздоровчого комплексу « Зелена дача», що знаходиться за адресою Закарпатська область, Рахівський район, смт. Ясіня, полонина «Драгобрат», яка належить відповідачу на праві власності. Однак, зі спливом строку повернення боргу відповідач відмовляється повернути кошти та передати предмет застави. Просить суд, позовні вимоги задоволити повністю. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 500 000 доларів США боргу та звернути стягнення на будівлю туристично- оздоровчого комплексу «Зелена дача» в рахунок погашення заборгованості за розпискою від 25 вересня 2010 року.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не з»явились, пояснень суду не надали, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що його довірителька є дружиною ОСОБА_4 Останній жодних грошових коштів у ОСОБА_1 не позичав, оскільки такої потреби у їх сім»ї не було. Крім того, зазначив, що позовні вимоги про звернення стягнення на будівлю туристично- оздоровчого комплексу « Зелена дача», що знаходиться за адресою Закарпатська область, Рахівський район, смт. Ясіня, полонина «Драгобрат» не можуть бути задоволені, оскільки вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя. Просить у задоволення позовних вимог відмовити.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні згідно розписки від 25 вересня 2010 року ОСОБА_4 (паспорт серія МЮ № 116252, виданий 03.11.1996 року Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області ) взяв у борг від ОСОБА_1 (паспорт серії МЮ № 212059 від 20.08.2009 року виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1) 500 000 доларів США. ОСОБА_4 прийняв грошову суму в розмірі 500 000 доларів США для будівництва туристично- оздоровчого комплексу «Зелена дача». Факт отримання грошей підтверджується даною розпискою, тобто гроші були отримані до підписання даної розписки. Зазначену суму зобов»язується повернути до 25.09.2013 року у розмірі 500 000 доларів США за курсом на день пред»явлення вимоги про повернення. У разі, коли суму боргу не буде повернуто у строк до 25.09.2010 року ОСОБА_4 зобов»язувався повернути позику за рахунок майна, а саме будівлі туристично- оздоровчого комплексу « Зелена дача», що знаходиться за адресою Закарпатська область, Рахівський район, смт. Ясіня, полонина «Драгобрат».

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов»язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов"язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов"язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов"язанням її повернення та дати отримання коштів.

Вказана правова позиція щодо застосування вказаних норм права, висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі №6-1967цс15, та, в силу вимог ст. 306-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Вирішуючи справу суд враховує, що позивач на підтвердження своїх вимог надав відповідний оригінал розписки, складений відповідачем про те, що він отримав в борг грошові кошти та зобов'язався їх повернути у визначений строк.

Оскільки сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час і визначили строк повернення грошей, про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови.

Таким чином, відповідач взяв на себе зобов'язання повернути кошти, які мають виконуватись належним чином у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

З розписки, складеної 25 вересня 2010 року, вбачається, що ОСОБА_4 отримав саме позику у ОСОБА_1 в сумі 500 000 доларів США., які зобов»язався повернути в строк до 25 вересня 2013 року. Враховуючи, що вказана розписка містить умови отримання позичальником від позикодавця в борг визначеної грошової суми із зобов»язанням її повернення у визначений строк, вона є документом, що підтверджує боргове зобов»язання та доказом укладання договору позики та отримання коштів відповідачем від позивача.

З матеріалів справи вбачається, що взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 500 000 доларів США.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Вказана правова позиція щодо застосування вказаних норм права, висловлена Верховним Судом України в постановах від 21.12.2016 року у справі № 6-1672цс16, від 01.03.2017 у справі № 6-284цс17.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 500 000 доларів США, що за курсом НБУ на день розгляду справи становить ( 1 долар США =26, 54 грн) 13 270 000 ( тринадцять мільйонів двісті сімдесят тисяч) грн.

Що стосується позовних вимог позивача про звернення стягнення на будівлю туристично- оздоровчого комплексу « Зелена дача», що знаходиться за адресою Закарпатська область, Рахівський район, с.Ясіня, полонина «Драгобрат» в рахунок погашення заборгованості за розпискою від 25.09.2010 року, то в цій частині позов не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Рівненського міського суду від 25.11.2016 року, яке набрало законної сили 11 квітня 2017 року у справі за первісним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визнання недійсною розписки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання дійсним договору позики визнано дійсним договір позики укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в частині позики в сумі 500 000 доларів США та визнано недійсною розписку від 25 вересня 2010 року в частині визнання будівлі туристично - оздоровчого комплексу « Зелена дача» в якості забезпечення повернення такої позики.

За таких підстав, оскільки розписка від 25.09.2010 року в частині визнання будівлі туристично- оздоровчого комплексу « Зелена дача» в якості забезпечення повернення позики визнана недійсною, то вимоги про звернення стягнення на будівлю туристично- оздоровчого комплексу « Зелена дача», що знаходиться за адресою Закарпатська область, Рахівський район, с.Ясіня, полонина «Драгобрат» в рахунок погашення заборгованості за розпискою від 25.09.2010 року в розмірі 500 000 доларів США суд визнає безпідставними та недоведеними у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,57-60,88, 212, 213-215,218,223, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 про стягнення боргу та звернення стягнення на будівлю - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 500 000 ( п"ятсот тисяч ) доларів США, що за курсом НБУ на день розгляду справи становить ( 1 долар США = 26, 54 грн) 13270000 ( тринадцять мільйонів двісті сімдесят тисяч грн )

В задоволенні решти позовних вимог відмовити

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Кучина Н.Г.