Справа № 1411/3467/12
Провадження № 2/477/842/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Сірюк С.В.,

за участю:

представника позивача ПАТ «Дельта банк» - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта банк до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми Газбудкомлект, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2012 року ПАТ «Кредит промбанк», правонаступником якого є позивач (а.с. 18-19), звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з них у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 27 листопада 2007 року в сумі 9333544 грн. 67 коп.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 грудня 2012 року позовні вимоги були задоволені в повному обсязі.

Ухвалою суду від 16 січня 2017 року за заявою ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення, останнє скасовано та справу призначено до нового розгляду.

В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідачі порушили умови кредитного договору № 02/206/07/-КЛТ від 27 листопада 2007 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством Кредитпромбанк в особі Миколаївської філії, та відповідачем товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційною фірмою Газбудкомплект в особі ОСОБА_4, відповідно до якого, останньому надано кредит в сумі 6 000 000,00 грн., строком до 26 листопада 2010 року.

31 серпня 2010 року між позивачем та відповідачем - ТОВ виробничо-комерційною фірмою Газбудкомплект» була укладена додаткова угода № 13 до кредитного договору від 27 листопада 2007 року, відповідно до якої було збільшено загальну суму ліміту кредитування до 9 950 000 грн.

За додатковою угодою № 14 від 31 серпня 2010 року до кредитного договору товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційній фірмі Газбудкомплект надано 9 933 989, 67 грн. зі сплатою за користування кредитними коштами 23,0% строком до 26 листопада 2010 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були укладені договори поруки від 27 лютого 2009 року, згідно яких останні зобовязалися перед банком солідарно відповідати за несвоєчасне та повне виконання кредитних зобовязань.

В той же час, своїх зобовязань за договором кредиту та поруки не виконали, у звязку з чим Банк просить про стягнення заборгованості в судовому порядку.

Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що в листопаді 2010 року закінчився термін повернення кредитних коштів та відповідно сплати всіх інших грошових зобовязань за договором, які відповідачами не виконано. В січні 2011 року було направлено вимоги до поручителів про сплату заборгованості, проте такі вимоги Банка поручителями проігноровано. Оскільки заборгованість до цього часу не сплачена, а також посилаючись на звернення до суду із цим позовом, в тому числі до поручителів, в межах строку позовної давності, визначеної п.4.4 Договорів поруки, вважає, що Банк не втратив прав вимоги до поручителів.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник в судове засідання не прибули, про причину неявки не повідомили. Згідно поштового повідомлення, судова повістка відповідачу, направлена за зазначеною ним адресою, але не вручена за закінченням терміну зберігання (а.с. 134 т. 2).

Про час та місце судового засідання представник відповідача ОСОБА_4 повідомлена належно, про що свідчить дані зворотнього поштового повідомлення (а.с. 133 т. 2).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, про причину неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належно (а.с. 132). Згідно його письмових заперечень у відзивах (а.с. 38, 49-51), відповідач ОСОБА_3 вважає, що позивач пропустив строк вимоги до поручителя, визначений ч.4 ст. 559 ЦК України, адже протягом шести місяців з дня закінчення строку виконання вимог договору (тобто з 27.11.2010 року) не звернувся із відповідним позовом до суду, а подав його лише 25.10.2012 року.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що 27 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством Кредитпромбанк в особі Миколаївської філії, та відповідачем товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційною фірмою Газбудкомплект укладено кредитний договір № 02/206/07-КЛТ, за умовами якого, останньому надано кредит для оплати витрат, повязаних зі здійсненням поточної господарської діяльності в сумі 6 000 000 грн., строком до 26 листопада 2010 року зі сплатою 16, 5 % річних за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості. (а.с.13-15).

31 серпня 2010 року між ПАТ Кредитпромбанк та товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційною фірмою Газбудкомплект в особі ОСОБА_4 було укладено дві додаткові угоди за № 13 та 14 до кредитного договору від 27 листопада 2007 року, відповідно до якої було збільшено загальну суму ліміту кредитування до 9 950 000,00 грн., в тому числі для сплати комісійних винагород Банку за збільшення кредитного траншу, фактично надано кредит в розмірі 9 933 989, 67 грн. зі сплатою за користування кредитними коштами 23,0% строком до 26 листопада 2010 року (а.с.16-17).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком з однієї сторони, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, з другої, були укладені договори поруки від 27 лютого 2009 року та додаткові угоди до договорів поруки від 31.08.2010 року, за якими останні зобовязалися перед банком солідарно відповідати за несвоєчасне та повне виконання кредитних зобовязань (а.с.19-22).

У звязку з невиконанням умов кредитного договору та договорів поруки у відповідачів виникла заборгованість перед позивачем, яка, згідно розрахунку заборгованості та даних особового рахунку ТОВ ВКФ «Газбудкомплект», станом на 10 жовтня 2012 року становить 9 333 544,67 грн. (а.с.7-12).

10 січня 2011 року основному боржнику та поручителям ОСОБА_4 і ОСОБА_3 (а.с. 23-25) надіслані письмові повідомлення-вимоги щодо розміру заборгованості та необхідності її погашення у строк до 10 лютого 2011 року, та які одержані представником Боржника 19.01.2011 року та поручителями ОСОБА_4 18.01.2011 року, а ОСОБА_3 15.01.2011 року (а.с. 23-25 зворотній бік).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно приписів статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно частини 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, у відповідності до статті 554 ЦК України, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи вище наведене, з огляду на встановлені факти порушення основним боржником умов договору кредиту, та поручителями - договорів поруки щодо повернення в повному обсязі суми кредиту, а також з наданих доказів щодо розміру заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Посилання ОСОБА_3 щодо припинення поруки у звязку із не зверненням кредитора до поручителя протягом 6-ти місяців з закінчення строку виконання кредитного зобовязання спростовуються змістом письмового повідомлення-вимоги, надісланої як Позичальнику так і Поручителям 10 січня 2011 року, тобто менш ніж через три місяці з часу, встановленого договорами кредиту та поруки для повернення суми кредиту.

Таке повідомлення-вимога отримана відповідачем ОСОБА_5 15.01.2011 року. З огляду на вказане кредитор не пропустив строк вимоги до поручителя.

Посилання ОСОБА_3 що окрім такої вимоги, Банк також у цей же строк обмежений часом звернення до суду із позовом, є безпідставними, адже відповідно до п.4.4 Договорів поруки сторони визначили строк позовної давності за цими договорами в межах трьох років.

За такого, Банком дотримано вимоги ч.4 ст. 599 ЦК України щодо строку звернення із вимогою до поручителя, з чого порука по закінченні цього строку не припинила свою дію, та дотримався строку позовної давності звернення до суду, визначеного п. 4.4 Договору поруки.

Вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат, суд враховує, що згідно ухвали Жовтвневого районного суду Миколаївської області від 02.03.2017 року (а.с. 18 т.2) ПАТ «Дельта Банк» залучено до участі у справі в якості правонаступника ПАТ «Кредитпромбанк» у звязку з укладеним між даними товариствами 27.09.2013 року договору купівлі-продажу прав вимоги та, за умовами якого, до ПАТ «Дельта банк» перейшло право вимоги саме за умовами договорів кредиту та поруки.

В той же час, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує з другої сторони понесені стороною, на користь якої прийнято рішення, документально підтверджені судові витрати. В той же час, такі витрати здійснені первісним позивачем ПАТ «Кредитпромбанк» та про перехід прав вимоги за цими витратами доказів не надано, а тому суд не вбачає підстав для стягнення на користь нового позивача здійснених його попередником процесуальних витрат.

Керуючись статтями 10-11, 208-209, 212, 214-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Дельта банк з товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми Газбудкомплект, ОСОБА_4, ОСОБА_3, в солідарному порядку заборгованість по кредитному договору №02/206/07-КЛТ від 27 листопада 2007 року в сумі 9 333 544 (девять мільйонів триста тридцять три тисячі пятсот сорок чотири) грн. 67 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення або отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 07 грудня 2017 року

Суддя Л.М. Семенова