Справа № 464/1255/17
пр.№ 2/464/683/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21.04.2017 року

Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 43 409,32 грн. шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка включає в себе: 33 409,32 грн. матеріальної та 10 000 грн. моральної шкоди. Судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.02.2016 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та велосипеда під його керуванням, внаслідок чого транспортні засоби отримали технічних пошкоджень. Окрім того, внаслідок ДТП йому було завдано тілесних ушкоджень. У звязку з тим, що винним у вказаній пригоді визнано ОСОБА_2, що останнім не заперечується, просить стягнути матеріальну шкоду в сумі 33 409,32 грн., яка складається з ремонту велосипеда в сумі 4 816 грн., витрат на лікування 5 000 грн. та упущеної вигоди в сумі 23 593,32 грн. Окрім того, зазначає, що йому було завдано моральної шкоди, яку оцінює в 10 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, від його представника ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує протии ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, причин своєї неявки не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно із п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Судом встановлено, що 13 лютого 2016 року близько 14 год. 30 хв., відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та велосипеда під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого транспортні засоби отримали технічних пошкоджень, а ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження. У вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано винним відповідача ОСОБА_2, що стверджується постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.06.2016 р. (а.с.12).

Окрім того, відповідно до постанови слідчого СУ ГУ НП у Львівській області Фальшовичка М.В. від 15.04.2016 року про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження, що було внесене до ЄДРДР №0000233 від 13.02.2016 р. закрито у звязку з відсутністю кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Даною постановою встановлено, що можливою причиною настання дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п. 1.5, 2.3б, 2.10, 16.11, 33.2.1 ПДР України (а.с.9).

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби, в тому числі велосипед позивача ОСОБА_1 зазнав технічних пошкоджень.

Як вбачається із чеку №ЦБ00002815 від 27.04.2016 р. маг. «Команчеро», вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП велосипеду становить 4 816 грн. (а.с.14), які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Окрім того, як вбачається із вищезазначеної постанови слідчого СУ ГУ НП у Львівській області Фальшовичка М.В. від 15.04.2016 року про закриття кримінального провадження, в ході проведення досудового розслідування велосипедисту ОСОБА_1 було призначено та проведено судово-медичну експертизу з метою встановлення ступеня тяжкості отриманих ним травм, згідно висновку №341 від 17.02.2016 р. у нього було виявлено тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з приводу отриманих тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 лікувався. У позовній заяві позивач ОСОБА_2 зазначає, що витратив на лікування 5 000 грн.

Відповідно до ст. 1195 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З огляду на те, що під час розгляду справи не знайшло свого підтвердження посилання позивача на те, що ним було витрачено на лікування 5 000 грн., з відповідача ОСОБА_2 на його користь слід стягнути 2 503, 12 грн. за придбання медикаментів, які є документально підтвердженими матеріалами справи (а.с.15, 16,17).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.9 вказаної Постанови при визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди суд визначає обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та враховує інші обставини. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, з урахуванням характеру та обсягу заподіяних фактом ДТП позивачу моральних страждань, з урахуванням обставин справи, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 2 000 грн., що відповідатиме вимогам розумності і справедливості.

Позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди шкоди (упущеної вигоди) в сумі 23 593,32 грн. є такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності, з урахуванням вимог ст. 1173 ЦК України, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків та причинного звязку між протиправною поведінкою та збитками.

З наведених вище приписів законодавства вбачається, що при обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби право особи не було порушене.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень.

У порушення вказаних норм матеріального та процесуального права, вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення упущеної вигоди базуються лише на його розрахунку можливого прибутку у разі виконання своїх обовязків відповідно до трудового договору №1-15, укладеного із ТОВ «Інститут інформаційних технологій «Інтелліас». Такі розрахунки є теоретичними, побудовані на припущеннях та можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідачем не було вчинено протиправні дії відносно нього.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України слід вирішити питання стягнення судових витрат.

Як передбачено ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У зв'язку із тим, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений позивачем ОСОБА_1 судовий збір в сумі 230,99 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212215, 224226 Цивільного-процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 319,12 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 2 000 грн. моральної шкоди, а всього 9 319 (дев'ять тисяч триста дев'ятнадцять) грн. 12 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 230 грн. 99 коп. судового збору.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д.Ю. Теслюк