Справа №560/1095/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Оборонової І.В.,

за участю секретаря Легкого О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області про визнання права власності на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області та просить визнати за нею право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1, згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, як за спадкоємцем за законом, після смерті її брата ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої вимоги мотивує тим, що після смерті її брата залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1. Заповіту на вищевказане нерухоме майно немає. Позивач є єдиним спадкоємцем по закону, однак, отримати свідоцтво про право на спадщину вона не може, так як відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують належність будинку померлому брату.

До початку розгляду справи від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14.11.2003 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3).

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч.1 п.11 ст.346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 заповіту не склав, а тому право на спадкування після його смерті згідно ст. 1223 ЦК України здійснюється за законом.

Оскільки спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України, тобто до 01 січня 2004 року, то до цих відносин застосовується законодавство, яке діяло на час їх виникнення. За чинним на той час законодавством, а саме відповідно до ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно із положенням ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба і дід, як з боку батька, так і з боку матері.

Позивач ОСОБА_1 є рідною сестрою спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтв про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.4,5). Зміна прізвища із "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1" стверджується копією свідоцтва про укладення її шлюбу із ОСОБА_5 від 28 березня 1976 року серії НОМЕР_2 (а.с.6).

Довідкою № 763 від 30.05.2017 року, виданою виконавчим комітетом Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області стверджується той факт, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем всього майна, яке залишилось після смерті її брата ОСОБА_3 (а.с.9).

Згідно виписки з погосподарської книги від 23.05.2017 року №735, виданої Селецькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області, в погосподарській книзі №5, особовий рахунок НОМЕР_3, будинок АДРЕСА_1, рахується за ОСОБА_3 (а.с.7 ).

Як вбачається із довідки №734, виданої 23.05.2017 року Селецькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області, в будинку за адресою АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований і ніхто не проживає.(а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Із архівної довідки за № 586101-24 від 23.08.2017 року вбачається, що після смерті свого брата ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини, де їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на сертифікат на право на земельну частку (пай) та грошовий вклад. Також повідомляється, що згідно із матеріалами спадкової спави № 408/2005 рік свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не видавалося (а.с.16).

Згідно повідомлення КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" Рівненської обласної ради " право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1, який належав померлому, не зареєстровано.

Для вироблення технічної документації на спадковий житловий будинок, позивач звернулася в КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" Рівненської обласної ради, яким станом на 19 травня 2017 року було видано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3 (а.с.10-12).

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.1299 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Обставини, які б вказували, що ОСОБА_3 при житті набув або володів житловим будинком з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 неправомірно, або, що на нього, окрім позивача, претендують інші особи, в суді не встановлено. Отже, суд приходить до висновку про визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на вищевказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст. ч.4 ст. 25, п.11 ч.1 ст 346, 328, 392, 1217, 1223, 1258, 1261, ч.3 ст. 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 159, 212, 213-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1, після смерті її брата ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно:

Суддя Дубровицького

районного суду Оборонова І.В.