Єдиний унікальний номер 234/6207/17 Номер провадження 22-ц/775/1676/2017
Єдиний унікальний номер 234/6207/17
Номер провадження 22-ц/775/1676/2017
Головуючий у 1 інстанції Лутай А.М.
Доповідач Корчиста О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

11 жовтня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Дундар І.О., Хейло Я.В.

за участі секретаря Яворського О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_2, на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 серпня 2017 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 15 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 та стягнення з нього аліментів на утримання дитини, задоволені частково: шлюб, зареєстрований 26 жовтня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Барвінківського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №60, між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, розірвано; після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище «Павловська». Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісяця, починаючи з 27 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про стягнення в дохід держави судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині визначення розміру аліментів змінити, визначивши їх в сумі 500 гривень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що поза увагою суду залишилось те, що відповідач частково заперечував проти позовних вимог в частині визначення розміру аліментів, оскільки вимоги про стягнення з нього 3375 гривень є незаконними та необґрунтованими. Крім цього вказує, що суд першої інстанції не в повній мірі зясував матеріальну можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 гривень, адже він не має постійного місця роботи, його дохід мінливий, він регулярно матеріально допомагає своїй матері, яка є інвалідом.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1, доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав та просив її задовольнити. ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині визначення розміру аліментів на утримання дитини, то колегія суддів апеляційного суду перевіряє його законність та обґрунтованість лише в цій частині.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, 17 березня 2014 року та визначаючи їх розмір у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є батьком дитини, за станом здоровя та матеріального становища має можливість сплачувати аліменти у зазначеному вище розмірі, а також врахував, що відповідач не має постійного місця роботи, має на утриманні мати ОСОБА_6, яка є пенсіонеркою.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Встановлено, що з 26 жовтня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка на момент звернення до суду проживає разом з позивачем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Вбачається, що на підтвердження матеріального стану відповідачем було надано наступні письмові докази, які були предметом дослідження в суді першої інстанції:

-довідки від 23 червня 2017 року про проживання останнього за межами України (а.с.24),

-копії пенсійного посвідчення на імя ОСОБА_6, яка отримує пенсію по інвалідності: ІІ група, загальне захворювання (а.с.41),

-довідок від 11 липня 2017 року та відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України від 30 червня 2017 року про відсутність інформації про доходи ОСОБА_1 за період 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року та з 01 січня 2017 року по 31 березня 2017 року (а.с.43,44)

-копії трудової книжки на імя ОСОБА_1 серії АА №373106

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ч.1,2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Порядок стягнення аліментів визначено у статті 74 цього Закону та статтях 194 - 197, 274 СК України.

Саме з такого розуміння зазначених норм матеріального права виходив і суд першої інстанції, ухвалюючи рішення.

З наданих відповідачем доказів на підтвердження матеріального стану не вбачається, що останній не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі.

Доводи апеляційної скарги стосуються оцінки доказів.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи відповідача ОСОБА_1 про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для зменшення розміру стягнутих судом аліментів на утримання дитини, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, відповідачем не надано.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді: