Категорія 50 Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого Сала Т.Б., суддів: Марчук В.С., Якименко М.М., секретар Агеєва Г.В., за участі: ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

встановила:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, визначений заочним рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24.05.2016 року на користь ОСОБА_2 з 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно до 1/8 частини з усіх видів заробітку.

Позов мотивовано тим, що заочним рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24.05.2016 року задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення навчання - до 30 червня 2019 року, але не довше ніж до досягнення дитиною 23 років, починаючи з 27.01.2016 року.

Під час розгляду вищевказаної справи ОСОБА_4 не був присутній, тому не зміг надати суду відповідні докази щодо зменшення розміру стягуваних аліментів.

Позивач має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає разом з ним, дитина є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується Посвідченням серії Д №001296 від 22.12.2015 року. Також донька потребує санаторно-курортного лікування у звязку з захворюванням органів дихальної системи.

Крім того, позивач є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії Б №209755 від 08.12.1992 року, тому йому потрібно значну частину свого заробітку витрачати на медичні препарати для підтримання здоров'я, зокрема позивачу потрібна операція на правої нижньої кінцівки, оскільки в нього діагностовано варикозну хворобу нижніх кінцівок.

Середньомісячний розмір заробітної плати ОСОБА_4 зменшився та відповідно до довідки від 26.08.2016 року становить 6374, 10 грн.

З огляду на викладене, позивач вважає, що розмір аліментів слід зменшити.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2016 року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, встановлених рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24.05.2016 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_4, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.09.2016 року і до закінчення навчання - до 30.06.2019 року, але не довше ніж до досягнення дитиною 23 років.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким зобовязати ОСОБА_4 сплачувати аліменти на її користь в розмірі ? частини всіх видів доходів ОСОБА_4

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права та з неповним зясуванням всіх обставин справи, зокрема, суд не врахував, що після ухвалення рішення Козятинським міськрайонним судом заробітна плата позивача підвищилась; не враховано, що позивач отримує пенсію; суд не застосував положення міжнародних конвенцій про права дитини, а тому підстави для зменшення розміру аліментів відсутні.

Колегія суддів дослідивши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24.05.2016 року в цивільній справі №133/145/16-ц задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь дочки ОСОБА_2, аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення навчання - до 30 червня 2019 року, але не довше ніж до досягнення дитиною 23 років, починаючи з 27.01.2016 року.

Позивач має на утриманні неповнолітню дочку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується Посвідченням серії Д №001296 від 22.12.2015 року.

Згідно довідки № 301 від 09.09.2016 року ОСОБА_6 потребує санаторно - курортного лікування в зв'язку з захворюванням органів дихальної системи.

Крім того, сам ОСОБА_4 є такою особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії Б №209755 від 08.12.1992року.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що надані докази підтверджують погіршення матеріального становища позивача, а тому розмір стягуваних аліментів слід зменшити.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, при розгляді справи за ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, судовим рішенням, яке набрало законної сили встановлено, що між сторонами було укладено шлюб, який 16.07.2001 року розірвано.

Від цього шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

ОСОБА_2 є студенткою денної форми навчання Донецького національного університету, термін навчання - до 30 червня 2019 року (а.с.7).

Також заочним рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24.05.2016 року встановлено, що відповідач працює та має постійний заробіток, також отримує пенсію по віку як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Статтею 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

Саме нормами цієї статті СК України керувався Козятинський міськрайонний суд Вінницької області при визначенні розміру аліментів на утримання ОСОБА_2 до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною 23 років.

Відповідно до ст. 192 цього Кодексу, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розглядаючи справу про зменшення розміру аліментів судам слід враховувати юридично значимі обставини, визначені ст. 192 СК України встановлення наявності зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я тощо, крім того слід враховувати обставини справи про стягнення аліментів.

Вказане узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеній в ухвалі від 20.01.2010 року у справі № 6-12664св09.

Матеріалами справи підтверджується, що на час подачі позову про зменшення розміру аліментів заробітна плата позивача не тільки не зменшилась, але й збільшилась, приблизно до 9000 грн. (а.с.10).

Крім того, позивач не заперечував факту отримання ним пенсії, що підтверджується заочним рішенням Козятинського міськрайонного суду (а.с.5).

Щодо погіршення здоровя, колегія суддів вказує, що хвороби, на які посилається позивач у позові існували і при розгляді справи про стягнення аліментів. Це підтверджується випискою з історії хвороби №993 ЧАЕС ев ІІІ, де зазначається, що ОСОБА_4 проходив стаціонарне лікування з 28.04.2016 року до 12.05.2016 року (а.с.9).

Крім того, на час вирішення справи про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 у ОСОБА_4 уже була донька ОСОБА_6, що не може свідчити про зміну його сімейного стану.

При поданні позову про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_4 зазначає, що не міг довести своє матеріальне становище, оскільки не брав участі у розгляді справи про стягнення аліментів, проте, колегія суддів звертає увагу, що вищевказаним заочним рішенням підтверджується факт того, що ОСОБА_4 не бажав брати участь у розгляді справи та відмовлявся від отримання судової кореспонденції (в тому числі судових повісток), а від так, сам себе позбавив можливості надати ті чи інші документи та зазначити ті чи інші обставини під час розгляду справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

В судове засідання при розгляді даної апеляційної скарги ОСОБА_4 також не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що у встановленому порядку, ОСОБА_4 рішення про стягнення аліментів не оскаржував, але зясувавши для себе, що обставини, які він зазначив у даному позові, можуть вплинути на розмір аліментів, він, намагаючись виправити цей недолік, звернувся до суду із позовом про зменшення аліментів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що надані позивачем докази не підтверджують погіршення матеріального, сімейного стану чи стану здоровя, що є визначальним при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, а вказані ним обставини існували на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 та були враховані судом.

Отже, підстави для задоволення позову про зменшення розміру аліментів відсутні.

Вимога апеляційної скарги про зобовязання ОСОБА_4 сплачувати аліменти на її користь в розмірі ? частини всіх видів доходів ОСОБА_4 є некоректною до вимог ЦПК України, а тому задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищевказані обставини та невірно застосував норми матеріального права, а тому дійшов хибних висновків та ухвалив неправильне рішення.

Частиною 1 статті 309 ЦПК України закріплено, що неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 606,32 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підпис/ /підпис/

Згідно з оригіналом: