Справа № 154/2677/16 Провадження № 22-ц/773/861/17 Головуючий у 1 інстанції: Лященко О.В.
Категорія: 48 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2017 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Федонюк С.Ю.,

з участю: секретаря Губарик К.А.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

представника органу опіки та піклування ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, за апеляційною скаргою позивача на рішення Володимир-Волинського міського суду від 25 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_4, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який було розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду від 25.09.2014 року. Від цього шлюбу мають спільну дитину дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказує на те, що після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати з матірю, відповідачкою по справі ОСОБА_4, з якою у нього склались неприязні стосунки, через що у нього виникли труднощі у побаченнях, спілкуванні та вихованні дочки.

Питання щодо його участі у вихованні дитини було предметом розгляду на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Володимир-Волинської міської ради, яка своїм рішенням від 12.02.2015 року визначила йому дні та години зустрічей з дитиною, а саме: щосуботи з 11 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. Певний період часу відповідачка виконувала дане рішення, навіть залишала дитину у нього ночувати, однак з середини літа 2016 року вона перестала забезпечувати його спілкування з дитиною, на дзвінки не реагує, двері не відчиняє.

З врахуванням змінених позовних вимог позивач просив суд зобовязати відповідачку ОСОБА_4 не чинити йому перешкод у спілкуванні із дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та у її вихованні та встановити наступний порядок його участі у вихованні дочки та спілкуванні з нею, надавши побачення з нею у такий спосіб: другої та четвертої пятниці кожного місяця з 16 год. до 20 год. без присутності матері, другої та четвертої суботи кожного місяця з 11 год. до 20 год. без присутності матері, з 11 год. суботи до 19 год. неділі два рази на місяць (перший та третій тиждень місяця) бачитись з донькою без присутності матері та забирати її з ночівлею за місцем проживання, перебування позивача, з переданням йому дитини за місцем її постійного проживання у м. Володимирі-Волинському. В період не відвідування дочкою навчального закладу, для організації оздоровлення та відпочинку дитини, за попередньою домовленістю з матірю дитини, протягом 14 днів спільного відпочинку у літній період та 7 днів в зимовий період за місцем проживання, перебування позивача, з переданням йому дитини за місцем її постійного проживання у м. Володимирі-Волинському.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 25.04.2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні із донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та у її вихованні.

Визначено наступний порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні із донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: щопятниці з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та щосуботи з 10 год. 00 до 20 год. 00 хв. в присутності матері, ОСОБА_4

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі, з підстав неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржуване рішення суду зміні, виходячи з такого.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка ОСОБА_4 чинить перешкоди позивачу ОСОБА_2 у спілкуванні із дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та у її вихованні, а тому прийшов до висновку про зобовязання відповідачки не чинити таких перешкод позивачу та про визначення порядку участі батька у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, з врахуванням рішення органу опіки та піклування від 12.02.2015 року, згоди відповідачки на проведення таких побачень у інші, окрім визначених у рішенні органу опіки та піклування дні, у присутності матері.

Однак, повністю погодитися з висновками місцевого суду не можна, з огляду на таке.

Місцевим судом при розгляді справи встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володимир-Волинського міського суду від 25.09.2014 року було розірвано (а.с.5).

Від цього шлюбу мають спільну дитину дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.6).

Судом також встановлено, що після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати з матірю, відповідачкою по справі ОСОБА_4, з якою у позивача склались неприязні стосунки, через що у нього виникли труднощі у побаченнях, спілкуванні з дочкою та у її вихованні.

Питання щодо участі батька у вихованні дочки та спілкуванні з нею за його заявою було предметом розгляду на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Володимир-Волинської міської ради, яка своїм рішенням від 12.02.2015 року визначила йому дні та години зустрічей з дитиною, а саме щосуботи з 11 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., що підтверджується витягом з протоколу № 2-15 від 12.02.2015 року (а.с.7).

Після вирішення питання про участь батька у спілкуванні з дитиною органом опіки та піклування відповідачка певний період часу виконувала дане рішення, навіть залишала дитину у нього ночувати, однак з середини літа 2016 року перестала забезпечувати участь батька у спілкуванні з дитиною, на дзвінки не реагує, двері не відчиняє.

Дану обставину відповідачка ОСОБА_4 визнала в суді апеляційної інстанції у звязку з чим відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України ця обставина не підлягає доведенню і вважається встановленою. А тому висновок суду про необхідність зобовязання відповідача усунути зазначені перешкоди позивачу є правильним та узгоджується з встановленими у справі обставинами та нормами матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ОСОБА_5 України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 15 цього Закону передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені в суді у порядку, встановленому законом.

У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Згідно із положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У відповідності до ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із ч. ч. 1 та 2 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Статтею 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Місцевий суд, ухвалюючи оскаржуване рішення в даній справі, при визначенні способу участі позивача у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування обґрунтовано взяв до уваги згадане рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Володимир-Волинської міської ради від 12.02.2015 року, яка визначила йому дні та години зустрічей з дитиною щосуботи з 11 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та згоду відповідачки ОСОБА_4 щодо проведення таких зустрічей також щопятниці з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. Такий висновок, на думку колегії суддів, з врахуванням відомостей про стан здоровя дитини, її психологічний стан, що підтверджується характеристикою дошкільного відділення «Малятко» Спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки», психологічною характеристикою дитини проведеною кандидатом психологічних наук, дитячим психологом ОСОБА_7, медичною документацією, є правильним та буде найбільше відповідати інтересам дитини відповідно до її індивідуальних особливостей розвитку та психологічного стану, не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини та не порушуватиме право позивача на спілкування з дитиною.

В той же час, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду щодо зустрічей батька з дитиною у визначені час та місце в присутності матері ОСОБА_4, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно даних Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 24.01.2017 року (а.с.54-55) та наданих відповідачем ОСОБА_4 пояснень в суді апеляційної інстанції, остання приблизно кожних півмісяця і більш тривалий час перебуває на заробітках за межами України.

Оскільки наведена обставина перешкоджатиме виконанню рішення суду у визначений судом спосіб щодо побачень батька із дочкою у присутності матері, позивач не зможе належним чином реалізувати своє право на побачення та спілкування з дитиною, тому колегія суддів приходить до висновку, що з оскаржуваного рішення суду, а саме з абзацу третього його резолютивної частини слід виключити слова «... в присутності матері, ОСОБА_4».

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 про те, що висновок суду про часткове задоволення його позову не відповідає фактичним обставинам справи, зроблений судом із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, мотивовані тим, що під час розгляду справи відповідачкою не було надано доказів того, що його спілкування з дочкою буде шкодити інтересам останньої, а негативне сприйняття батька дитиною є наслідком налаштування відповідачки та її рідних проти нього, і не зумовлене безпосередньо його поведінкою чи психологічними особливостями дитини та її розвитку. З наведених підстав в апеляційній скарзі позивач просив рішення суду скасувати із ухваленням нового рішення, яким його позов задовольнити повністю із визначенням способу його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, який зазначений у його зміненій позовній заяві (а.с.27-30).

Проте, колегією суддів такі доводи апеляційної скарги позивача до уваги не приймаються з огляду на те, що відповідно до психологічної характеристики дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проведеною кандидатом психологічних наук, дитячим психологом ОСОБА_7 (а.с.67), спілкування дитини батька з дитиною негативно впливає на неї, у дитини спостерігаються прояви аутоагресії. Усі спроби, щось запитати, чи поговорити на тему стосунків з батьком, викликають у дитини істерику, тупіт ногами, бажання вийти з кабінету.

Наведене свідчить, що через вікові та психологічні особливості дитини, спілкування та зустрічі дитини з батьком у тому обсязі якій він просив, на даний час з врахуванням наведених обставин буде перешкоджати нормальному розвиткові та вихованню дитини, а тому визначаючи в оскаржуваному рішенні порядок участі батька у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, місцевий суд в першу чергу виходив з інтересів дитини.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Отже, з врахуванням наведених та встановлених в суді апеляційної інстанції обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване в даній справі рішення як таке, що в неповній мірі відповідає обставинам справи підлягає відповідній зміні в означеній частині. В решті рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Володимир-Волинського міського суду від 25 квітня 2017 року в даній справі змінити, виключивши з абзацу третього його резолютивної частини слова «... в присутності матері, ОСОБА_4».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: