Номер провадження: 22-ц/785/1220/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Заїкіна А.П., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором займу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2015 року,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, який у подальшому уточнив, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03.07.2014 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір займу, відповідно до умов якого, відповідач отримав від позивача 7200 грн., що в еквіваленті на дату укладення договору складало 600 доларів США, строком на 12 місяців зі сплатою 120% річних.

З метою забезпечення виконання зобовязань за договором займу 03.07.2014 року між позивачем та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобовязується перед наймодавцем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання всіх зобовязань, що виникли з договору займу від 03.07.2014 року, укладеного з ОСОБА_3

ОСОБА_3 належним чином свої зобовязання перед позивачем не виконав, у звязку з чим станом на 03.10.2015 року виникла заборгованість за договором займу в сумі 7030,8 доларів США.

Заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 07 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 було задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 7030,8 доларів США, що в еквіваленті станом на день ухвалення рішення складає 166278 грн. 42 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1662,78 грн.

Зазначене рішення суду після його перегляду судом першої інстанції оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3 через представника ОСОБА_5

В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 03.07.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір займу, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача 7200 грн., що в еквіваленті на дату укладення договору складало 600 доларів США, строком на 12 місяців зі сплатою 120% річних.

З метою забезпечення виконання зобовязань за договором займу 03.07.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобовязується перед наймодавцем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання всіх зобовязань, що виникли з договору займу від 03.07.2014 року, укладеного з ОСОБА_3

ОСОБА_3 належним чином свої зобовязання перед позивачем не виконав, у звязку з чим станом на 03.10.2015 року виникла заборгованість за договором займу в сумі 7030,8 доларів США.

Відповідно до умов п. 9.2, 9.4, 9.5 договору займу, у випадку, якщо позичальник не здійснив плановий платіж за користування кредитом повністю або частково після дати зазначеної у договорі та/або графіку платежів, кредит вважається кредитом з підвищеним рівнем ризику. Протягом визнання кредиту кредитом з підвищеним рівнем ризику та додаткова плата за користування кредитом (крім поточних нарахувань відповідно до п.4.1) буде складати 10 доларів США; кредитор має право утримувати пеню в розмірі 1% від суми заборгованості за кожну добу прострочки; після 03.07.2015 року, у разі залишку заборгованості, незалежно від джерела її виникнення, процентів, штрафних санкцій або тіла кредиту, по всій сумі заборгованості буде встановлена ставка 240% річних до повного її погашення.

Згідно п. 2.2 договору поруки, у випадку непогашення позичальником заборгованості протягом одного календарного місяця з моменту настання строку плати процентів або основного боргу, передбачених цим договором займу до кредитора переходить право вимоги сплати боргу у повному обсязі з поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Одночасно, висновок суду першої інстанції про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судових витрат в сумі 1662,78 грн. є помилковим, оскільки ст. ст. 79, 88 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат в розмірі 1662,78 грн. в рівних частках.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п. 4, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2015 року в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4 судових витрат в сумі 1662,78 грн. скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в рівних частках судові витрати в розмірі 1662,78 грн.

В інший частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_6

ОСОБА_7