Справа №471/19/17-ц 18.05.2017 18.05.2017 18.05.2017
Провадження №22-ц/784/1204/17
Головуючий у першій інстанції-Явіца І.В.
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Шагаєм О.А.,

розглянувши у відсутності сторін у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Братської селищної ради Братського району Миколаївської області

на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 4 квітня 2017 року у цивільній справі за заявою

Братської селищної ради Братського району Миколаївської області

про визнання спадщини відумерлою

У С Т А Н О В И Л А:

В січні 2017 року Братська селищна рада Миколаївської області звернулась з заявою про визнання спадщини відумерлою.

Заявник зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м.Нова Одеса Миколаївської області померла ОСОБА_1, зареєстрована у АДРЕСА_2 Після смерті ОСОБА_1 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Спадкоємців ОСОБА_1 не мала.

Посилаючись на сплив строку для прийняття спадщини та відсутність спадкоємців ОСОБА_1 як за законом, так і за заповітом, заявник просив визнати спадщину відумерлою та передати спадкове майно (квартиру) у власність територіальної громади.

До участі в справі як заінтересовану особу залучено Братську державну нотаріальну контору.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 4 квітня 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Братської селищної ради просив рішення скасувати та задовольнити заяву, посилаючись на помилкове застосування судом норм законодавства, яке не регулює спірні правовідносини.

В судове засідання апеляційного суду представники заявника та зацікавленої особи не з'явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Справу розглянуто у відсутності представників заявника та зацікавленої особи.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4, 64-65).

За життя ОСОБА_1 на праві власності належала квартира АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 квітня 1993року, свідоцтва про право власності від 18 січня 1994 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 січня 1994 року (а.с.15, 41-43, 68).

У Державних реєстрах прав власності права ОСОБА_1 на нерухоме майно не зареєстровані (а.с.75,76).

Після смерті ОСОБА_1 спадкова справа не заводилась (а.с.7,60).

Відомостей про реєстрацію ОСОБА_1 та інших осіб за цією адресою матеріали справи не містять.

Заявник посилається на те, що протягом п'ятнадцяти років нерухоме майно, яке належало ОСОБА_1, не використовується, що у сукупності з іншими вищеназваними обставинами є підставою для визнання його відумерлим за правилами статті 1277 ЦК України 2003 року .

Відповідно до частин 1-3 статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

За положенням частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 5 ЦК України 2003 року акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За правилами пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року його норми застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила книги шостої цього кодексу (спадкове право) застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Правила статті 1277 цього кодексу про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим кодексом сплинуло не менше одного року.

Отже, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом ( пункт 1 Постанови №7 Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»).

ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, норми якого і підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Часом відкриття спадщини вважався день смерті спадкодавця (стаття 525 ЦК УРСР), а діями, що свідчили про прийняття спадщини, вважались або фактичне вступлення в управління, володіння спадковим майном, або подача нотаріальному органу заяви про прийняття спадщини, які мали бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (стаття 549 ЦК УРСР).

Відповідно до пунктів 2,5 частини 1 статті 555 ЦК УРСР якщо у спадкодавця немає спадкоємців або жоден з них не прийняв спадщину (стаття 549 ЦК УРСР) спадкове майно за правом спадкування переходить до держави.

Зазначена норма не передбачає дій держави щодо прийняття спадщини та права держави відмовитись від прийняття спадщини. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави.

Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців не прийняв спадщину, спадкове майно вважається прийнятим державою ( Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, обговорено 1 березня 2013 року на засіданні пленуму ВССУ /лист від 16 травня 2013 року/, Науково-практичний коментар ЦК Української РСР, Київ,1981, арк.619-620).

Інституту відумерлого майна та прав територіальних громад на таке майно ЦК УРСР не передбачав.

У даній справі, враховуючи час смерті спадкодавця ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 року, строк прийняття спадщини закінчився 14 травня 2002 року, тобто під час дії ЦК УРСР, що свідчить про перехід спадкового майна, в тому числі і квартири АДРЕСА_1 до держави.

Таким чином, основний висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин статті 1277 ЦК України 2003 року та передачі нерухомого майна територіальній громаді, відповідають матеріалам справи та нормам цивільного законодавства.

При цьому колегія суддів не може погодитись з доводом апелянта про те, що спірні правовідносини регулюються статтею 1277 ЦК України відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки з часу відкриття спадщини (ІНФОРМАЦІЯ_3 року) до набрання чинності цим кодексом спливло більш одного року.

Таке твердження апелянта пов'язане з невірним тлумаченням змісту пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Зазначена норма не змінює вже визначених станом на 1 січня 2004 року правовідносин, а стосується спадщини, яка відкрилась до цієї дати, не була прийнята ніким із спадкоємців (або державною) на цю дату і строк на її прийняття не закінчився.

З метою уникнення колізій щодо спадкування державою (стаття 555 ЦК УРСР) та переходу спадщини, визнаною судом відумерлою, до територіальної громади (стаття 1277 ЦК України), пленум ВССУ інформував, що правила абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого частиною 2 статті 1277 ЦК та абзацом 2 статті 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, може підлягати обчисленню не раніше 1 липня 2003 року.

Така правова позиція викладена в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, обговореному 1 березня 2013 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (інформаційний лист від 16 травня 2013 року) та застосовується судами при розгляді конкретних цивільних справ ( №6-7764св15). Аналогічна позиція застосовується і Верховним Судом України (ухвали від 21 березня 2007 року, 9 квітня 2008 року).

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Братської селищної ради Братського району Миколаївської області відхилити.

Рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 4 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська