Справа № 743/679/16-ц Провадження № 22-ц/795/597/2017 Головуючий у I інстанції Жовток Є. А. Доповідач - Висоцька Н. В.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

із секретарем Шкарупою Ю.В.,

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Ріпкинського районного суду від 30.06.2016, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково, та ухвалити нове, про стягнення з нього на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/5 частини його заробітку щомісяця.

Рішенням місцевого суду стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з 16.06.2016 і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання до 23.11.2017, тобто до досягнення неповнолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, в розмірі 600 грн щомісяця, починаючи з 16.06.2016. Стягнуто з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 551,20 грн.

За доводами апеляційної скарги рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не повно з`ясовано усі фактичні обставини справи та не надано належної оцінки наявним фактам та доказам, позивач ввела суд в оману, при цьому суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Незаконність судового рішення заявник обґрунтовує тим, що судом не прийнято до уваги факт утримання сім`ї, що повинно бути враховано при визначенні розміру аліментів. Розгляд справи проведено за відсутності відповідача, не прийнято до уваги, що ОСОБА_1 знаходиться в зоні АТО та має посвідчення учасника бойових дій, що позивач навмисно приховала.

В скарзі зазначає, що не може утримувати позивачку, оскільки має на утриманні свою матір похилого віку пенсіонерку, в шлюбі не перебуває та потребує сторонньої допомоги близьких родичів. Крім того, відповідач на даний час проходить військову службу в м. Чернігів, де винаймає житло та несе затрати з грошового забезпечення близько 2500 грн в місяць.

Позивач та відповідач у судове засідання не з`явились, про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги, а саме стягуючи з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягуючи утримання дружині від чоловіка, суд першої інстанції врахував стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище та стан здоров`я платника та одержувача аліментів, відсутність у відповідача інших аліментних зобов`язань, що узгоджується з положеннями ст.ст. 84, 182, 183 СК України.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи зясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Судом встановлено, що подружжя має неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження якого батьком зазначений відповідач. Малолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні(а.с. 6-9).

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи положення ст. 191, 180, 182 СК України та виходячи із сукупності обставин справи, зважаючи на засади виваженості, розумності та справедливості, апеляційний суд вважає що, суд першої інстанції прийняв рішення з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

За положеннями ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, за змістом вказаної норми права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Сукупність обставин справи приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини між сторонами і їм дана вірна юридична оцінка.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги, що судом не враховано перебування відповідача під час розгляду справи в зоні АТО та наявність посвідчення учасника бойових дій, не спростовують правильності висновку суду першої інстанції про часткове задоволення позову, як в частині стягнення аліментів на утримання дитини у визначеному судом розмірі, так і на утримання дружини.

Не може бути підставою для скасування та зміни рішення суду першої інстанції посилання, щодо наявності у відповідача одинокої матері, яка потребує сторонньої допомоги, так і перебування в м. Чернігів у зв`язку з проходженням військової служби в військовій частині НОМЕР_1 та необхідністю піднаймати житло.

Не є обґрунтованими і посилання на наявність пільг щодо сплати судового збору по даній справі.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Вказане положення закону застосовується у справах, пов`язаних з порушенням прав саме учасників бойових дій та Героїв України, як убачається скаржник є відповідачем у справі за позовом про стягнення аліментів, тобто зазначений спір не пов`язаний із захистом порушених прав заявника саме як учасника бойових дій.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст. ст. 57-66 ЦПК України і доводи апеляційної скарги їх не спростовують, та не містять передбачених законом підстав для зміни та скасування правильного по суті рішення.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.
Головуючий:Судді: