Справа №576/870/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Колодяжний А. О.
Номер провадження 22-ц/788/309/17 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Криворотенка В. І. , Семеній Л. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2016 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк » до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк « ПриватБанк » ( далі - ПАТ ) звернулося до Глухівського міськрайонного суду Сумської області з вказаним позовом, в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором №SUGWGI від 14 листопада 2007 року у розмірі 38604,52 доларів США.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2016 року позов ПАТ задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ заборгованість за кредитним договором №SUGWGI від 14 листопада 2007 року в сумі 36755,99 доларів США та 3478 грн. 97 коп. витрат по оплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому вказує, що позивачем не надано доказів виконання умов додаткової угоди від 14 серпня 2008 року, а саме первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт здійснення господарської операції щодо зарахування банком на її рахунок коштів в сумі 63946,37 доларів США.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 порушила умови договору щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків, а тому з неї на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 36755,99 доларів США.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та як вбачається із матеріалів справи, 14 листопада 2007 року між ПАТ та ОСОБА_3 укладено договір про іпотечний кредит №SUGWGI, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 300000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14 листопада 2022 року ( т. 1, а.с. 9-12 ).

Факт отримання 300000 грн. кредиту відповідачем не заперечується.

14 серпня 2008 року ОСОБА_3 звернулася до позивача з заявою, у якій просила змінити валюту кредиту по договору про іпотечний кредит №SUGWGI від 14 листопада 2007 року та залишок заборгованості по цьому кредитному договору в розмірі 295873 грн. конвертувати у валюту долар США на дату укладення додаткової угоди до договору, а також зменшити строк кредитування до 10 років ( т. 1, а.с. 13 ).

Того ж дня між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит №SUGWGI від 14 листопада 2007 року. Відповідно до умов якої вказаний договір викладено в новій редакції, а саме: сума кредиту становить 63946,37 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за резервування ресурсів в розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів, строк повернення кредиту 14 листопада 2017 року. Сторони погодили, що залишок заборгованості по договору №SUGWGI від 14 листопада 2007 року станом на 14 серпня 2008 року становить 295751 грн. 94 коп., що еквівалентно 63946,37 доларів США (т. 1, а.с. 15-17).

Відповідно до п. 8.1 додаткової угоди від 14 серпня 2008 року погашення кредиту провадиться в строки відповідно до графіка погашення кредиту (додаток № 1), який розраховується згідно залишка заборгованості за кредитом станом на 14 серпня 2008 року.

Додатком № 1 визначено щомісячний платіж (ануїтет) у розмірі 1157,47 доларів США.

14 серпня 2008 року ОСОБА_3 подано до ПАТ заяву №1 про продаж іноземної валюти, конвертацію її у гривні та перерахування гривневих коштів у сумі 295751,94 грн. на погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит №SUGWGI від 14 листопада 2007 року У заяві зазначено, що кошти в іноземній валюті перераховуються з рахунку НОМЕР_1 ( т. 1, а.с. 14 ).

З виписки по рахунку НОМЕР_1 слідує, що перше перерахування коштів з цього рахунку здійснено 18 серпня 2008 року на суму 63946,37 доларів США ( т. 2, а.с. 81 ).

З виписок по рахункам відповідача вбачається, що у період з 2008 року по 2014 рік нею здійснювалось погашення кредитної заборгованості у доларах США ( т. 2, а.с. 78-156 ).

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 30 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2016 року та ухвалою Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року, встановлено, що додаткова угода до кредитного договору підписана сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; ОСОБА_3 на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; банк надав ОСОБА_3 документи, які передували укладенню додаткової угоди, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатковій угоді до договору про іпотечний кредит «Загальна вартість кредиту» та у додатках до додаткової угоди «Графік погашення кредиту», які підписані ОСОБА_3, міститься повна інформація стосовно умов кредитування ( т. 2 , а.с. 71-77 ).

Наведеними вище доказами підтверджується, що відповідач, уклавши з позивачем кредитний договір №SUGWGI від 14 листопада 2007 року, отримала від останнього грошові кошти в сумі 300000 грн. та в подальшому сама ініціювала конвертацію кредиту у долари США під менший відсоток та строк погашення кредиту, внаслідок чого сторони виклали кредитний договір у новій редакції, у якому погодили конвертацію суми кредиту у іноземну валюту та визначили інші зобов'язання, при цьому відповідач виконувала протягом 2008-2014 років грошові зобов'язання саме в іноземній валюті.

Крім того, з виписки по рахунку НОМЕР_1 вбачається, що на виконання заяви ОСОБА_3 про продаж іноземної валюти від 14 серпня 2008 року з її рахунку було здійснене 18 серпня 2008 року перерахування 63946,37 доларів США, внаслідок чого було повністю погашено заборгованість за кредитним договором у гривнях.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст. 526 ЦК України ).

Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

ОСОБА_3 умови вищевказаного договору не виконуються, а тому станом на 06 квітня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 38604,52 доларів США, яка складається з 34119,73 доларів США - заборгованість за кредитом, 2217,13 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 247,37 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 171,76 доларів США - заборгованість по пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, 10,73 доларів США - штраф (фіксована частина), 1837,80 доларів США - штраф (процентна складова).

Отже, позивач, у відповідності до положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України, обґрунтовано пред'явив вимогу як щодо дострокового повернення частини кредиту, що має сплачуватися відповідно до графіку його повернення, так і заборгованості з його повернення та відсотків за користування кредитом.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку, що застосування пені та вищевказаних штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом є подвійною цивільно-правовою відповідальністю.

Посилання ОСОБА_3 на відсутність первинних документів, які б підтверджували факт отримання кредитних коштів, не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно пунктів 1.10, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, первинний документ - це документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

ОСОБА_3, у порушення вимог ст.ст. 10 та 60 ЦПК України, не надала суду доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 тривалий час, добровільно виконувала умови вищевказаного договору. Зокрема, з виписки по особовому рахунку, розрахунку заборгованості та квитанцій слідує, що відповідачкою вносились кошти на погашення заборгованості за договором № SUGWGI від 14 листопада 2007 року у період з 2008 року по 2014 рік ( т. 1, 225-239, т.2, а.с. 78-156 ). Тобто відповідачка своїми діями підтвердила отримання від ПАТ кредитних коштів та наявність в неї відповідних зобов'язань.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, упередженості судді при розгляді даної справи, які б могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -