АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 635/2063/17 Головуючий суддя І інстанції Панас Н. Л.
Провадження № 22-ц/790/6130/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді Яцини В.Б.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТВ-Харків» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 серпня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТВ-Харків», третя особа - ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 27 вересня 2016 року на 297 кілометрі автотраси Знамянка-Луганськ-Ізваріно відбулась ДТП за участю автомобілю НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобілю НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, внаслідок якої автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2016 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. На час вчинення ДТП ОСОБА_4 працював у відповідача, цивільна відповідальність якого була застрахована в АТ «СК «АХА Страхування». На теперішній час позивачем здійснений відновлювальний ремонт належного йому автомобіля, вартість якого склала 99539 грн. Згідно звіту про оцінку, складеного ТОВ «Клевер-Експерт» №58/102-16 від 06.01.2017 року, загальна вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля становить 93549 грн.59 коп. На теперішній час страховою компанією йому була відшкодована частка зазначеного ремонту у розмірі 50000 грн. Оскільки винуватець ДТП перебував в трудових відносинах з відповідачем, просив стягнути з відповідача різницю між загальним розміром відновлювального ремонту та розміром відповідальності страховика за заподіяну шкоду у розмірі 43549 грн.59 коп. та понесені судові витрати.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 серпня 2017 року позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТВ-Харків», третя особа - ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТВ-Харків» (р/рахунок 2 в АТ «Райффайзен банк Аваль», МФО 380805, ) на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_3, на відшкодування шкоди, завданої ДТП 43549 грн.59 коп. та судовий збір у розмірі 640 грн., а всього - 44189 (сорок чотири тисячі сто вісімдесят девять) грн.59 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «СТВ Харків» в апеляційній скарзі просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржуване рішення ухвалено з порушення норм матеріального і процесуального права. Вказано, що відповідачем не було визнано висновків експертизи, наданих ТОВ «Клевер Експерт», оскільки експертизою не було встановлено причинно-наслідкового звязку між ДТП та завданою шкодою, не встановлено, чи могли бути такі механічні пошкодження транспортного засобу спричинені внаслідок ДТП, що сталось. Послались на те, що ринкова вартість автомобілю ОСОБА_3 є нижчою, ніж вартість його відновлення за результатами експертизи. Зауважили, що висновок експертизи не відповідає формі, встановленій законом. Вказали, що позивачем не було доведено факт витрат по розрахунку з ФОП ОСОБА_5

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 вересня 2016 року о 13 годині 30 хвилин на 297 кілометрі автотраси Знамянка-Луганськ-Ізваріно відбулась ДТП за участю автомобілю НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобілю НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, внаслідок якої автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2016 року ОСОБА_4 був визнанний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні зазначеної ДТП визнав у повному обсязі (а.с.10).

Згідно з ч. 4 ст .61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях ОСОБА_4 не підлягає повторному доказуванню.

На час вчинення ДТП ОСОБА_4 перебував в трудових відносинах з відповідачем ТОВ «СТВ Харків», відповідальність якого застрахована в АТ «СК «АХА Страхування» (а.с.10-11).

Позивач здійснив ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля НОМЕР_2.

Згідно з висновками щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №58/012-16, зробленого ТОВ «Клевер Експерт» 06 січня 2017 року, вартість відновлювального ремонту легкового автомобілю НОМЕР_4, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 93549 грн.59 коп. (а.с. 13-22).

Страховою компанією - АТ «СК «АХА Страхування» позивачу було виплачено відшкодування завданої шкоди в сумі 50000 грн. (а.с. 36).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки страховою компанією шкода, заподіяна позивачеві, була відшкодована не в повному обсязі, різниця між заподіяними збитками та відшкодованою шкодою підлягає стягненню з відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно вимог ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічна норма міститься у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». А саме, при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Стаття 10 ЦПК України передбачає принцип змагальності сторін.

1. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

2. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

3. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Поняття доказів закріплено у ст. 57 ЦПК України відповідно до якої доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними у розумінні ч. 1 ст. 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами ч. 1 ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, тобто, є недопустимими.

Так, на підтвердження розміру збитків у вигляді вартості відновлювального ремонту на суму 93 549, 59 грн., що є більше ринкової вартості ушкодженого авто позивача ОСОБА_3 було надано до суду першої інстанції висновок №58/012-16, зробленого ТОВ «Клевер Експерт» 06 січня 2017 року, а також акт виконаних відновлювальних робіт №Ко-0000284 від 27.02.2017 року, виданий ОСОБА_5, згідно до якого його автомобіль був відремонтаваний на суму 99 539,00 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_5 вказану суму 99 539,00 грн. за ремонт автомобіля (а.с. 12-38).

У відповідності до вимог ч. 1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач заперечував проти визнання належними та допустимими вказаних доказів. Проте, в порушення вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України ТОВ «СТВ-Харків» не було надано доказів на спростування наданих позивачем доказів на підтвердження заявлених вимог.

Своїм правом заявити клопотання про проведення судової експертизи, на вирішення якої поставити питання, які на думку відповідача не знайшли свого відображення у висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №58/012-16, зробленого ТОВ «Клевер Експерт» 06 січня 2017 року, ТОВ «СТВ-Харків» при наявності для цього процесуальної можливості - не скористались. При цьому у суду також відсутні докази того, що у відповідача існують складнощі із самостійним отримання необхідних доказів, що відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України є необхідною умовою для втручання суду у збір доказів в інтересах зацікавленої в цьому сторони та відповідає принципу рівності сторін перед судом, як складової частини конституційного принципу верховенства права.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги ТОВ «СТВ-Харків» про те, що позивачем не було доведено факт витрат по розрахунку з ФОП ОСОБА_5, оскільки вони за своїм змістом є припущеннями, на яких висновки суду не можуть ґрунтуватися. Крім того, районний суд при визначенні розміру матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_3, послався не на акт виконаних робіт № Ко-0000284 від 27.02.2017 року, а на висновки спеціаліста, які узгоджуються з цим актом виконаних робіт і відповідачем також не спростовані.

З огляду на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ч. 1 ст. 308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319, 323, 324, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СТВ-Харків» - відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -