Справа №278/1256/17
15 серпня 2017 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Дубовік О. М.,
за участю секретаря судового засідання Поліщук І. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом.
Зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають двох дітей. Зазначила, що їх шлюбні стосунки припинені, кілька років проживають окремо. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі та що шлюб носить лише формальний характер. У звязку з тим, що сімя фактично розпалась виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Майнового спору між нею та відповідачем немає.
У звязку з наведеним просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем.
У судове засідання сторони не зявились.
Позивач подала заяву про розгляд справи під час її відсутності, стосовно заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 19).
Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки (а.с. 18, 21), причину свого неприбуття суду не повідомив.
За згодою позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам частини 2 статті 197 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
24 грудня 1992 року Житомирським міським відділом РАЦС був зареєстрований шлюб сторін, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був зроблений запис № 2383 (а.с. 4).
Згідно з частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.
Сімейні відносини сторін припинені, сумісного господарства не ведуть.
З огляду на наведене, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу та подальше сумісне життя подружжя суперечило б їхнім інтересам, а тому позовні вимоги мають бути задоволені.
Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею й документально підтверджені судові витрати.
Отже, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 640 гривень має бути стягнутий на її користь із відповідача.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 158, 197, 212-215 ЦПК України, ст.ст 105, 110-112, 114 СК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 24 грудня 1992 року Житомирським міським відділом РАЦС, актовий запис № 2383.
Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів із дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів із дня його отримання.

Суддя О. М. Дубовік