Справа № 509/3457/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.

при секретарі Савченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадщини за законом,-

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2017 року, ОСОБА_1, звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила, визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2, помер її рідний брат, ОСОБА_2, після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинок з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1. В зв'язку з тим, що спадкоємці першої черги відсутні, вона має право на спадкування, як спадкоємець другої черги.

У встановленому законом порядку, ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольської державної нотаріальної контори Одеської області, з заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, але їй було відмовлено по причині того, що правовстановлюючі документи на підставі яких спадкодавцю належав житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, не належним чином оформлені, а відповідно до п. 4.15 Глави 10 ІІ Порядку, вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцю.

За таких обставин, вона вимушена була звернутися до суду.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, але її представником була надана до суду заява, в якій зазначено, що він підтримує позовні вимоги ОСОБА_1 та просить їх задовольнити в повному обсязі, а також просив розглянути справу без його участі.

Відповідач, Дальницька сільська рада Овідіопольського району Одеської області в судове засідання не з'явилися, але надали до суду через канцелярію, належним чином засвідчену заяву, в якій зазначили, що проти задоволення позову не заперечують та просять розглянути справу без їхньої участі.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, повно та всебічно з'ясувавши обставини, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1, з наступних підстав:

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід, як з боку батька так і з боку матері.

Відповідно ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України, для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який на момент відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо не відмовився від прийняття спадщини у встановленому Законом порядку.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2, помер брат позивачки, ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданого та зареєстрованого Овідіопольським районним відділом державної РАЦС головного територіального управління юстиції в Одеській області, від 28.10.2016 року, а/з № 739.

Після його смерті залишилось спадкове майно, у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1, який належав їхньому батькові, ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, спадщину після якого, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, фактично прийняв його син та брат позивачки, але не оформив своїх спадкових прав.

Факт прийняття спадщини, ОСОБА_2, підтверджується довідкою, наданою Дальницької сільською радою Овідіопольського району Одеської області від 30.07.2017 року, в який зазначено, що спадкодавець проживав та був зареєстрований у вищевказаному будинку з 13.04.1992 року по день смерті.

Відповідно до положень ст.1262 ЦК України, позивачка є спадкоємцем другої черги після смерті свого брата, і прийняла спадщину після його смерті, шляхом подання у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, яка була заведена Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_2, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не оформив правовстановлюючі документи на це майно у відповідності до діючого законодавства, а саме зазначила, що Комунальним підприємством «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації», на запит нотаріальної контори, була надана відповідь, в якій зазначено, що право власності на будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,зареєстровано за Колгоспом ім. 21-го з'їзду КПСС, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01.08.2017 року № 1123/02-31.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно, суд повинен розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна ,що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України .

Як, вбачається з матеріалів справи, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та складається в цілому з одного житлового будинку під літ. А,А1,А2,А3,А4 , під літ. Б - гаражу , під літ. В - літньої кухні, під літ. Г - сараю, під літ. Д - сараю, під літ. Е - сараю, під літ. Ж - сараю, 1-8,I - споруди, загальною площею 99,7 кв.м., житловою 37,4 кв. м., допоміжною 62,3 кв.м., було набуто на підставі довідки наданою Колгоспом ім. 21-го з'їзду КПСС, в якій вказано, що ОСОБА_3 була виплачена позика, в зв'язку з чим будинок належить йому.

Також суду було надані інші письмові докази, а саме технічний паспорт на будинок та довідки з Дальницької сільської ради від 30.08.2017 року за № 901, та № 902, в яких зазначено , що згідно земельно-шнурової книги у фактичному користуванні ОСОБА_3 знаходилась земельна ділянка площею 0,36 га.

Відповідно до ч. 3ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5і зареєстроване є Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом зазначених нормативних актів, виникнення права власності па житлові будинки, споруди та інше нерухоме майно не залежало від державної реєстрації цього права.

Дослідивши матеріали спадкової справи, суд також встановив, що спадкоємці першої черги, або інші спадкоємці, відсутні.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10,60,208,209,213-215 ЦПК України, ст.ст.16,392,1217,1218,2,1268 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадщини за законом -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадщини за законом на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного житлового будинку, зазначеного на плані технічного паспорту під. літ. - А,а, літньої кухні під. літ.- Б, кладової під літ. - В, підвалу під літ. - в, гаражу під літ. Г, кладової під літ. - Д, сараю під літ. - Е, вбиральні під літ. Ж, 1-4,І споруди, загальною площею 40,2 кв.м., житловою 28,1 кв. м., підсобною 12,1 кв.м.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до палати по цивільним справам апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Кириченко П.Л.