Справа № 316/459/17
Провадження № 2/316/515/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2017 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі суду:

головуючого судді Вільямовської Н.О.

за участю секретаря Таран І.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка з 12.12.1998 року по 09.08.2007 рік перебувала у зареєстрованому шлюбу з відповідачем. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Шлюб між сторонами був розірваний 09.08.2007 року. За час спільного проживання, а саме у 2004 році, їхня сімя, яка складалася на той момент з трьох осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_4, отримала в гуртожитку ізольоване житлове приміщення № 58, розташоване у корпусі № 2 будинку № 2 по вулиці Центральна в м. Енергодар Запорізької області. Сторони разом з сином мешкали в даній квартирі до припинення стосунків. Припинивши шлюбні відносини з позивачкою, відповідач на початку літа 2007 року зібрав речі і документи та вибув зі спірної квартири в інше житлове приміщення № 42, яке знаходиться в тому ж гуртожитку, де проживають сторони. 15.12.2007 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_6 з яким мають спільну доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 Позивачка, її чоловік та спільна дитина, а також син позивачки від першого шлюбу мешкають та зареєстровані у спірній квартирі. Позивачка зазначає, що відповідач проживає з жінкою з якою декілька років назад уклав шлюб. Вважає, що позивач перестав відноситися до даної квартири як до свого постійного місця проживання та добровільно мешкає в іншому житловому приміщенні.

Відповідач участі в оплаті комунальних послуг не приймає, всі витрати несе позивачка. Тому просить визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_8 позов не визнали у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у письмовому запереченні (а.с.138-140). Також відповідачем надані письмові пояснення (а.с.203-204), відповідно до яких відповідач вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є незаконними та необґрунтованими та у позивачки відсутнє право звернення до суду. Посилаючись на норми Житлового кодексу та «Положення про гуртожитки», зазначає що даними нормами не передбачено право осіб на звернення до суду з вимогами про визнання іншої особи такою, що втратила право користування чи проживання в ньому.

Представник третьої особи - органа опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області ОСОБА_9 у судовому засіданні зазначила про винесення рішення по справі на розсуд суду, оскільки права малолітньої дитини не порушуються.

Представник третьої особи КП «ПКВ»- ОСОБА_10 в судове засідання не зявилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Представник третьої особи Сектору реєстрації Енергодарської міської ради в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява про розгляд без участі представника.

В судовому засіданні також були заслухані пояснення свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12

Так свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що є сином сторін. Матір та батько розлучилися приблизно у 2007 році та з того року не жили разом. Батько приходив до нього до додому. Після розлучення матір змінила замки у квартирі. Коли батько пішов, він жив з іншою жінкою три роки. Зараз він мешкає з дружиною у тому ж гуртожитку на четвертому поверсі. У кімнаті 58 жили він та матір 1,5-2 роки, потім зявився вітчим, а потім народилася сестра.

Свідок ОСОБА_11 зазначив, що є сусідом сторін, проживає у тому ж гуртожитку, з липня 2011 року. Постійно бачить відповідача, він проживає у квартирі 42 з дружиною та донькою. Також він знайомий із сусідами з квартири 58. Там проживає позивачка ОСОБА_1, її чоловік ОСОБА_10, їх спільна донька та старший син позивачки.

Свідок ОСОБА_12 зазначив, що є сусідом сторін та проживає у тому ж гуртожитку, що і сторони з 19.06.1998 року. Часто бачить відповідача у підїзді, ліфтом він спускається з іншого поверху. Свідку відомо, що у 2013,2014 роках позивачка не пускала відповідача у квартиру.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені сторонами доводи, вислухавши пояснення сторін та свідків, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засідання встановлено та не заперечується сторонами, що місце проживання та реєстрації позивачки є квартира №58 по вул. Центральна, буд. №2, корпус 2.

Так спірна кімната отримана сторонами ОСОБА_5 (голова родини), ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_4 (син), згідно Ордеру на жиле приміщення у гуртожитку №599 від 2004 року, який виданий ОСОБА_5 лікарю СМСЧ-1, для тимчасового проживання (а.с. 7).

Згодом шлюб між сторонами було розірвано. Позивачка повторно уклала шлюб з ОСОБА_6 та від шлюбу має дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 Вказані обставини встановлені у судовому засіданні та не заперечуються сторонами.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Енергодарської міської Ради №65 від 17.03.2016 року даний гуртожиток переданий у комунальну власність територіальної громади м. Енергодар.

Відповідно до рішення № 14 від 07.12.2016 року Енергодарської міської Ради, гуртожиток «Славутич 1,2,3» розташований за адресою: м. Енергодар вул. Центральна, 2 залишено у статусі «гуртожиток» та надано дозвіл на приватизацію його житлових і нежитлових приміщень його законними мешканцями.

Згідно до ст. 127 ЖК УРСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Відповідно до ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Відповідно до ст. 814 ЦК України у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208, визначено права, обов'язки мешканців гуртожитку. Встановлено особливості житлових прав мешканців гуртожитку, які певним чином обмежені порівняно з правами наймачів, встановленими статтями 61, 64, 65, 117 глави 2 розділу 3 ЖК УРСР щодо користування жилими приміщеннями у будинках державного і громадського житлового фонду.

Положеннями чинного законодавства не передбачено права осіб, які займають в гуртожитку ліжко-місце, звертатися до суду з вимогами щодо житлових прав інших мешканців гуртожитку, оскільки таким правом наділений власник гуртожитку або уповноважений ним орган у межах своєї компетенції.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. О. Вільямовська