№ 207/957/17
№ 2/207/873/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді Тюлюнової В.Г.

при секретарі Куцевол Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кам'янське справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання договору кредиту удаваним правочином.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 30 липня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 07.1/217-8, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 21500 дол. США. на строк до 29 липня 2023 року, згідно з п.1.1даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 14.00% річних. ОСОБА_1 зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів. Однак, ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором не виконує в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 03 квітня 2017 року становить: заборгованість за кредитом 21143,00 дол.США.; заборгованість по відсотках 27164,12 дол.США.; пені за несвоєчасне повернення кредиту 96 459 грн. 60 коп.; пені за несвоєчасне повернення відсотків 218 204 грн. 04 коп., що підтверджено розрахунком. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даною позовною заявою.

Відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги банку не визнала, звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому наполягає визнати договір кредиту № 07.1/217-8 від 30 липня 2007 удаваним та визнати, що даний договір є укладеним в національній валюті Україні, а саме вважати, що кредит був наданий їй в розмірі 104163,20 грн.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги банку підтримав. Проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечував в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась. Надала заяву про розгляд справи без її участі. Просить в позові банку відмовити, її зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Представники Відповідачки за довіреністю за первісним позовом, представники позивачки за зустрічним позовом в судовому засіданні позовні вимоги банку не визнали, просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що 30 липня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 07.1/217-8, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 21 500 дол. США. на строк до 29 липня 2023 року, згідно з п.1.1 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 14.00% річних. ОСОБА_1 зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів. Однак, ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором не виконує в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 03 квітня 2017 року становить: заборгованість за кредитом 21 143, 00 дол.США.; заборгованість по відсотках 27164,12 дол.США.; пені за несвоєчасне повернення кредиту 96459 грн. 60 коп.; пені за несвоєчасне повернення відсотків 218 204 грн. 04 коп., що підтверджено розрахунком. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом.

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» є правонаступником прав та обов'язків Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 09.03.2010 року змінено найменування Позивача з Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «Укрсоцбанк», про що зазначено у п. 1.2 Статуту ПАТ «УКРСОЦБАНК». 14.06.2011 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису 2002827).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі якщо договором встановлено обов'язок Позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки тощо.

Частина 1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідачем не надано доказів на спростування заборгованості за кредитним договором, а тому позовні вимоги Банку є обґрунтованими в повному обсязі.

Стосовно зустрічних позовних вимог, то потрібно зазначити, що згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.2 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Позивач за зустрічним позовом була ознайомлена з умовами Кредитного договору та не мала до них будь-яких заперечень і, погодившись із ними, підписала кредитний договір. На момент укладення договору сторони усвідомлювали значення своїх дій і могли керувати ними. Позивачем за зустрічним позовом не надано жодних доказів того, що при укладенні договору правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину.

Окрім того відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Відповідно до ст. 235 ЦК України, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК (435-15) має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним п.25 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розглядуцивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачем не було надано доказів на обґрунтування своїх позовних вимог.

Між сторонами було укладено кредитний договір, що не заперечується сторонами, і між ними виникли саме кредитні правовідносини, а не будь-які інші.

Для визнання певного договору удаваним сторона повинна довести, що між сторонами виникли інші правовідносини, а Позивач за зустрічним позовом в своїй позовній заяві взагалі не посилається на інші правовідносини.

Що ж стосується надання Банком кредиту фізичній особі в доларах США, то згідно ст. Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання та валютного контролю», "резиденти" і "нерезиденти" мають право бути власниками валютних цінностей, що знаходяться на території України. На підставі ст.ст. 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», ВАТ «Укрсоцбанк» мав право надавати кредити в доларах США на підставі генеральної ліцензії Національного банку України на здійснення банківських операцій. Банківська ліцензія, видана ВАТ «Укрсоцбанк», надає право ВАТ «Укрсоцбанк» здійснювати банківські операції, зокрема - визначені частиною 1 статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», тобто надавати кредити в іноземній валюті.

Стаття 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносить до кредитних операцій операції, зазначені у п.3 ч.1 статті 47 вказаного Закону. При цьому, під терміном «кошти» згідно статті 2 вказаного закону, розуміються гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Згідно з частиною 3 статті 47 вищезгаданого закону дана операція належить до виключно банківської операції, здійснювати яку дозволяється тільки юридичним особам, які мають банківську ліцензію.

Резиденти України мають право розпоряджатися отриманим кредитом в іноземній валюті за умовами, передбаченими кредитним договором.

Згідно зі статтями 47, 49 і частиною 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статтями 1054, 1055 Цивільного кодексу України комерційні банки здійснюють кредитне обслуговування позичальників на договірних умовах.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором Банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Істотними умовами кредитного договору, як і будь-якого іншого правочину, є зокрема,предмет, ціна та строк дії договору.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюється статус національної валюти, а також статус іноземних валют на території України.

Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (стаття 3), Закон України «Про Національний банк» (стаття 35) визначаючи національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, не містять заборони на вираження грошових зобовязань в іноземній валюті. Пункт 2 статті 524 Цивільного кодексу України та частина 2 статті 198 Господарського кодексу України прямо дозволяє сторонам визначити грошові зобовязання в іноземній валюті.

Отже, визначення грошового зобовязання в кредитному договорі в іноземній валюті не суперечить законодавству України.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»: Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).

У зв'язку з цим, підстави для задоволення зустрічних позовних вимог відсутні.

Задовольняючи позов про стягнення заборгованості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 611, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 60, 64, 79, 88, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, ) заборгованість за кредитним договором №07.1/217-8 від 30.07.2007 року, яка станом на 03 квітня 2017 року становить: заборгованість за кредитом 21 143, 00 дол.США.; заборгованість по відсотках 27 164, 12 дол.США.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 96 459 грн. 60 коп.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 218 204 грн. 04 коп., що підтверджено розрахунком.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, ) понесені судові витрати, судовий збір у розмірі 24195 гривень 12 копійок.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору кредиту удаваним правочином відмовити в повному обсязі.

Судові витрати, судовий збір у розмірі 640,00 грн., покласти на позивачку за зустрічним позовом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя В.Г. Тюлюнова