06 лютого 2017 року м. Мукачево Справа 303/6711/16-ц
Номер рядка стат.звіту-27
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді Кость В.В.
секретар судового засідання Немеш Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу
до відповідача ОСОБА_2
про стягнення грошових коштів,
Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (в т.ч. і через засоби масової інформації (а.с. 54), відповідач в судове засідання повторно не зявився, заперечень проти позову не подав, тому, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи (ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України).
Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.
Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з вимогами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до частин першої та другої ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.
Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобовязання, ЦК України покладає на неї обовязок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише в тому разі, коли доведе відсутність своєї вини в порушенні зобовязання (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 р. у справі № 6-170цс12).
Статтею 837 (частини перша та друга) Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Фактичні обставини по справі свідчать про те, що з боку відповідача мало місце істотне порушення умов Договору в частині неналежного виконання взятих на себе зобовязань по виготовленню та встановленню намогильної споруди памятника.
Зворотного відповідачем не доведено та доводів позивача не спростовано.
Статтею 530 Цивільного кодексу УКраїни визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору (частина перша ст. 631 Цивільного кодексу України).
Як свідчить п. 3.1 Договору, Підрядник зобовязується виконати роботу в період з 03.05.2016 року по 01.07.2016 року, з правом дострокового виконання погоджених робіт (а.с. 6).
Тобто, сторони укладаючи Договір підряду, погодили останній день виконання зобов'язань за Договором 01.07.2016, тому перебіг початку строку визначення відповідних грошових нарахувань повинен бути проведений з 02.07.2016.
За аналогічний період з відповідача підлягають стягненню також інфляційні витрати.
Поряд з цим, загальний розмір таких витрат мав би становити суму 1183,10 грн., однак виходячи із розміру заявленої позовної вимоги по цій позиції з відповідача слід стягнути суму, яку зазначив позивач (1023,00 грн.), хоча вона є меншою за ту, яка б підлягала стягненню у випадку її правильного визначення ОСОБА_1
Вирішуючи питання щодо можливості стягнення з відповідача пені в розмірі 2663 грн. (розрахунок, а.с. 35), суд виходить з того, що у випадку, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.
Ні умовами укладеного між сторонами Договору підряду, ні жодним іншим законодавчим актом не встановлено обовязку щодо стягнення з відповідача пені, як окремого виду цивільно-правової відповідальності, у разі несвоєчасного виконання ним грошових зобовязань за договором підряду.
За таких обставин справи, у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.
Відмовляючи позивачу у стягненні з відповідача пені, суд також виходить з того, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Верховний Суд України у постанові від 21.10.2015 №6-2003цс15 зазначив, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Тому, одночасне стягнення з відповідача штрафу та пені не відповідатиме положенням ст. 61 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії (п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»).
Судові витрати по справі у сумі 1191,40 грн. (а.с. 1, 24, 52) підлягають віднесенню на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Також з відповідача підлягають стягненню витрати за оголошення у пресі.
На підставі наведеного та керуючись статтями 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 8, 10, 11, 14, 57-60, 88, 212-215, 223, 224-228, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
1. Позов задоволити частково.
4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
5. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії (для відповідача).
6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом (для позивача).

Суддя В.В. Кость