Справа № 351/1184/14-ц
Провадження № 22-ц/779/397/2017
Головуючий у 1 інстанції Сегін І. Р.
Суддя-доповідач Максюта
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Мелінишин Л.В., Василишин Л.В.,

секретаря Турів О.В.,

з участю: апелянта ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про повернення самовільно захопленої земельної ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду від 17 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

В червні 2014 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_1, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що згідно картографічних даних житловий будинок по АДРЕСА_1 знаходиться на земельній ділянці площею 0,11 га НОМЕР_2, яка після придбання нею вказаного будинку перейшла в її користування. Рішенням Снятинського районного суду від 30.09.1993 року залишено в силі наказ радгоспу «Україна», яким в неї вилучено 0,08 га земельної ділянки та встановлено, що їй належить земельна ділянка 0,03 га, призначена для обслуговування житлового будинку. На даний час розмір її земельної ділянки становить 0,0155 га, що підтверджується актом Белелуйської сільської ради від 11.05.2012 року та схемами до нього. Решту земельної ділянки незаконно захопила відповідачка ОСОБА_1, чим порушила її право власності на цю ділянку. Просила суд зобов'язати ОСОБА_1 повернути їй захоплену земельну ділянку площею 0,0145 га.

Рішенням Снятинського районного суду від 17 січня 2017 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_3, жительці с. Белелуя Снятинського району 0,0137 га захопленої земельної ділянки. Суд стягнув із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп, а також 7417 (сім тисяч чотириста сімнадцять) грн. витрат за проведення земельно-технічної експертизи (висновок № 15119).

З даним рішенням суду не погодилися ОСОБА_5, яка у своїй апеляційній скарзі зазначила, що у позивача відсутні будь-які документи, передбачені ч.3 ст.125, ст.126, ст.116 ЗК України, які б на давали їй право користування спірною земельною ділянкою, тому вона не може вважатися належним землекористувачем. Земельна ділянка, яку суд зобов'язав повернути ОСОБА_3, належить їй на праві приватній власності згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.07.2006 року та договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку, який розташовано на земельній ділянці, площею 0,3662 га від 13.07.2006 року. Дану земельну ділянку нею було придбано на підставі та в межах державного акту на право приватної власності на землю №6 від 28.11.1996 року у ОСОБА_6, який був її власником. Після придбання вказаної земельної ділянки, нею виготовлено два державні акти, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,0770 га для ведення особистого селянського господарства, що в сукупності складає площу землі 0,3270 га і є меншою, ніж придбано за договором купівлі-продажу. Рішенням Снятинського районного суду від 30.09.1993 року встановлено законність землекористування ОСОБА_6 належною йому земельною ділянкою. В подальшому на підставі рішення Белелуйської сільської ради від 25.12.1993 року №10 ОСОБА_6 приватизовано дві земельні ділянки, в т.ч. 0,3662 га. Крім того, під час виготовлення державного акту ОСОБА_6 було узгоджено межі із ОСОБА_3, державний акт ОСОБА_6 не оскаржувався та не скасовувався. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

Вислухавши пояснення апелянта, представника позивача, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.303 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За приписами ст.ст. 10, 11 та 60 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з положень ст. 41 Конституції України, ст.ст. 152,153,155,91 Земельного кодексу України, ч.4 ст.373, 212, ч.1 ст.321, 391 ЦК України, встановивши факт порушення права позивачки на користування частиною належної позивачці земельної ділянки, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, а також судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 25 липня 1987 р. ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_7 житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.36-37)

Відповідно до Наказу Радгоспу «Україна» №99 від 05 жовтня 1990 р. та рішення Снятинського районного суду від 30 вересня 1993 р. ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку площею 0,03 га біля будинку по АДРЕСА_1, а земельну ділянку площею 0,08 га з присадибної ділянки вилучено у ОСОБА_3 та надано ОСОБА_6 під будівництво житлового будинку (а.с.20,69)

Рішенням Белелуйської сільської ради №10 від 25 грудня 1993 року передано у приватну власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,32 га, в тому числі по ділянках: №1-загальна площа 0,32 га (ріллі 0,20 га, подвір'я 0,12 га), №2 - загальна площа 0,17 га (ріллі 0,17 га). (а.с.196)

Згідно акту від 18 травня 1994 року встановлено межу присадибної ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (в присутності ОСОБА_6) Межу встановлено згідно плану на забудову та карти присадибних земель с.Белелуя (а.с.64).

З державного акту на право приватної власності на землю від 28 листопада 1996 року ОСОБА_6, виданого на підставі рішення Белелуйської сільської ради від 25.12.1993 року №10 передається у приватну власність земельна ділянка за адресою с.Белелуя, площею 0,5382 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с.59).

13 липня 2006 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_6 земельну ділянку №1 для обслуговування житлового будинку та ведення особистого господарства, площею 0,3662 га (кадастровий номер НОМЕР_3). Земельна ділянка відчужена за даним договором купівлі-продажу земельної ділянки від 13.07.2006 року на підставі зазначеного Державного акту на право приватної власності, виданого Белелуйською сільською радою 28.11.1996 року на підставі рішення цієї ж ради №10 від 25.12.1993 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №6, кадастровий номер НОМЕР_4 (а.с.60).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Снятинського районного суду від 27 березня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою між сторонами затверджено мирову угоду, згідно якої земельна ділянка, розміром 33 м.кв. залишилась у користуванні ОСОБА_8, на якій знаходиться частина господарської будівлі (а.с.193)

Згідно рішення Белелуйської сільської ради №108-8/2011 від 15 листопада 2011 року у зв'язку з уточненням площ земельних ділянок, які визначались при проведенні підготовчих робіт по виготовленню державних актів на право власності на землю та беручи до уваги висновок депутатської комісії, сільська рада затвердила уточнені площі земельних ділянок ОСОБА_1 - всього 0,3270 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку - 0,2500, для ведення особистого селянського господарства - 0,0770 га (а.с.24).

11 травня 2012 року проведено обмір земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 та встановлено, що площа земельної ділянка, яка належить ОСОБА_3 становить - 0,0155 га, що підтверджується актом обміру земельної ділянки від 11.05.2012 року (а.с.22).

Згідно державного акту про право приватної власності серії НОМЕР_5 від 10 жовтня 2012 року, виданого на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.07.2006 року №1909 серії НОМЕР_6 та рішення від 15.11.2011 року №108-8/2011 ОСОБА_1 була власником земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_7), площею 0,2500 га за адресою АДРЕСА_2 у межах згідно з планом для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.62).

Заочним рішенням від 09 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 та Белелуйської сільської ради визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_5, виданий 10.10.2012 року ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2. Рішення вступило в законну силу (а.с.195)

Згідно державного акту про право приватної власності Серія НОМЕР_8 від 10 жовтня 2012 року, виданого на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.07.2006 року №1909 серії НОМЕР_6 та рішення від 15.11.2011 року №108-8/2011 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_7), площею 0,0770 га за адресою Стефаника, с.Белелуя, Снятнинський район у межах згідно з планом для ведення особистого селянського господарства (а.с.63)

Із виписки з погосподарської книги с. Белелуя з січня 1984 року по 1985 рік по господарству ОСОБА_9 (діда ОСОБА_3) від 11 жовтня 2012 року №205 встановлено, що до 1985 року для обслуговування житлового будинку відводилось 0,25 га земельної ділянки, в т.ч. 0,01 га під забудовою, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер; до 1990 року за садибою числилось всього 1,06 га - 0,01 га (для обслуговування житлового будинку), в тому числі під забудовою 0,01 га), 10.07.1987 року ОСОБА_10 (баба ОСОБА_3) вибула в с.Тулова. Після смерті ОСОБА_9 в господарстві була зареєстрована ОСОБА_10. При виготовленні проекту по впорядкуванню громадських і присадибних земель с.Белелуя радгоспу «Україна» (договір № 58 від 10.04.1978 року) земельна ділянка, яка рахувалася за господарством ОСОБА_9 (дід позивача) значилася під № 746 - 0,11 га. При проведенні інвентаризації землі у 1990 році виявлено, що земельна ділянка становить 0,09 га. Після наказу радгоспу «Україна» про виділення земельної ділянки ОСОБА_6 земельна ділянка ОСОБА_3 по вул..Стефаника становить 0,01 га з 1990 року і по даний час . (а.с.34).

З відповіді Белелуської сільської ради №01-40/219 від 14.11.2014 року вбачається, що на даний час рахується за ОСОБА_3 згідно погосподарських книг з 1970 року по 1990 рік земельна ділянка всього - 0,27 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,01 га. При виготовленні проекту по впорядкуванню громадських та присадибних земель с. Белелуя радгоспу «Україна» (договір №58 від 10.04.1978 року) земельна ділянка, яка рахувалась за господарством ОСОБА_9 (дід ОСОБА_3), значилась під НОМЕР_2-0,11 га. При проведенні інвентаризації землі в 1990 році було виявлено, що земельна ділянка становить 0,09 га. Після наказу радгоспу «Україна» про виділення земельної ділянки ОСОБА_6, земельна ділянка ОСОБА_3 по вул. В.Стефаника становить 0,01 га з 1990 року і по даний час. Фактичний розмір земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_1 по вул. Стефаника згідно геодезичної зйомки та державного акту становить 0,3270 га; рішенням Снятинського районного суду державний акт анульовано та знято площу 0,0033 га; тому на даний час фактична площа становить 0,3237 га. Між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 межові знаки були встановлені комісією в 1994 році і відповідають даному акту від 18.05.1994 року та акту від 11.05.2012 року. Земельна ділянка огороджена металічною сіткою, закріплена до забетонованих металевих стовпів. Межові знаки при проведенні геодезичної зйомки порушені не були (а.с.66).

В технічній документації із землеустрою щодо виготовлення документів, що посвідчують право власності на землю згідно договору купівлі-продажу на земельну ділянку ОСОБА_1, зазначено, що при винесенні меж земельної ділянки в натуру встановлено, що площа, розміри та суміжні землекористувачі земельної ділянки залишились без змін, тобто відповідають державному акту ОСОБА_6 (а.с.122).

Згідно висновку №15199 судової земельно-технічної експертизи від 13 квітня 2016 року частина земельної ділянки ОСОБА_3 площею 0,0137 га ввійшла в державні акти ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (а.с.149-157).

Відповідно до висновку додаткової земельно-технічної експертизи від 08.09.2017 року №17041. проведеними обмірами земельних ділянок по АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_3 (в користуванні) та ОСОБА_1 (на праві власності), встановлено: земельна ділянка, що перебуває в фактичному користуванні ОСОБА_3 по АДРЕСА_1, займає площу 0,0163 га (табл.№1 до висновку №15119 судової земельно-технічної експертизи. а.с.158,том 1); земельна ділянка, що перебуває в фактичному користуванні ОСОБА_11 по АДРЕСА_2, займає площу 0.3374 га (табл.№1 до висновку а.с.158, том.1).

Межові знаки фактичного користування земельними ділянками прокладені існуючими між суміжниками огорожею, стежками, обробленими угіддями.

Наявні в матеріалах справи плани встановлених меж та кадастрові плани земельних ділянок 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га та 01.03 для ведення особистого селянського господарства площею 0,0402 га по АДРЕСА_2 відображають зменшення загальної площі земельних ділянок за рахунок відступу від струмка ( санітарно-захисна смуга).

Станом на час проведення експертизи суттєвих змін в оточенні земельної ділянки, що перебуває в користуванні ОСОБА_3 не відбулося. Схематичні плани земельної ділянки, належної ОСОБА_1, по АДРЕСА_2, та земельної ділянки, що перебуває в користуванні ОСОБА_3, зображеної в табл. №1 до висновку №15119 судової земельно-технічної експертизи (а.с.158, том1) не значно відрізняються від планів зовнішніх меж земельної ділянки зазначеної в державному акті на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_6 (а.с.59,том.1) та державному акті на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_1 (а.с.62,том1).

Через відсутність каталогу координат поворотних точок окружної межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 кадастровий номер НОМЕР_9 (ОСОБА_6) та кадастровий номер НОМЕР_10 (ОСОБА_1) не надається встановити , яка саме площа земельної ділянки, залишилась в користуванні ОСОБА_3, її зменшення до нинішніх розмірів або близьких до них (а за конфігурацією зовнішніх меж земельної ділянки, наданої ОСОБА_6, була меншою) сталася в період з 10 квітня 1978 року по 26 грудня 1993 року за рахунок розширення земельної ділянки ОСОБА_6

Збільшення майданчику для заїзду за рахунок земельної ділянки по АДРЕСА_1 як вбачається із схематичних, топографічних, геодезичних та землевпорядних креслень де розташування межі земельних ділянок землевласників з землями загального користування близькі за місцем розташування від 1978 року до часу проведення експертизи.

Мають місце зміни у конфігурації земельної ділянки ОСОБА_1, визначеної у плані зовнішніх меж земельної ділянки у державному акті від 28 листопада 2006 року, який видавався на ім'я ОСОБА_6, у державному акті на право власності на земельну ділянку від 10 жовтня 2012 року,який видавався на ім'я ОСОБА_1,у таблиці №1 до висновку 15119 судової земельно-технічної експертизи від 13 квітня 2016 року та у плані встановлених меж земельної ділянки та кадастровому плані земельної ділянки ОСОБА_1, пов'язані зі зміною площі.

Щодо земельної ділянки ОСОБА_1 по АДРЕСА_2: земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_9, надана Державним актом на право власності на землю,виданого ОСОБА_6 на підставі рішення Белелуйської сільської ради від 23 грудня 1993 року за №10 для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства,зареєстрований 28.11.1996 року за №6 (а.с.59,том.1). Площа 0,3662 га (0,2071+0,1591); земельні ділянки кадастровий НОМЕР_10, надана Державним актом на право власності на земельну ділянку ,бланк серії НОМЕР_5, виданого ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13.07.2006 року №1909,бланк серії НОМЕР_6 та рішення Белелуйської сільської ради від 15.11.2011 року за №108-9/2011 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд,зареєстрований 10.12.2012 року за №01718 та кадастровий номер НОМЕР_11, надана Державним актом на право власності на земельну ділянку, бланк серії НОМЕР_8, виданого ОСОБА_1 на підставі договору-купівлі від 13.07.2006 року №1909,бланк серії НОМЕР_12 та рішення Белелуйської сільської ради від 15.11.2011 року за №1008-8/2011 для ведення особистого селянського господарства,зареєстрований 10 жовтня 2012 року за №1719 (а.с.62-63,том 1). Площа (0,2500 га +0,0770 =) 0,0,3270 га (0,2500 га+0,0770+0,3270 га); план встановлених меж (кадастровий план) земельної ділянки кадастровий номер:НОМЕР_1 - 02.01. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 01.03. для ведення особистого селянського господарства,складеному інженером-землевпорядником ОСОБА_12 (а.с.31-34,том.2); схематичний план земельної ділянки (а.с.158,том.1) Таблиця №1 до Висновку 15119 судової земельно-технічної експертизи. (0,2500+0,0402=0,2902)

Земельні ділянки по вул. Стефаника в с. Белелуя Снятинського району Івано-Франківської області в Таблицях №№1-3 до Висновку №17041 додаткової земельно-технічної експертизи, що порівнюються з земельними ділянками , якими фактично користується ОСОБА_1, побудовані відповідно до каталогу координат поворотних точок окружної межі за даними інженера-землевпорядника ОСОБА_13 (0,3374 га)

За змістом ст.41 Конституції України, ст. 90 ЗК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Власники земельних ділянок мають право продавати, іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, самостійно господарювати на своїй землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку встановленому законом.

Згідно зі ст.ст. 152,153,155 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених Земельним кодексом та іншими Законами України. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосуванням інших, передбачених Законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з ч.1. ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні правильно зазначені ці норми матеріального права, однак судом вони неправильно застосовані.

Враховуючи те, що положення ст.41 Конституції України, ст.ст. 90, 152,153,155 ЗК України, ст. 321 ЦК України спрямовані на захист права власності, а позивач ОСОБА_3 не набула у встановленому порядку права власності на земельну ділянку, а лише має право користування землею, тому суд невірно застосував вказані норми, визнавши її право власності порушеним.

Натомість, права власності на суміжну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу набула відповідач ОСОБА_1

Судом безспірно встановлено, що земельна ділянка, яка придбана ОСОБА_1 у ОСОБА_6 поділена на дві земельні ділянки. Утворена у результаті поділу земельна ділянка, що межує із земельною ділянкою ОСОБА_3, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, площею 0, 2500 га, кадастровий № НОМЕР_10, у незмінній конфігурації та площі з встановленими до укладення договору купівлі-продажу межовими знаками, відчужена ОСОБА_6 Право власності ОСОБА_6 на відчужену земельну ділянку посвідчувалося державним актом на землю.

Використовуючи своє право на обрання способу захисту, позивач ставить питання про зобов»язання відповідача ОСОБА_1 повернути їй самовільно захоплену земельну ділянку, не оспорюючи правовстановлюючого документа на земельну ділянку, виданого ОСОБА_6, та договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Суттю самовільного захоплення земельної ділянки є умисні активні дії відповідача щодо отримання землі у користування без відповідних передбачених законом підстав.

Відповідач ОСОБА_1 набула права власності на земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу, тобто із правочину, що не суперечить положенням ст. 328 ЦК України.

Будь-яких доказів самовільного захоплення частини земельної ділянки відповідачем, яка знаходилася у користуванні позивача, позивач суду не представила.

Таким чином, позов є необґрунтованим, тому у його задоволенні слід відмовити.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Снятинського районного суду від 17 січня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про повернення самовільно захопленої земельної ділянки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.О. Максюта

Л.В.Василишин

Г.П. Мелінишин