Справа № 296/3661/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" квітня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого Сингаївського О.П.,

при секретарі Галіцькій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, де вказав, що 28 квітня 2015 року померла його баба ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Він, та його рідний брат ОСОБА_4 є спадкоємцями пятої черги по закону майна ОСОБА_3.

Відповідач ОСОБА_2 прийняв спадщину , що відкрилася після смерті ОСОБА_3, за заповітом останньої.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 була похилого віку, протягом останніх років вела себе неадекватно, постійно міняла свої рішення під впливом Відповідача і його матері, при цьому потребувала сторонньої допомоги та піклування, а її доглядом, утриманням та піклуванням Відповідач по цій справі - ОСОБА_2 особисто не займався і не бажав цього робити, хоча мав таку можливість, а також не допускав позивача до спадкодавця, позивач просив: «Усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за заповітом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, котра померла 28 квітня 2015 року.»

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з викладених у ньому підстав.

Відповідач та його представник позов не визнали.

Заслухавши пояснення сторін та покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні позов виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28 квітня 2015 року померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_2 прийняв спадщину , що відкрилася після смерті ОСОБА_3, за заповітом останньої.

Вказані обставини визнані відповідачем, в звязку з чим, відповідно до ч 1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.2 статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим самим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач в позовній заяві та його представник в судовому засіданні просили допитати свідків.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що неодноразово підвозили позивача до помешкання ОСОБА_3, однак були випадки, коли він не міг туди потрапити. Хто йому в цьому перешкоджав вказати не змогли.

Будь-яких інших доказів, які б вказували на те, що відповідач умисно перешкоджав спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим самим сприяв виникненню права на спадкування у нього самого суду не надано.

Суд не приймає як доказ зазначених умисний дій відповідача заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 12.12.2011 року, яким було розірвано спадковий договір, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 02.11.2010 року, оскільки наявність такого рішення не доводить вищезазначених обставин, та його текст також не містить відповідних доказів.

На підставі викладеного суд дійшов до висновку про безпідставність вимог позивача, тому відмовляє в їх задоволенні в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 122 ЦК України, ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 223, 224, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за заповітом спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3, котра померла 28 квітня 2015 року відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський