РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2017 року Провадження №2/425/334/17

Справа №425/1106/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Романовського Є.О.,

за участю секретаря Вада Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Рубіжне, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 06.06.2008 року вона за договором купівлі продажу набула право власності на будинок № 65, розташований по вул. Некрасова в м. Рубіжному Луганської області. 03.07.2008 року позивач у зазначеному будинку зареєструвала відповідачів, які мешкали в ньому до січня 2015 року, після чого виїхали до іншого місця проживання. В даний час в добровільному порядку відповідачі не бажають знятися з реєстраційного обліку, комунальні послуги не сплачують, чим перешкоджають їй як власнику будинку здійснювати право користування та розпорядження цим майном.

На підставі викладеного, просить суд усунути перешкоди в користуванні будинком № 65 по вул. Некрасова в м. Рубіжному Луганської області, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування даним жилим приміщенням.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

В судове засіданні відповідачі не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, надали до суду заяву, в якій просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги визнають.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, які додані до справи.

У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок № 65 по вул. Некрасова у м. Рубіжному Луганської області, що підтверджується копієями договору купівлі продажу квартири від 06.06.2008 року за № 1908 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.08.2008 року № 19823716

(а.с.4-5).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1,

м. Рубіжне, Луганської області, який належить ОСОБА_1, що підтверджується копією домової книги та довідкою Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради від 27.04.2017 року № 201735219 (а.с. 6-11).

Актам обстеження жилого приміщення від 27.04.2017 року та актом щодо встановлення факту проживання відповідачів за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Некрасова, 65 від 28.04.2017 року, встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в даному будинку з січня 2015 року не проживають(а. с. 12-13).

Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником будинку, в якому залишаються зареєстрованими відповідачі, які з січня 2015 року в будинку позивача не проживають.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не будучи власниками будинку № 65 по вул. Некрасова в м. Рубіжному Луганської області, але будучи зареєстрованими у ньому, позбавляють власника даного будинку права вільно користуватися та розпоряджатися належною їй власністю.

Окрім того, суд бере до уваги те, що відповідачі не заперечують проти визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, яке належить позивачу на праві приватної власності. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Після встановлення зазначених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Некрасова, 65, підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5-11, 57-60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Некрасова,65.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Некрасова,65.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Рубіжанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є.О. Романовський