АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/558/17-цГоловуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/789/631/17 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін - представника Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ОСОБА_1М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 квітня 2017 року у справі за позовом Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно одержаних коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно одержаних коштів у розмірі 56,43 гривень.

В обґрунтування позову позивач вказав, що кошти в зазначеному розмірі були виплачені відповідачу у зв'язку з рахунковою помилкою з боку позивача (невідповідністю даних ОК-5 та АСОПД/КОМТЕХ за період січень-лютий 2001р., а саме: у розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії за січень та лютий 2001 року внесено суму 168,80грн. за кожен місяць, хоча згідно індивідуальних відомостей про відповідача сума заробітної плати становить 128,80грн. за кожен місяць) в наслідок чого виникла переплата пенсії на загальну суму 56,43 гривень за період з 20 червня 2012 р. по 31 березня 2016 р. У зв'язку з цим, позивач вважає, що вказані грошові кошти є безпідставно набутими відповідачкою та підлягають поверненню відповідно до статті 50 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, ст. 1212 ЦК України.

Оскільки ОСОБА_2 добровільно повернути безпідставно отримані кошти відмовилась, позивач просив стягнути з неї 56,43 гривень в судовому порядку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2017 року вирішено:

У задоволенні позову Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно одержаних коштів - відмовити.

В апеляційній скарзі Тернопільське об'єднання ПФУ України Тернопільської області просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Позивач вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В суді апеляційної інстанції представник Тернопільського об'єднання УПФ України в Тернопільської області апеляційну скаргу підтримав та пояснив, що безпідставно набуті ОСОБА_2 грошові кошти підлягають поверненню, оскільки мала місце рахункова помилка з боку працівників пенсійного фонду.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Тернопільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію.

Як вбачається з розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії відповідачці за січень та лютий 2001 року заробітну плату вказано - 168,80 гривень.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу - ОСОБА_2 (Форма ОК-5), сума заробітної плати за січень та лютий 2001 року становила 128,80 гривень.

Відповідно до розпорядження начальника Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 24 березня 2016 року № 3, установлено, що сума переплати пенсії за віком відповідачці в розмірі 56,43 гривень згідно з довідкою відділу з призначення (виплати) пенсії утворилася за період з 20 червня 2012 року по 31 березня 2016 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що на підставі зібраних у справі доказів судом не встановлено факту недобросовісного набуття ОСОБА_2 отриманих коштів у розмірі 56,43 гривень, які є пенсійною виплатою, призначеною їй Тернопільським об'єднання УПФ України Тернопільської області, як не встановлено й наявності рахункової помилки, а тому відповідно до ст.1215ЦК України зазначена сума поверненню не підлягає.

Колегія суддів вважає висновок суду обґрунтованим та законним.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року №374/7965.

Згідно п. 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, факт подання Тернопільському об'єднаному управлінню ПФУ в Тернопільській області завідомо неправдивих даних, які стали б підставою для призначення пенсії відповідачці, не встановлено.

Таким чином, відсутні докази зловживань з боку відповідачки, як пенсіонерки, що відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» могли б бути визнані підставою для стягнення в судовому порядку надміру виплачених сум пенсії.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Крім цього, стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року №6-151цс13 та від 02 липня 2014 року № 6-91цс14.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження недобросовісності відповідачки під час нарахування і отримання нею пенсійних виплат, а навпаки підтверджено, що працівниками Тернопільського об'єднаного управління ПФУ внесено до АСОПД/КОМТЕКСТ недостовірні дані про суми заробітної плати.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що сам факт невідповідності даних, які містяться у індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) та розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії не можна вважати рахунковою помилкою, оскільки відсутні докази, на підставі яких можна встановити причину виникнення таких розбіжностей.

Отже, переплата по пенсії нараховувалась ОСОБА_2 саме через неуважність працівників Тернопільського об'єднаного управління ПФУ в Тернопільській області, що не може розцінюватись як рахункова помилка.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуючий

Судді: