Справа №478/2589/16-ц 26.04.2017 26.04.2017 26.04.2017
Провадження №22-ц/784/886/17
Справа №478/2589/16-ц
Провадження № 22ц/784/886/17 Головуючий у 1-ї інстанції Томашевський О.О.
Категорія 39 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

26 квітня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Шагаєм О.А.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2017року

за її позовом

до Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області

(далі Казанківська райдержадміністрація),

Лагодівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області

(далі Лагодівська сільрада),

про визнання права власності у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Казанківської райдержадміністрації, Лагодівської сільради про визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом, після смерті її батька ОСОБА_4, який помер 28 серпня 1996 року, на земельну частку (пай), площею 9,37 умовних кадастрових гектарів для введення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Лагодівської сільради.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона як донька є спадкоємцем, після смерті свого батька, однак не може оформити право власності на земельний пай шляхом отримання відповідного свідоцтва у нотаріальної конторі, так як у спадкодавця відсутній сертифікат на право на земельну ділянку (пай).

Посилаючись на вказане та рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 8 листопада 2016 року, яким визнано, що померлий ОСОБА_4 як колгоспний пенсіонер набув право на отримання земельної частки (паю) в результаті розпаювання КСП «Авангард», позивачка просила про задоволення свого позову.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення ним норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

На думку апелянта, судом не прийнято до уваги факти, які встановлені рішенням цього ж суду від 8 листопада 2016 року, що є преюдицією для спірним правовідносин.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_4, який помер 28 серпня 1996 року, спадкова справа не заводилася, і ніхто із спадкоємців із заявами до нотаріальної контори не звертався, незважаючи на те, що на час його смерті разом з ним проживала його дружина ОСОБА_5 та зять ОСОБА_6. Позивачка як донька померлого за прийняттям спадщини не зверталася.

7 листопада 2006 року ОСОБА_5 померла, та за життя вчинила заповіт, яким усе належне їй майно в рівних частках заповідала донькам: позивачці ОСОБА_3 та особі, яка не брала участь при розгляді справи. Зазначені особи у встановленому законом порядку після смерті матері спадщину прийняли.

Позивачка ОСОБА_3 вважаючи, що спадщину, після смерті батька ОСОБА_4, прийняла, так як оформила свої спадкові права, після смерті матері ОСОБА_5, яка прийняла спадщину, після смерті свого чоловіка, подала зазначений позов до суду та посилалася на те, що має право на земельну частку (пай), сертифікат на що її батьку не був виданий помилково.

Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП та пенсіонери, які раніше працювали в сільськогосподарському підприємстві та залишилися його членами.

При вирішені справи, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 був членом колгоспу імені Леніна ( з 1954 року колгосп «Авангард»), звідкіля 18 жовтня 1995 року вийшов на пенсію за віком, в той час коли підприємству у вересні 1995 році вже було видано державний акт на право колективної власності на землю загальною площею 3492,98 га.

Однак, до списку членів КСП «Авангард» (що є додатком до державного акту), які мали право на відповідну частку цієї землі ОСОБА_4 внесений не був, незважаючи на те, що його дружина ОСОБА_5 в цих списках значилася.

При цьому, спорів між спадкодавцями та компетентними органами з приводу не включення ОСОБА_4 до списків осіб, що мають право на земельну частку (пай), та не видачу на його імя відповідного сертифікату, - за час їх життя не виникало.

Як слідує із змісту розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пунктах 5, 10, 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право предявити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження.

Одночасно, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Отже, правовстановлюючий документ на підтвердження права власності спадкодавця ОСОБА_4, а також включення його прізвища до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, - відсутні, а тому відсутні і умови для визнання такого права на земельну частку (пай), площею 9,37 умовних кадастрових гектарів для введення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Лагодівської сільської ради, за донькою спадкодавця позивачкою ОСОБА_3, яка спадщину після смерті батька не приймала.

Посилання позивачки на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 8 листопада 2016 року як преюдицію для даного спору, так як ним визнано, що померлий ОСОБА_4 як колгоспний пенсіонер набув право на отримання земельної частки (паю) в результаті розпаювання КСП «Авангард», не може бути прийнято до уваги колегією суддів, оскільки факти повинні встановлюватися за рішенням суду в порядку позовного провадження, а не в порядку розгляду спірних правовідносин в окремому проваджені, та при наявності підтвердження факту прийняття спадщини за законом.

За таких обставин, суд першої інстанції, зясувавши обставини спору, перевіривши доводи сторін, проаналізувавши зібрані докази і дав їм належну правову оцінку, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання за нею права на спадкове майно.

При встановлені зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального закону та правильно застосовано норми матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню.

Інші доводи в апеляційній скарзі не спростовують висновки суду, в скарзі відсутні посилання на докази, які суд не дослідив.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді