УХВАЛА

іменем україни

26 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про звернення стягнення на предмет застави за касаційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 27 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 9 червня 2010 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір позики, згідно з умовами якого він надав у позику ОСОБА_4 9 тис. дол. США строком до 9 червня 2015 року, на умовах повернення боргу по 750 дол. США кожні шість місяців зі сплатою у той же строк 3 % річних за період фактичного користування позикою до дня її повернення.

У грудні 2013 року відповідач припинив виконувати взяті на себе зобов'язання та не здійснив черговий платіж в установлений строк. На день звернення до суду заборгованість боржника становить 2 463,60 дол. США, що складається із: заборгованості з повернення позики - 2 250 дол. США, заборгованості з повернення процентів - 213,60 дол. США. Офіційний курс гривні до долара США станом на 2 листопада 2015 року становить 22 грн 99 коп. за 1 долар США. Сума боргу в гривневому еквіваленті, що підлягає стягненню з відповідачів становить 56 638 грн 16 коп.

Відповідно до умов договору позики позикове зобов'язання забезпечене заставою транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», модель «Vito», 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 на праві власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

З урахуванням зазначеного позивач просив у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за договором позики від 9 червня 2010 року у сумі 56 638 грн 16 коп., що складається із: 51 727 грн 50 коп. - заборгованість з повернення позики, 4 910 грн 66 коп. - заборгованість з повернення процентів, передати йому у власність транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «Vito», 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 на праві власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, виданого 19 червня 2007 року РЕГ 1-го МРВ ДАІ м. Миколаєва ВДАІ УМВС в Миколаївській області.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 27 травня 2016 року рішення районного суду скасовано. Визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, якою у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за договором позики від 9 червня 2010 року у розмірі 56 638 грн 16 коп., що складається із: 51 727 грн 50 коп. - заборгованість з повернення позики, 4 910 грн 66 коп. - заборгованість з повернення процентів, передано ОСОБА_5 право власності на транспортний засіб - автомобіль марки «Mersedes Benz «Vito», 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, ринковою вартістю 109 180 грн, який належить ОСОБА_4 на праві власності, а ОСОБА_5 сплатити на користь ОСОБА_4 суму у розмірі 52 542 грн. У зв'язку з визнанням мирової угоди провадження у вказаній справі закрито.

У касаційних скаргах ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, щопозивачем не дотримано порядок встановлений ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Крім того, позивач просив звернути стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності, однак ані договір, ані Закон України «Про заставу» не містять такого способу звернення стягнення на предмет застави. Також судом зазначено, що застава виникла пізніше, аніж зареєстровані обтяження заставного майна, а обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, визнаючи мирову угоду та закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції, керуючись положеннями ст. 175 ЦПК України, виходив з того, що подана сторонами мирова угода не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Проте погодитись із такими висновками суду апеляційної інстанції не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 9 червня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, згідно з умовами якого він надав у позику ОСОБА_4 9 тис. дол. США строком до 9 червня 2015 року, на умовах повернення боргу по 750 дол. США кожні шість місяців зі сплатою у той же строк 3 % річних за період фактичного користування позикою до дня її повернення.

Відповідно до п. 2 договору з метою забезпечення виконання зобов'язання за цим договором ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_3 прийняв в заставу транспортний засіб марки «Mersedes Benz «Vito», 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Пунктом 3 договору передбачено, що у разі несплати чергового платежу до 10 числа відповідного місяця відповідач зобов'язується передати предмет застави у фактичне користування позивача з метою задоволення вимог за цим договором, а позивач має право звернути стягнення на предмет застави в установленому законом порядку.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Mersedes Benz «Vito», 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 належить відповідачу.

Також установлено, що відповідно до листа Регіонального сервісного центру в Миколаївській області Міністерства внутрішніх справ України від 13 січня 2016 року на вказаний транспортний засіб були накладені арешти за постановами: від 19 квітня 2012 року від 9 квітня 2014 року та від 31 грудня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. Суд не визнає мирової угоди у справі, в якій одну із сторін представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Затвердження мирової угоди, якою вирішуються питання переходу права власності, зумовлює необхідність з'ясувати, чи можливий такий перехід від однієї особи до іншої, чи не може бути при цьому порушено прав інших осіб та чи відсутні інші перешкоди для визнання (затвердження) такої угоди.

Судом установлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

У процесі розгляду справи, сторони подали заяву про затвердження мирової угоди, в якій зазначали, що її умови не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Обґрунтовуючи касаційні скарги, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «Дельта Банк» зазначали, що умови мирової угоди порушують їхні права.

Так, 19 квітня 2012 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 244 566 грн 41 коп. та винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_4 та оголошення заборони на його відчуження.

9 квітня 2014 року та 31 грудня 2014 року державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчих листів, виданих Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_4

Визнаючи мирову угоду, апеляційної інстанцій на вказані обставини уваги не звернув, у достатній мірі не з'ясував питання про те, чи порушують умови мирової угоди права, свободи чи інтереси інших осіб, зокрема, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «Дельта Банк», поклавши в основу твердження сторін про те, що прав будь-яких третіх осіб, у тому числі й держави, порушено не буде.

Клопотання касаційної скарги про залишення без змін рішення суду першої інстанції не може бути задоволено, оскільки апеляційний суд по суті рішення районного суду на предмет законності й обґрунтованості не перевірив, а закрив провадження у справі з неправильних процесуальних підстав.

За таких обставин у силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього ж суду для вирішення питання про затвердження мирової угоди.

Керуючись ст.ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 27 травня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик