Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Шаповаловій С.Г.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2,третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3,про визнання договору купівлі-продажу недійсним ,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 р.ОСОБА_1звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01.06.2012 р.у цивільній справі № 0827/4872/2012 ОСОБА_4 на праві власності у цілому належала квартира за адресою м.Запоріжжя,вул.Чарівна 125/АДРЕСА_1,яку він успадкував після смерті дружини ОСОБА_5,право власності було зареєстровано у Державному реєстрі прав 19.12.2012 р.реєстраційний номер 9706950.

22.02.2013 р.ОСОБА_4помер,залишив заповіт від 27.02.2012 р.,посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6,за змістом якого все майно заповів ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_4відкрилася спадщина за заповітом,до складу якої входить все майно спадкодавця,в тому числі квартира АДРЕСА_2/вул.Цитрусовій 1 в м.Запоріжжі.

Позивач прийняв спадщину за заповітом у передбачений законом шестимісячний строк,про що подав заяву приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7,де була відкрита спадкова справа до майна померлого ОСОБА_4

В липні 2016 р.позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_7В.з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом,проте йому було повідомлено про наявність зареєстрованого права власності на спірну квартиру за іншою особою,що є перешкодою для вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,15.07.2015 р.на підставі договору купівлі продажу,укладеного між ОСОБА_4та ОСОБА_2,нотаріально посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3,право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ОСОБА_2

Посилаючись на те,що на час укладання договору купівлі-продажу спірної квартири 15.07.2015 р.ОСОБА_4, від імені якого вчинявся цей правочин невідомою особою,з використанням підроблених документів,вже 2 роки,як помер,внаслідок незаконно відчуження спірної квартири, яка входить до складу спадщини,порушені права позивача як спадкоємця та власника,позивач з підстав,передбачених ст.203,216,317,1268 ЦК України просить суд

визнати недійсним договір купівлі продажу квартири за адресою м.Запоріжжя,вул.Чарівна 125/АДРЕСА_1 укладений 15.07.2015 р.між ОСОБА_4 та ОСОБА_2,нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3та зареєстрований реєстрі за № 2112,скасувати державну реєстрацію права власності,проведену 15.07.2015 р.на квартиру за адресою м.Запоріжжя,вул.Чарівна 125/АДРЕСА_1 на ім*я ОСОБА_2 державним реєстратором приватним нотаріусом ОСОБА_3на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.07.2015 р.в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,номер запису про право власності № 10421187,реєстраційний номер об*єкта нерухомого майна 01.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8позов підтримав в повному обсязі з підстав,зазначених вище.Пояснив,що при посвідченні оспорюваного договору купівлі-продажу нотаріус не пересвідчився,що власник спірної квартири помер,договір був підписаний невідомою особою,яка діяла з використанням підроблених документів,чим порушені вимоги закону та права позивача як власника на успадковану квартиру. Наслідком правочину,укладеного особою,яка не мала права на відчуження квартири відповідачу ОСОБА_2,є визнання його недійсним із скасуванням права власності ОСОБА_2Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2при розгляді справи в суді проти позову заперечував з тих підстав,що договір купівлі-продажу спірної квартири ним укладався у нотаріуса з дотриманням встановленої процедури.

В судове засідання для участі у розгляді справи відповідач ОСОБА_2не з*явився з невідомих причин.Враховуючи,що відповідач особисто отримав повістку у судове засідання,підтвердження причин неявки у судове засідання 18.05.2017 р.не надав,підстави вважати їх поважними відсутні.

Представник відповідача ОСОБА_9І.в судове засідання не з*явилась,подала письмову заяву про відкладення розгляду справи у зв*язку з її зайнятістю у судовому засіданні,без підтвердження причин неявки у судове засідання.

Згідно п.2 ч.1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст. 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Зі справи видно, що на час проведення судового засідання,в яке не з*явились відповідач та його представник ОСОБА_9,передбачений ст. 157 ЦПК України двохмісячний строк розгляду справи вже перевищений, а тому суд не має можливості задовольнити клопотання з дотриманням вимог ЦПК України щодо відкладення розгляду справи в межах вказаного строку.

Крім того, аналогічні клопотання відповідача та його представника судом в процесі розгляду справи вже неодноразово задовольнялися, тому зазначені дії з боку відповідача та його представника суд розцінює як зловживання правом,що спрямовано на безпідставне затягування розгляду справи.

Розгляд справи без участі відповідача та його представника не перешкодить повно з*ясувати обставини справи та перевірити їх доказами,оскільки пояснення відповідача в судовому засіданні були вислухані,жодних інших доказів за клопотанням відповідача або його представника до справи не долучалось та не витребувалось,клопотання про відкладення розгляду справи не мотивувалось відповідачем та його представником з посиланням на необхідність доручення до справи додаткових доказів.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3М.в судове засідання не з*явилась,надала письмову заяву про розгляд справи без її участі.

В письмових поясненнях повідомила суд,що за зверненням особи,яка пред*явила паспорт на ім*я ОСОБА_4,без явних ознак підробки,інші документи щодо права власності на квартиру за адресою вул.Чарівна 125/АДРЕСА_3,нею був нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу спірної квартири між ОСОБА_4як продавцем та покупцем ОСОБА_2,який також пред*явив особисті документи ,необхідні для укладення правочину.Обтяжень щодо цього нерухомого майна на час посвідчення правочину не існувало,право власності покупця ОСОБА_2було зареєстровано на підставі вказаного вище правочину.Підстав перевіряти спадковий реєстр на предмет виявлення спадкової справи до майна ОСОБА_4не було,виявити підроблення особистих документів осіб,які звертаються за вчиненням нотаріальних дій,при їх візуальному огляді нотаріус не має можливості.Просить ці обставини врахувати при розгляді справи,у разі встановлення факту посвідчення вищевказаного договору за підробленим паспортом підставною особою,не заперечує проти визнання його недійсним та скасування державної реєстрації прав власності покупця ОСОБА_2

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин, виходячи з наступного.

Судом встановлено та перевірено доказами,що на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01.06.2012 р.у цивільній справі № 0827/2-1967/2012,за ОСОБА_4М.в цілому було зареєстровано право власності на об*єкт нерухомого майна за адресою м.Запоріжжя,вул.Чарівна 125/АДРЕСА_4,про що надано копія рішення та витяг про державну реєстрацію прав ТОВ «ЗМБТІ» від 19.12.2012 р.(а.с.9-12)

22.02.2013 р.ОСОБА_4помер(а.с.14),відкрилася спадщина за заповітом від 27.02.2012 р.посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6,яким ОСОБА_4все майно заповів позивачу ОСОБА_1Г.(а.с.15).

Як передбачено ст.1268 ч.5,1269,1270 ЦК України,спадкоємець,який бажає прийняти спадщину,але на момент її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем,повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у строк шість місяців з моменту відкриття спадщини,незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_1протягом встановленого законом строку вчинив дій,які свідчать про прийняття ним спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4,звернувшись до приватного нотаріуса ОСОБА_7із заявою про прийняття спадщини,де була не заведена спадкова справа № 4/2013 до майна померлого ОСОБА_4М.(а.с.37-58)

Оскільки протягом шести місяців з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4спадкоємець за заповітом ОСОБА_1від неї не відмовився, спадщина ,до складу якої входить нерухоме майно за адресою м.Запоріжжя,вул.Чарівна 125/АДРЕСА_4,належить йому в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4М.з часу відкриття спадщини,ці обставини доведені доказами,які не спростовані.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача,у 2016 р.нотаріус повідомив позивача ОСОБА_1про наявність перешкод для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_4М.в зв*язку з реєстрацією права власності на спірну квартиру за іншою особою.

З матеріалів справи суд встановив, що 15.07.2015 р.між ОСОБА_4та ОСОБА_2був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою м.Запоріжжя,вул.Чарівна 125/АДРЕСА_4,нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3,та зареєстровано право власності на спірну квартиру за відповідачем ОСОБА_2

За положеннями ст. ст. 321, 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні,що гарантовано ст.41 Конституції України.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

У відповідності до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно(товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму.

З матеріалів справи суд встановив,що при укладанні вказаного вище договору купівлі-продажу спірного будинку обов*язки продавця виконав невстановлена особа,що пред*явив паспорт на ім*я ОСОБА_4 та діяв як власник цього майна,вчинивши вказаний правочин.

Разом з тим,матеріалами справи беззаперечно доведено,що власник нерухомого майна за адресою м.Запоріжжя,вул.Чарівна 125/АДРЕСА_4 ОСОБА_4помер 22.02.2013 р.і вочевидь не міг в порядку ст.655 ЦК України передати майно у власність відповідачу у 2015 р.,оскільки за змістом статті 25 ЦК України здатність фізичної особи мати цивільні права та обов'язки є правоздатністю,яка виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Крім того,з матеріалів справи встановлено,що повноваження від імені ОСОБА_4вчинялися невстановленою особою,яка використала паспорт громадянина України із зазначенням ,що ОСОБА_4народився 25.01.1944 р.у м.Запоріжжі(а.с.227),тоді як при реєстрації смерті власника спірної квартири ОСОБА_4зазначено,що він був уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.47 зв.)

За фактом шахрайства за заявою ОСОБА_1слідчим відділом Шевченківського ВП проводиться досудове розслідування(а.с.7)

Таким чином,з 22.02.2013 р.з часу смерті ОСОБА_4його цивільні права та обов'язки припинено, а правочин, укладений після смерті ОСОБА_4,але від його імені, не відповідає вимогам статті 203 ЦК України.

Відповідно до роз'яснень п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно з частинами 2, 3 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Положеннями частини 1, 2 статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

За роз'ясненнями до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами тощо. Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами.

Відповідно до ч.1 ст. 3, 27,30, 32 ЦПК України та ст. 20 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та здійснює свій захист на власний розсуд.

Цивільне судочинство відповідно до ч.1 ст.10, ч.1 ст. 11, ч.1 ст.60 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.2 ст.26 Закону Україи «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Позивач обрав спосіб захисту своїх прав,заявивши позов про визнання правочину недійсним,без застосування наслідків недійсності правочину,із скасуванням державної реєстрації прав власності відповідача.

Суд погоджується із доводами позовної заяви та представника позивача, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушених прав,оскільки задоволення даного позову дає позивачу право в подальшому визнати за собою права власника на спадщину та витребувати спірне майно шляхом пред*явлення віндикаційного позову в порядку,передбаченому ст.388 ЦК України.

Заперечення проти позову відповідача про те,що він придбав спірну квартиру у передбачений законом спосіб шляхом укладення нотаріально посвідченого договору,не впливають на висновки суду,оскільки не передбачені законом як підстава для відмови законному власнику у захисті його прав.

Доказів,наданих позивачем на підтвердження заявлених вимог,доказами відповідача не спростовано.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,на користь позивача суд стягує з відповідачів судові витрати у повному обсязі,оскільки позов задоволено у повному обсязі.

Згідно ст.79 ЦПК України,судові витрати складаються з судового збору,сплаченого позивачем у загальному розмірі 1378 гр.,про що ним надано квитанції.

На підставі ст.ст.203,216,228 ЦК України,Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,ст.3,4,10-11,15,57,60,79,88,212-215,218,294 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним -задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі продажу квартири за адресою м.Запоріжжя,вул.Чарівна 125/АДРЕСА_1 укладений 15.07.2015 р.між ОСОБА_4 та ОСОБА_2,нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3та зареєстрований реєстрі за № 2112.

Скасувати державну реєстрацію права власності,проведену 15.07.2015 р.на квартиру за адресою м.Запоріжжя,вул.Чарівна 125/АДРЕСА_1 на ім*я ОСОБА_2 державним реєстратором приватним нотаріусом ОСОБА_3на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.07.2015 р.в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,номер запису про право власності № 10421187,реєстраційний номер об*єкта нерухомого майна 01.

Стягнути з ОСОБА_2,паспорт серія СВ 038366 виданий Токмацьким РВ УМВС України в Запорізькій області 10.09.1999 р.,ІПН НОМЕР_1,зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2,на користь ОСОБА_1,паспорт серія СЮ 018796 виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 12.01.2007 р.,зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3,судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім)гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко