Справа № 591/5784/16-ц
Провадження № 2/591/473/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі Сітало Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ТОВ «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він надає послуги з опалення та гарячого водопостачання відповідачам, які проживають в квартирі 79 по вул. Соборна, 32 в м. Суми. Відповідачі своєчасно та в повному обсязі не оплачували за спожиті послуги, в звязку з чим мають заборгованість в сумі 12514,34 грн., яка утворилася за період з 01.02.2012 року по 31.08.2017 року. Тому просять стягнути з відповідачів вказану заборгованість в розмірі 12514,34 грн., а також понесені по справі судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що відповідачам надаються послуги як з опалення, так й з гарячого водо постання у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 подала клопотання про застосування строків позовної давності. Також пояснила, що послуги з гарячого водопостачання їм не надаються та вони користуються бойлером. Позивач невірно проводить обрахування плати з опалення, оскільки не вірно зазначений розмір опалювальної площі. Зазначила, що вони не мають заборгованості з оплати послуг. Тому просить відмовити у задоволенні позову.

Інший відповідач в судове засідання не зявився.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, звертаючись до суду з даним позовом, який неодноразово уточнювався в ході судового розгляду, позивач вимоги обґрунтовував тим, що відповідачі користуючись послугами позивача з опалення квартири АДРЕСА_1, своєчасно та в повному обсязі не оплачувала надані послуги у звязку з чим мали заборгованість з оплати даних послуг за період з 01.02.2012 року по 31.08.2017 року.

На підтвердження наявності заборгованості позивач подав суду оборотні відомості.

Відповідач ОСОБА_1 позов заперечила, посилаючись на те, що позивач невірно нараховує плату, вони не мають заборгованості. Окрім того, вважає що позивачем пропущений строк звернення до суду з вимогами до них.

Відповідно до ст. ст. 67, 68, 156 ЖК України, п. п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідчедення, споживач зобовязаний вносити плату за послуги з опалення приміщення та гаряче водопостачання своєчасно, не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права особи, права якої порушено ( позовна давність ) становить 3 роки.

Позивач з зазначеним позовом звернувся до суду 03.11.2016 року.

Позивач всупереч вимогам ЦПК України не надав жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку давності та достатніх та беззаперечних доказів в частині наявності правових підстав для переривання строків позовної давності, що до заборгованості в розмірі 14862,58 грн., яка виникла у період до жовтня 2013 року. Суду не надані докази визнання відповідачами боргу. Той факт, що позивач раніше звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, не свідчить про наявність підстав для поновлення строку давності, оскільки з заявою про видачу судового наказу з приводу зазначеної вище заборгованості позивач звернувся у травня 2016 року, скасований вказаний виданий судовий наказ був 08.06.2016 року, а даний позов позивач подав лише 03.11.2016 року.

Відповідачами подане клопотання про застосування строку давності.

З оборотних відомостей доданих до матеріалів даної справи вбачається, що станом на 01.10.2013 року за мешканцями квартири АДРЕСА_2 обліковується заборгованість в розмірі 14862,58 грн.

Додані до справи оборотні відомості станом на час подання даного позову до суду, вказують на те що навіть у період з лютого 2012 року по серпень 2017 року відповідачі не мали заборгованості з оплати наданих позивачем послуг. Так, в колонці всього до сплати, яка вказує на розмір нарахувань у спірний період зазначено 34301,91 грн.. В колонці сплачено, яка вказує на розмір сплат у спірному періоді зазначено 19286,49 грн.. Окрім того, відповідачам була надана у вказаний період субсидія та перераховано позивачу 18842,30 грн. Наведене свідчить на те, що фактично відповідачі у спірний період мали переплату, а не борг.

Посилання представника позивача та те, що частина оплат у спірний період це оплати відповідачами заборгованості за період до лютого 2012 року не заслуговує на увагу, оскільки дана обставина не доведена позивачем.

Відповідно до правової позиції ВСУ у справі за № 6-43цс17:

«За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обовязку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Суди повинні дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.»

Згідно зі ст.ст. 10-11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

У супереч наведеним вище положенням закону, будь-яких доказів на підтвердження наявності підстав для переривання позовної давності.

За наведених обставин, суд вважає, що фактично позивачем ставиться питання про стягнення з відповідачів боргу, який виник у період до лютого 2012 року.

Виходячи з викладеного, суд вважає що вимоги позивача не ґрунтуються на законі та їх задоволенні належить відмовити з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю вимог.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

суддя