АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9922/2017 Головуючий в 1-й інстанції - Хоменко О.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року позивач пред»явив вказаний позов до відповідача та зазначав, що 05.03.2013 року відповідачем було акцептовано публічну пропозицію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на укладення договору про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток та комплексного обслуговування фізичних осіб-резидентів України шляхом підписання анкети-заяви №006-W/066829 від 05.03.2013 року. Відповідно до умов встановлення та обслуговування кредитного ліміту на картковому рахунку відповідача 05.03.2013 року рішенням кредитного комітету позивача відповідачу було встановлено кредитний ліміт відповідно до банківського продукту «Партнер» в сумі 6700 грн. зі сплатою 36 % річних строком на 12 місяців з можливістю пролонгації та пролонговано до 28.02.2015 року. Відповідач був повідомлений про умови кредитування, так як на офіційному сайті Банку опубліковані умови кредитуваня за програмою «Партнер», йому була відома інформація щодо сукупної вартості кредиту та переваги і недоліки кредитного продукту відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач виконав свої зобов'язання за договором в повному обсязі - відкрив відповідачу поточний рахунок НОМЕР_1 у гривнях та емітував і надав клієнту платіжну карту та встановив на ній кредитний ліміт в сумі 6700 грн. Відповідач в свою чергу скористався кредитними коштами, однак свої зобов'язання в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконує.

Станом на 23.04.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 9591 грн.39 коп, з яких: заборгованість за кредитним договором - 0 грн, заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитним договором - 4594 грн.71 коп, нараховані відсотки по заборгованості - 4058 грн. 03 коп., нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій ) заборгованості - 938 грн 65 коп..

Посилаючись на вказані обставини , позивач просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості та судовий збір.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким позов задовольнити.Вказує,що суд прийшов до такого висновку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання , обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що 05.03.2013 року відповідачем було акцептовано публічну пропозицію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на укладення договору про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток та комплексного обслуговування фізичних осіб-резидентів України шляхом підписання анкети-заяви №006-W/066829 від 05.03.2013 року.

Відповідно до умов договору банк відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_1 у гривні, емітує та надає клієнту платіжну картку, здійснює обслуговування КР і ПК клієнта.

На виконання умов договору відповідачем була отримана платіжна картка.

Пунктом 4.5.1 публічної пропозиції на укладання договору банкна підставі анкети-заяви клієнта у порядку та на умовах, що визначені договором, може встановити клієнту кредитний ліміт на КР.

Згідно п.4.5.3 публічної пропозиції на укладення договору сума кредитного ліміту зазначається у анкеті-заяві клієнта. При цьому банк залишає за собою право, а клієнт шляхом підписання анкети-заяви клієнта погоджується із тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку без згоди клієнта відмовити клієнту у встановленні кредитного ліміту або встановити іншу суму кредитного ліміту, ніж та, що визначена у анкеті-заяві. При цьому банк повідомляє клієнта про встановлення/ відмову у встановленні кредитного ліміту із зазначенням розміру та строку дії встановленого кредитного ліміту шляхом відправки рекомендованих листів або за допомогою SMS-повідомлення на мобільний телефонклієнта та/або шляхом здійснення телефонного дзвінка на номери телефонів, зазначені в анкеті-заяві, протягом 7 (семи) банківських днів з дати прийняття відповідного рішення банком.

У своїй анкеті-заяві від 05.03.2013 року ОСОБА_2 зазначив суму кредитного ліміту в розмірі 1000 грн..

Підтримуючи вищевказані вимоги, позивачем зазначалось, що в позовній заяві допущено технічну помилку у даті прийняття рішення кредитного комітету про встановлення іншої суми кредиту, фактично рішення приймалося 08.05.2013 року, а ліміт встановлено відповідно до банківського продукту «Партнер». Рішення кредитного комітету оформлене переліком клієнтів, яким були відкриті карткові рахунки для отримання заробітної плати з сумами кредитного ліміту, який банк мав намір їм встановити. Представник позивача вказував, що одразу ж після встановлення кредитного ліміту відповідача було проінформовано за допомогою телефонного дзвінка про встановлення кредитного ліміту 6700,00 грн. замість 1.000,00 грн.. Крім того, 29.05.2013 року на номер відповідача, зазначений в анкеті-заяві було направлене СМС-повідомлення про встановлення кредитного ліміту в сумі 6700 грн., яким відповідач і скористався, проте вказану суму кредиту не повернув та відсотки за користування нею не сплачує .

При цьому саме рішення кредитного комітету та/або витяг з нього, позивачем не надано.

Заперечуючи проти позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2 зазначав, що працював в ПАТ «Київсоюзшляхпроект» з 01.08.2011 року по 24.04.2013 року. З березня 2013 року заробітна плата працівникам виплачувалась на банківські карточки. Так, на підставі анкети-завяви №006-W/066829 від 21.02.2013 року позивачем було надано йому платіжну картку Visa Electron. Так як при звільненні з ним не було проведено розрахунку в повному обсязі, а при перевірці картки 28.05.2013 року він з`ясував, що йому перераховані кошти, він вважав, що це і є його заробітна плата, а в бухгалтерії підтвердили, що розрахунок проведено та йому необхідно протягом двох днів зняти кошти і повернути підприємству платіжну картку. Знявши з картки частину коштів готівкою, рештою він розрахувався за покупку двох мобільних телефонів, яка відбувалась 29.05.2013 року. Перший телефон він придбав о 13-10 год, о 13-12 год в сусідньому магазині другий, а вже о 13-13 год він отримав СМС -повідомлення від позивача наступного змісту «Вітаємо. На Вашу зарплатну карту встановлено кредитний ліміт 6700 грн. Купуйте зараз сплачуйте потім».

Зателефонувавши в банк, він повідомив, що кредит йому вже не потрібний , оскільки він звільнився та попросив заблокувати платіжну карту.Зазначає, що придбав телефони за отриману ним 24.05.2013 року заробітну плату.

Відповідно до довідки ПАТ «КИЇВСОЮЗШЛЯХОПРОЕКТ» № 25 від 16.05.2013 року, ОСОБА_2 дійсно працював у вказаному товаристві з 01.08.2011 року по 24.04.2013 року на посаді заступника начальника відділу та йогодохід за період з 01.01.2013 року по 24.04.2013 року склав 2118 грн.30 коп..

Згідно із випискою по рахунку ОСОБА_2, наданою позивачем, на рахунок відповідача 24.05.2013 року надійшла заробітна плата в сумі 11997 грн.. (а.с.33-37).

Актом взаємозвірки SMS-повідомлень між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фарос Мобайл» встановлено, що повідомлення на телефон відповідача зі змістом «Вітаємо. На Вашу зарплатну карту встановлено кредитний ліміт 6700 грн. Купуйте зараз сплачуйте потім», було відправлене 29.05.2013 року о 13:11:53, записане о 13:12:06, а відповідно до чеків, за якими відповідачем 29.05.2013 року було придбано два телефони, відповідач здійснив розрахунок платіжною карткою за два мобільні телефони вартістю 2299 грн. кожний 13:12:37 та о 13:12:42..

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», суд першої інстанції виходив з недоведеності позову, оскільки позивачем не надано доказів належного повідомлення відповідача про встановлення йому 08.05.2013 року кредитного ліміту в сумі 6700 грн. у 7-денний термін з дня прийняття кредитним комітетом рішення про встановлення іншого кредитного ліміту. При цьому, враховуючи те, що 24.05.2013 року на рахунок відповідача надійшла заробітна плата у сумі 11 997,00 грн., відсутні підстави вважати, що при купівлі телефонів 29.05.2013 року він використав кредитний ліміт в сумі 6700 грн., оскільки SMS-повідомлення позивача про його встановлення відповідачу було відправлено 29.05.2013 року в момент, коли відповідачем вже було проведено дві трансакції з використанням платіжної картки.

Перевіривши відповідність рішення суду обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права, що регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, колегія суддів вважає, що вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим , а доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Частина 1 ст. 58 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Пунктом 4.5.5. публічної пропозиції на укладення договору передбачено, що строк дії Кредитного ліміту встановлюється умовами кредитування відповідної програми Банку, що зазначена у Анкеті-Заяві та відраховується з дати фактичного встановлення Кредитного ліміту на КР Клієнта. Датою фактичного встановлення Кредитного ліміту вважається дата повідомлення Банка про встановлення Кредитного ліміту відповідно до пункту 4.5.3. Використання Клієнтом за рахунок Кредитного ліміту будь-якої суми коштів, розглядається Сторонами як згода Клієнта на встановлення ліміту в дату надходження відповідного повідомлення про встановлення Кредитного ліміту.

Пред'явивши даний позов, позивачем на підтвердження повідомлення відповідача про встановлення йому кредитного ліміту у розмірі 6700 грн. надано Акт взаємозвірки SMS-повідомлень між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фарос Мобайл» , відповідно до якого повідомлення на телефон відповідача зі змістом «Вітаємо. На Вашу зарплатну карту встановлено кредитний ліміт 6700 грн. Купуйте зараз сплачуйте потім», було відправлене 29.05.2013 року о 13:11:53, записане о 13:12:06.

Тобто, враховуючи положення пункту4.5.5. публічної пропозиції на укладення договору, датою фактичного встановлення Кредитного ліміту у розмірі 6700 грн. є 29.05.2013 року13:12:06.

При цьому відповідач здійснив розрахунок платіжною карткою за два мобільні телефони вартістю 2299 грн. кожний 29.05.2013 року13:12:37 та о 13:12:42..

Таким чином, зважаючи на ту обставину, що на рахунку відповідача на час придбання телефонів 29.05.2013 року знаходились кошти, перераховані роботодавцем 24.05.2013 року в розмірі 11997 грн., купівля телефонів та запис SMS-повідомлення позивача відбулись в одну і ту ж секунду відповідного часу, у суду відсутні правові підстави вважати, що ОСОБА_2, використовуючи картку при розрахунку за телефони надав згоду на встановлення ліміту в дату надходження відповідного повідомлення про встановлення Кредитного ліміту, як це передбачено п.4.5.5. публічної пропозиції на укладення договору.

При цьому будь-яких доказів того, що розрахунок за придбані відповідачем телефони відбувся саме за кошти кредитного ліміту, а не власні кошти останнього, які зберігались на картці, позивачем також не надано, як і не надано доказів про те , що відповідач надав згоду на встановлення кредитного ліміту і в подальшому, тобто після 29.05.2013 року .

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити , що відповідно до п.4.5.3 публічної пропозиції на укладення договору , банк повідомляє клієнта про встановлення/ відмову у встановленні кредитного ліміту із зазначенням розміру та строку дії встановленого кредитного ліміту.

Проте, відправлене позивачем 29.05.2013 року SMS-повідомленнявказаного вище змісту, строку дії встановленого кредитного ліміту, не містить.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк» Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -