Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Євтушенко О.І.,

КафідовоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Донецької міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Павлоградського міскрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

В вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт родинних відносин та визнати право власності на майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Павлоградського міскрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року, позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права, просить скасувати вказані ухвали та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження по справі та розгляду по суті.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Повертаючи ОСОБА_3 позовну заяву, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про застосування ч. 2 ст. 121 ЦПК України, у зв'язку із не усуненням недоліків, оскільки позивачем не додано до позовної заяви оригінал документу про сплату судового збору.

Проте із зазначеним висновком судів першої та апеляційної інстанцій погодитися не можна.

Із матеріалів цивільної справи вбачається, що в вересні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом та просила встановити факт родинних відносин та визнати право власності на майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2015 року позовну заяву залишено без руху і запропоновано в п'ятиденний строк з дня отримання ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме: додати до позовної заяви оригінал документу про сплату судового збору.

На виконання вимог вказаної ухвали, заявником було подано до суду заяву про усунення недоліків та додано копію дубліката квитанції № від 31 серпня 2015 року про сплату судового збору у розмірі 3654 грн. (а.с. 10-11).

Вирішуючи питання щодо прийняття позовної заяви, суд першої інстанції з висновками, якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що додана позивачем копія дублікату квитанції не підписана уповноваженою посадовою особою банку і не скріплена печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Тому, керуючись положенням ч. 2 ст. 121 ЦПК України, дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання позовної заяви неподаною, у зв'язку із чим повернув її позивачу.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені ЦПК України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Разом з тим, суд першої інстанції не перевірив таке зарахування, використовуючи способи, передбачені ЦПК України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Переглядаючи справу у апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції на вказані порушення міськрайонного суду уваги звернув та доводи апеляційної скарги з цього приводу не врахував. Залишив поза увагою доданий представником позивача лист банку від 17 лютого 2016 року щодо підтвердження проведення платежу через систему «Приват24» на суму 3564 грн за призначенням: судовий збір на вірні реквізити Павлоградського міскрайонного суду Дніпропетровської області. (а.с. 45).

При цьому суди попередніх інстанцій, за наявності сумнівів у здійсненні сплати суми судового збору до Державного бюджету України і зарахування його до спеціального фонду цього бюджету вправі витребувати у платника відповідне підтвердження (довідку) органу Державної казначейської служби України, якому судовий збір перераховано.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи вищевикладене, ухвали судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 338, 342, 343, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Павлоградського міскрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.І.Євтушенко

О.В.Кафідова

І.М. Фаловська