Справа №483/1070/17 05.10.2017 05.10.2017 05.10.2017
Провадження №22-ц/784/2034/17
Категорія 53 Єдиний унікальний номер 483/1070/17
Номер провадження № 22ц/784/2034/17
Головуючий у І інстанції Рак Л.М.
Доповідач в апеляційній інстанції Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого - Прокопчук Л.М.,

Суддів - Бондаренко Т.З. Серебрякової Т.В.

Із секретарем судового засідання - Тищенко Л.С.,

За участю: позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного Акціонерного Товариства «Миколаївобленерго» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

10 липня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Миколаївобленерго» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що з 2003 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. Наказом ПАТ «Миколаївобленерго» № 830-к від 13 червня 2017 року його звільнено з посади механіка групи транспорту за власним бажанням з підстав, передбачених ст. 38 КЗпП України. Вказував, що його звільнення є незаконним, оскільки відбулося з грубим порушенням законодавства про працю і він не мав бажання звільнятись. Заяву про звільнення він написав під тиском посадових осіб ПАТ «Миколаївобленерго», які сказали йому, що не вийдуть з його кабінету, поки він не напише заяву про звільнення за власним бажанням. Через незаконне звільнення погіршився стан його здоров'я, порушились його життєві зв'язки, сон, спокій, він і його родина, а саме дружина, яка є інвалідом третьої групи та син, який перебуває на його утриманні, знаходяться в скрутному становищі, а тому відповідачем йому заподіяно моральну шкоду. Посилаючись на викладене, просив про задоволення позову (а.с. 1-7).

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 серпня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову (а.с. 128-130).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин, які мають значення по справі, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позов (а.с. 154-161).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до такого.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 був прийнятий на роботу до філії Очаківського району ПАТ «Миколаївобленерго» на посаду механіка служби транспорту та механізації з 20 листопада 2003 року, що підтверджується копією його трудової книжки та копією наказу № 2369-к від 19 листопада 2003року.

01 грудня 2016 року його переведено механіком групи транспорту філії Очаківського району Південного округу ПАТ «Миколаївобленерго», наказ № 1665-к від 21 листопада 2016 року, що також підтверджується копією трудової книжки.

12 червня 2017 року ОСОБА_2 власноруч написав заяву на ім'я генерального директора ПАТ «Миколаївобленерго» про звільнення його з роботи за власним бажанням з 14 червня 2017 року.

Наказом генерального директора ПАТ «Миколаївобленерго» від 14 червня 2017 року № 830-к ОСОБА_2 було звільнено з роботи 14 червня 2017 року за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, на підставі його заяви, про що зроблено запис в його трудовій книжці.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження викладених ним обставин щодо незаконного звільнення, як і не доведено, що розірвання трудового договору відбулось під психологічним тиском з боку відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

За змістом ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і які працівник визначає самостійно.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" по справах про звільнення за ст. 38 КЗпП суди повинні перевіряти доводи працівника про те, що власник або уповноважений ним орган примусили його подати заяву про розірвання трудового договору.

Зазначені вимоги закону та роз'яснення вищого судового органу України були в повній мірі дотримані судом при розгляді спору між сторонами.

12 червня 2017 року ОСОБА_2 власноруч написав заяву на ім'я генерального директора ПАТ «Миколаївобленерго» про звільнення його з роботи за власним бажанням з 14 червня 2017 року (а.с. 49).

Судом були допитані в якості свідків посадові особи - ОСОБА_4, який є головним інженером філії Очаківського району Південного округу ПАТ «Миколаїволбенерго» та був безпосереднім керівником позивача, та ОСОБА_5 - менеджера зі збуту, які не підтвердили факту тиску головного інженера на позивача з приводу написання ним заяви про звільнення від 12.06.2017 року.

За клопотанням позивача судом були допитані свідкі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які є водіями, працювали у підрозділі ОСОБА_2, а також син позивача ОСОБА_9, які дали пояснення про те, що про конфліктні ситуації з приводу виробничих питань між позивачем та головним інженером ОСОБА_4 їм відомо зі слів позивача. Вони безпосередньо не були свідками таких конфліктів.

Таким чином при ухваленні рішення суд дав вірну оцінку поясненням свідків, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд з не зрозумілих причин не взяв їх до уваги, не заслуговують на увагу.

Згідно із статтею 38 КЗпП України і частиною 2 пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 6 листопада 1992 року позивач мав право відкликати свою заяву про звільнення і відповідач не вправі був його звільняти за поданою раніше заявою.

Позивач заяви про звільнення не відкликав, хоча мав для цього можливість, чим також спростовуються його пояснення про небажання звільнитись. Його посада була вільної і на час розгляду справи в суді. Пояснення позивача про те, що відповідач такої можливості йому не надав, та, що він усно відкликав заяву, нічим не підтверджені.

Інші доводи апеляційної скарги - щодо неприязних відносин між керівництвом округу та позивачем із-за нестачі пального, із-за перевірки особистого автомобіля позивача, із-за призначення перевірки стану охорони праці - є доводами позову, які суд ретельно перевірив при розгляді спору, а в рішенні дав належну оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, зводяться до їх переоцінки.

Посилання в апеляційній скарзі на вимоги ст. 36 КЗпП України не заслуговують на увагу, оскільки позивач звільнився з роботи з інших підстав, заяву про звільнення з підстав, передбачених ст. 36 КЗпП України не подавав.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної силу з моменту її проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді