АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 686/1658/17
Проваджння № 22-ц/792/1914/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Грох Л.М., Купельського А.В.,

секретар Філіпчук О.С.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2 і її представника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/1658/17 за апеляційною скаргоюДержавного навчального закладу «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2017 року (суддя Мороз В.О.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного навчального закладу «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

ОСОБА_2, звертаючись до суду з вказаним позовом та уточнивши вимоги, зазначала, що вона працювала на посаді заступника директора в ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» з 19 грудня 2016 року на підставі наказу №35-к від 15 грудня 2016 року. Наказом директора навчального закладу №8-к від 04 січня 2017 року звільнена із займаної посади у звязку зі скороченням чисельності штату працівників. Звільнення вважає незаконним, оскільки воно проведене без попередження про наступне вивільнення за два місяці, без згоди профспілкової організації, не запропоновано іншу роботу.

Тому, позивач просила суд поновити її на роботі на посаді заступника директора ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» і стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 січня 2017 року до дня поновлення на роботі у сумі 41803 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника директора в ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг». Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 41377,00 грн. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір. Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Суд неналежно оцінив докази щодо пропозиції позивачу іншої роботи - майстра виробничого навчання та/або коменданта гуртожитку і показання свідка ОСОБА_4 Помилковим є висновок суду, що ОСОБА_2 не була попереджена про наступне вивільнення, оскільки це підтверджується наказом від 12 вересня 2016 року. Судом не досліджено штатний розпис відповідача, в якому на теперішній час відсутня вакантна посада заступника директора. Позивач поновлена на роботі на неіснуючій посаді. Також, суд допустив подання доказів після початку розгляду справи по суті, зміну вимог під час розгляду справи без подання письмової заяви, що свідчить про порушення судом рівності прав сторін у цивільному процесі.

Судове рішення в частині відмови в позові фактично не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

У засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав апеляційну скаргу. Позивач і її представник визнали апеляційну скаргу необґрунтованою у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 працювала на посаді заступника директора ДНЗ «Хмельницький центр професійно технічної освіти торгівлі та харчових технологій» до грудня 2016 року, а 19 грудня 2016 року була переведена на посаду заступника директора в ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг». 04 січня 2017 року звільнена від займаної посади заступника директора у звязку із скороченням чисельності працівників.

Наказом Міністерства освіти і науки України №1057 від 01.09.2016 року вирішено припинити ДНЗ «Хмельницький центр професійно технічної освіти торгівлі та харчових технологій» шляхом приєднання до ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг». Визначено склад комісії з припинення, до складу якої у тому числі увійшла і ОСОБА_2 як виконувач обовязків директора ДНЗ «Хмельницький центр професійно технічної освіти торгівлі та харчових технологій».

На підставі наказу ДНЗ «Хмельницький центр професійно технічної освіти торгівлі та харчових технологій» №165 від 12.09.2016 року на виконання наказу Міністерства освіти і науки України від 01.09.2016 року №1057 «Про реорганізацію професійно-технічних навчальних закладів Хмельницької області» ОСОБА_2 - заступник директора з НВР була попереджена під особистий підпис про припинення з нею трудових відносин з 13 листопада2016 року відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із припиненням юридичної особи.

Проте, наказом Міністерства освіти і науки України №198 від 05.10.2016 року наказ Міністерства освіти і науки України від 01.09.2016 р. № 1057 «Про реорганізацію професійно-технічних навчальних закладів Хмельницької області» скасовано як такий, що не реалізований.

В подальшому наказом Міністерства освіти і науки України №1219 від 07.10.2016 року ДНЗ «Хмельницький центр професійно технічної освіти торгівлі та харчових технологій» вирішено припинити шляхом приєднання до ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг».

До складу комісії із припинення навчального закладу включена у тому числі і позивач як виконувач обовязків директора ДНЗ «Хмельницький центр професійно технічної освіти торгівлі та харчових технологій».

На підставі наказу №187 від 12.10.2016 року за підписом виконувача обовязків директора ДНЗ «Хмельницький центр професійно технічної освіти торгівлі та харчових технологій» ОСОБА_2 працівників навчального закладу попереджено про майбутнє вивільнення у зв'язку із припиненням юридичної особи згідно з наказом Міністерства освіти і науки України №1219 від 07.10.2016 року

Директором ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» у зв'язку із припиненням діяльності ДНЗ «Хмельницький центр професійно технічної освіти торгівлі та харчових технологій» ОСОБА_2 з 13.12.2016 року була запропонована інша робота (посада майстра виробничого навчання, коменданта гуртожитку), однак остання від неї відмовилася.

Відповідно до наказу директора ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» №315-к від 15.12.2016 року «Про переведення працівників ДНЗ «Хмельницький центр професійно технічної освіти торгівлі та харчових технологій» вирішено з 19 грудня 2016 року продовжити дію трудових договорів з працівниками ДНЗ «Хмельницький центр професійно технічної освіти торгівлі та харчових технологій» згідно зі списком за категоріями посад, у тому числі і з ОСОБА_2 як заступником директора навчального закладу, що припинив діяльність та рахувати їх працівниками ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг».

Згідно із протоколом №46 засідання профспілкового комітету ДНЗ «Хмельницький центр професійно технічної освіти торгівлі та харчових технологій» від 16.12.2016 року у зв'язку із необхідністю закінчення навчального семестру та проведення інвентаризації профспілковим комітетом вирішено не надавати згоду на звільнення ОСОБА_2 згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням профспілкового комітету ДНЗ «Хмельницький центр професійно технічної освіти торгівлі та харчових технологій» від 03 січня 2017 року (протокол №47) надано згоду на звільнення позивача згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України.

На думку колегії суддів, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про невідповідність звільнення ОСОБА_2 з роботи вимогам діючого законодавства.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

За змістом пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої цієї статті визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1 ст. 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно зі ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до частини першої і третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Отже, законодавством визначено механізм захисту права особи на працю як однієї з найважливіших соціальних гарантій шляхом покладення обовязку на роботодавця, зокрема при скороченні чисельності або штату працівників, зміні в організації виробництва і праці, працевлаштувати працівника, запропонувавши йому іншу вакантну посаду чи роботу на підприємстві, яку він може виконувати відповідно до його професії, спеціальності, кваліфікації освіти, досвіду тощо.

При цьому власник вважається таким, що виконав обовязок із працевлаштування працівника, який підлягає вивільненню належним чином у тому разі, коли запропонував працівнику всі інші посади (роботи), які з'явилися на підприємстві протягом періоду попередження про вивільнення та існували на день звільнення з урахуванням кваліфікації такого працівника.

Зазначене узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-491цс15, від 01 квітня 2015 року у справі №6-40цс15, які згідно зі ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.19 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року (з наступними змінами), розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобовязані зясувати чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Тому, у разі звільнення працівника на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, зокрема у звязку зі скороченням чисельності або штату працівників повинні настати певні обставини та дотримана законодавчо визначена процедура, а саме: прийняте та належним чином оформлене у виді розпорядчого документа рішення роботодавця про скорочення чисельності працівників, попередження за 2 місяці про наступне вивільнення працівників, які під нього підпадають з одночасною пропозицією таким працівникам інших вакантних посад чи робіт на підприємстві, які вони можуть виконувати відповідно до їхньої професії, спеціальності, кваліфікації освіти, досвіду тощо; отримання згоди виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник; відмова працівника від переведення на іншу роботу або неможливість роботодавцем перевести працівника за його згоди через відсутність інших вакантних посад чи робіт на підприємстві.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 на підставі наказу директора ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» №315-к від 15.12.2016 року «Про переведення працівників ДНЗ «Хмельницький центр професійно технічної освіти торгівлі та харчових технологій»» у звязку із припиненням цього навчального закладу, разом із іншими працівниками з 19 грудня 2016 року була переведена до ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг», отримувала заробітну плату.

Відомості про строковість такого переведення та про скорочення чисельності працівників у цьому навчальному закладі, до якого була переведена ОСОБА_2, у матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність поновлення позивача на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 04 січня 2017 року до дня ухвалення судового рішення.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік (ч. 2 ст. 235 КЗпП України).

Доводи апеляційної скарги відповідача про законність звільнення ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням чисельності працівників з посиланням на попередження у встановленому законом порядку та строк про припинення із нею трудових відносин на підставі наказу №165 від 12.09.2016 року на виконання наказу Міністерства освіти і науки України від 01.09.2016 року №1057 «Про реорганізацію професійно-технічних навчальних закладів Хмельницької області», не можуть бути взяті до уваги, оскільки наказ від 01.09.2016 року скасований наказом Міністерства освіти і науки України №198 від 05.10.2016 року як такий, що не реалізований. Крім того, позивач ОСОБА_2 була попереджена про вивільнення у звязку із припиненням іншої юридичної особи - ДНЗ «Хмельницький центр професійно технічної освіти торгівлі та харчових технологій», а на час звільнення як встановлено судом, була працівником ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг», тобто перебувала у трудових відносинах з іншим роботодавцем.

Визначення чисельності або штату працівників належить до виключної прерогативи роботодавця (власника або уповноваженого ним органу).

Оскільки скорочення чисельності або штату працівників у ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» не було, не ґрунтуються на законі твердження відповідача в апеляційній скарзі щодо правомірності звільнення позивача за згодою профспілкового комітету цього навчального закладу.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Державного навчального закладу «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2017 року.

Головуючий/підпис/ ОСОБА_5

Суддя/підпис/ ОСОБА_6

Суддя /підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай