У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 29 листопада 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЄвтушенко О.І., суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, від імені та в інтересах якого діє громадська організація «Центр споживчого контролю», до приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» про захист прав споживачів, за касаційною скаргою ОСОБА_6, від імені та в інтересах якого діє громадська організація «Центр споживчого контролю», на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30 червня 2016 року, в с т а н о в и л а: У травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», в якому просив стягнути з приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» (далі - ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода») на свою користь кошти у розмірі 03 гривні 05 копійок в рахунок компенсації збитків, отриманих у зв'язку з придбанням печива «ТЕТ-А-ТЕТ» з ароматом ванілі, виробництва ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» та 500 гривень моральної шкоди; зобов'язати ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» протягом тижня з дня набрання чинності рішенням суду вилучити з продажу на всій території України печиво «ТЕТ-А-ТЕТ» з ароматом ванілі (печиво цукрове, перешароване начинкою) та привести інформацію про дану продукцію відповідно до вимог законодавства України шляхом видалення з упаковки графічного зображення печива, як таке, що не відповідає вимогам ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», а також довести зміст рішення суду через засоби масової інформації до відома споживачів. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10 червня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. Не погоджуючись із вказаною ухвалою, громадська організація «Центр споживчого контролю» (далі - ГО «Центр споживчого контролю») оскаржила її в апеляційному порядку. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30 червня 2016 року апеляційну скаргу ГО «Центр споживчого контролю» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 червня 2016 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків скарги - сплати судового збору у розмірі 1378 гривень та надання довіреності або іншого документа, що посвідчує повноваження представника, який подає апеляційну скаргу. У касаційній скарзі ГО «Центр споживчого контролю» просить скасувати ухвалу апеляційного суду і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 295 ЦПК України передбачено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги. Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу. Аналіз ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 121 ЦПК України зумовлює висновок, що суддя апеляційної інстанції, установивши, що апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог ст. 295 ЦПК України або що не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє особу, яка подала апеляційну скаргу, і надає їй строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання особою ухвали. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді апеляційного суду Хмельницької області від 30 червня 2016 року апеляційну скаргу ГО «Центр споживчого контролю» залишено без руху та надано строк - чотири дні з дня отримання даної ухвали для усунення вказаних недоліків - сплати судового збору у розмірі 1378 гривень, надання довіреності або іншого документа, що посвідчує повноваження представника, який подає апеляційну скаргу. Як вбачається з матеріалів справи, як на підставу звільнення від сплати судового збору заявник послався на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», вказавши, що позовні вимоги обгрунтовувались вказаним законом, який поширюється на правовідносини між ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» та позивачем, інтереси якого представляє ГО «Центр споживчого контролю». Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суддя апеляційного суду послався на те, що заявником не надано довіреності на підтвердження повноважень представника позивача. Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна, оскільки такий зроблений з порушенням норм процесуального права. Відповідно до п. 2.6 рішення Конституційного Суду України правові та організаційні засади діяльності громадських організацій визначені в Законі України «Про громадські об'єднання» (далі - Закон) від 22 березня 2012 року громадська організація − це добровільне об'єднання фізичних осіб для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних та інших інтересів (ч. ч. 1, 3 ст. 1 Закону). Засновниками та членами (учасниками) громадської організації як виду громадського об'єднання є фізичні особи, які можуть утворювати громадську організацію зі статусом або без статусу юридичної особи (ч. ч. 2, 3 та 5 ст. 1 Закону). Необхідним етапом створення громадської організації як юридичної особи є її реєстрація в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», з урахуванням особливостей, установлених Законом (ч. 1 ст. 12 Закону). Така реєстрація передбачає, зокрема, внесення відомостей про громадську організацію до Реєстру громадських об'єднань і до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також видачу свідоцтва про реєстрацію громадського об'єднання як громадської організації. У своєму рішенні від 28 листопада 2013 року Конституційний Суд України вказав, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб. Так, згідно з п. 1.2 Статуту ГО «Центр споживчого контролю» вона є неприбутковою організацією, що будує свою діяльність на підставі Конституції України, Закону України «Про об'єднання громадян», Закону України «Про захист прав споживачів», діючого законодавства України та даного Статуту. За змістом п. п. 1.9.5, 1.9.7 для здійснення своїх цілей (мети) і завдань організація має право надавати юридичну і консультаційну допомогу споживачам згідно із законодавством; представляти і захищати інтереси споживачів в органах державної влади та органах місцевого самоврядування. За таких обставин апеляційний суд дійшов помилкового висновку про залишення апеляційної скарги без руху у зв'язку з ненаданням довіреності, що підтверджує повноваження представника. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав. Як роз'яснено у п. 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, тому при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, ст. 22 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів». При цьому колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справвиходить з того, що судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд. Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду. Системний і комплексний аналіз зазначеного Закону України і ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у встановленому у вказаній нормі (ст. 5 Закону України «Про судовий збір») переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів. При цьому за основу приймається те, що ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред'явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (ст. 22 Закону). Разом з тим порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (ст. 22 Закону, ст. 1 ЦПК України). Проте, покладаючи на заявника обов'язок зі сплати судового збору та залишаючи без руху з цих підстав апеляційну скаргу, апеляційний суд зазначеного до уваги не взяв, а тому висновок апеляційного суду щодо залишення без руху апеляційної скарги ГО «Центр споживчого контролю» є помилковим. Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню. Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_6, від імені та в інтересах якого діє громадська організація «Центр споживчого контролю», задовольнити частково. Ухвалу судді апеляційного суду Одеської області від 30 червня 2016 року скасувати. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий О.І. Євтушенко Судді: Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Л.М. Мазур О.В. Попович