У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 23 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Яроша Сергія Івановича про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що державний виконавець Ярош С.І. як посадова особа неправомірно діє щодо дотримання його конституційних прав і свобод. Вважав, що державний виконавець Ярош С.І. свідомо, безпідставно, упереджено з 2012 року не виконував постанову від 16 січня 2012 року у справі за № 2-а-77/12 Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, у якій видано 07 лютого 2012 року виконавчий лист про нарахування 3 360 грн. Згідно з листом Управління праці та соціального захисту населення (далі - УПСЗН) від 16 червня 2012 року № 1284/01-7 позивачу нараховано 3 360 грн, у зв'язку з чим державний виконавець виніс постанову та повернув виконавчий лист до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

У жовтні 2013 року він знову подав до суду позовну заяву про стягнення з УПСЗН 3 360 грн, і відповідно до додаткової постанови від 04 листопада 2013 року № 0707/1161/12 з УПСЗН стягнуто на його користь 3 360 грн. 18 листопада 2013 року подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, відповідно до постанови якого від 25 березня 2014 року державній виконавчій службі необхідно виплатити ОСОБА_2 3 360 грн. 26 квітня 2014 року по ВП № 433793319, державний виконавець Ярош С.І. по закінченню виконавчого провадження знову повернув виконавчий лист до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

Відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 440 він знову 26 травня 2014 року подав заяву до Управління виконавчої служби Закарпатської області разом з усіма необхідними документами та оригіналом виконавчого листа, для направлення таких до Державної виконавчої служби м. Києва. На його звернення від 06 жовтня 2015 року про надання інформації щодо направлення вищевказаних документів у м. Київ ніякої відповіді не отримав, державний виконавець Ярош С.І. неодноразово обіцяв, що документи будуть направлені до державної виконавчої служби у м. Києві. Просив стягнути з державного виконавця майнову шкоду у розмірі 3 360 грн та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 23 березня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що відповідно до постанови суду від 16 січня 2012 року зобов'язано УПСЗН Виконавчого комітету Мукачівської міської ради в Закарпатській області провести нарахування ОСОБА_2 разової грошової допомоги до 05 травня за 2011 рік відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, з врахуванням виплаченої суми. 04 листопада 2013 року у справі винесено додаткову постанову, яка змінена Львівським апеляційним адміністративним та зобов'язано УПСЗН виконкому Мукачівської міської ради виплатити на користь ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2011 рік згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5 (п'яти) мінімальних пенсій за віком встановленої абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за 2011 рік із врахуванням виплачених сум. Тобто за рішеннями судів УПСЗН зобов'язано нарахувати не донараховану допомогу у розмірі 3 360 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди правильно керувалися тим, що сума боргу у розмірі 3 360 грн нарахована, але не стягнута державним виконавцем Ярош С.І. при примусовому виконанні додаткової постанови Мукачівського міськрайонного суду від 04 листопада 2013 року та постанови Львівського апеляційного суду від 25 березня 2014 року - не є майновою шкодою у цивільно-правовому розумінні майнової шкоди та не може вважатися збитками згідно зі ст. 22 ЦК України.

Враховуючи те, що відсутні підстави для стягнення майнової шкоди, то відсутні підстави для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди, яка є похідною від вимоги про відшкодування майнової шкоди.

Доводи касаційноїскарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 23 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Яроша Сергія Івановича про відшкодування майнової та моральної шкоди, відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік