Справа № 438/139/17
Номер провадження 2/438/212/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 березня 2017 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі Годубяк О.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4, органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що він з відповідачем ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку 20.09.2013 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з відповідачем ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_4 (матір»ю відповідача) в однокімнатній квартирі. Відповідач вихованням доньки не займається, стала регулярно вживати спиртне, часто не приходити додому, вести аморальний спосіб життя, перестала приділяти увагу дочці, брати участь у її вихованні, через що між нею та її матір»юОСОБА_4. стали виникати конфлікти та остання зверталася до служби у справах дітей з приводу неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов»язків та проханням визначити місце проживання дитини з батьком.

Оскільки, відповідач ОСОБА_3 нехтує своїми батьківськими обов»язками та фактично вихованням дитини займається ОСОБА_4, яка не в змозі приділяти належну увагу дитині, оскільки перенесла інсульт і сама потребує допомоги він 30.11.2016 року звернувся з заявою до органу опіки і піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області щодо визначення місця проживання дочки з ним -батьком, який у своєму висновку від 20.12.2016 року рекомендував, з метою соціального захисту дочки ОСОБА_7, визначити її місце проживання з батьком. У нього створені необхідні умови для життя та навчання дитини, він працевлаштований і має стабільний дохід, проживає в приватизованій двокімнатнійквартирі разом з батьками, які також мають окрему квартиру, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, піклується про дитину, а тому просить визначити місце проживання дочки ОСОБА_7 разом з ним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності №302 від 03.03.2017 року, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позов підтримали та просять його задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з її мамою ОСОБА_4, оскільки вона зараз тимчасово проживає з іншим чоловіком. Вона влаштувалась офіційно на роботу в супермаркет «Рукавичка».Щодо спілкування дочки з батьком не заперечує, однак вважає, що дочці буде краще проживати разом з нею та бабусею ОСОБА_4 Просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлений позов вважає підставним та пояснила, що її дочка відповідач ОСОБА_3 після розірвання шлюбу переїхала проживати до неї разом з внучкою ОСОБА_6. Дочка ОСОБА_3- відповідач у справі почала зловживати спиртними напоями, пішла проживати до іншого чоловіка, самоусунулась від виховання своєї дочки, через що у них часто виникали конфлікти та сварки, внучку зараз доглядає сама. Через перенесений інсульт та погіршення стану здоров'я їй одній вкрай важко доглядати за внучкою ОСОБА_6. Вона зверталась у службу у справах дітей з приводу неналежного виконання її дочкою ОСОБА_3 своїх батьківських обов'язків та просила визначити місце проживання внучки ОСОБА_6 з її батьком, який часто провідує дитину, піклується про неї та матеріально утримує дитину, про що нею також подано письмову заяву до суду.

В судовому засіданні представник третьої особи органу опіки і піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради ОСОБА_5, яка діє згідно довіреності №3-12/371 від 14.02.2017 року, позов позивача ОСОБА_1 вважає підставним та пояснила, що органом опіки і піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради 22.12.2016 року складено висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з батьком ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1, оскільки дитина бажає проживати з батьком.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Ст.141 СК України встановлено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно зі ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно зі ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6, виданого відділом РАЦС Бориславського міського управління юстиції, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м.Бориславі Львівської області та її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20.09.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

З акту обстеження житлово-побутових умов від 30.11.2016 року проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, вбачається, що дитина ОСОБА_6 проживає за адресою:АДРЕСА_2 разом зі своєю матірю ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_4, однак матері на час обстеження не було, зі слів бабусі ОСОБА_4 її дочка ОСОБА_3 часто не ночує дома, веде аморальний спосіб життя (вживає спиртне) та вважає, що малолітній ОСОБА_6 краще проживати з батьком, з яким вона буде більш захищена в соціальному та моральному плані, про що просить і дитина ОСОБА_6

Згідно висновку від 22 грудня 2016 року органу опіки і піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради складено висновок щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, - орган опіки і піклування, заслухавши на комісії думку ОСОБА_8, ОСОБА_3, дитини - ОСОБА_6, яка висловила бажання проживати разом з батьком, матері відповідача ОСОБА_4, яка також просила визначити місце проживання внучки ОСОБА_6 з батьком, рекомендує визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5., з батьком ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 16 січня 2017 року проживання ОСОБА_1, встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 проживає за адресою: АДРЕСА_3 разом з мамою та батьком в приватизованій двокімнатній квартирі. Стан квартири задовільний, зі слів сусідів ОСОБА_1. не конфліктує з сусідами, добросовісний, претензій на нього не поступало.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює в ПАТ «Укрнафта» Долинський ГПЗ, що стверджено характеристикою від 20.01.2017 рокута довідкою про заробітну плату, виданих Долинським ГПЗ ПАТ «Укрнафта» (а.с.9, 24). Згідно характеристики відповідач за час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, добросовісно працює.

За ст.9 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Крім цього, принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 29.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Принцип за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так і зі змісту Конвенції про права дитини.

Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Тим більш, що позивач ОСОБА_1 не заперечує проти спілкування дитини з матір'ю.

Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Так, згідно постанови Бориславського міського суду Львівської області від 07.07.2017 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді попередження, в якій встановлено, що ОСОБА_3 являючись матір'ю неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає АДРЕСА_2 протягом пів року ухилялась від виконання передбачених законодавством обов'язків, щодо необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини, що виразилось матір'ю ведення аморального способу життя, зловживання алкогольними напоями, аліменти на дитину витрачає не за призначенням. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії чи вчинені вони цією особою.

Крім цього, обставину що відповідач ОСОБА_3 веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, належно не виконує батьківські обов»язки неодноразово підтверджено також її матірю ОСОБА_4, третьою особою як в судовому засіданні так і на комісії з питань захисту прав дитини, у письмових заявах адресованих службі у справах дітей Бориславської міської ради.

Відповідачем ОСОБА_3 належним чином та належними доказами не спростовано твердження позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_4 про зловживання спиртними напоями, ведення аморального способу життя та неналежне виконання нею батьківських обов»язків, не обґрунтовано заперечень щодо можливості встановлення місця проживання дочки ОСОБА_6 з батьком.

Крім цього, згідно ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Досліджені судом докази та вивчення способу життя сторін - батьків малолітньої ОСОБА_6, ставлення відповідача ОСОБА_3 до участі у вихованні доньки, дають суду підстави вважати, що позовні вимоги позивача про визначення місця проживання дитини з батьком знайшли своє підтвердження зібраними у справі доказами. З врахуванням інтересів дитини, рівності прав батьків щодо виховання дитини, з врахуванням висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради з рекомендацією визначення місця проживання дитини ОСОБА_6 з батьком за його місцем проживання, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини у батька - позивача ОСОБА_1, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про визначення місця проживання дитини ОСОБА_6 з її батьком ОСОБА_1

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.19,141,150, 153, 157, 161Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 88, ч.3 ст.209, 212-215, 224-233, 256 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із позивачем у справі - батьком ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_3

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з 640 гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя А.Т. Слиш