АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/3967/15-ц 22-ц/774/1065/К/17
Справа № 216/3967/15-ц Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/1065/К/17 суддя Бутенко М.В.
Категорія 39 (ІІІ) Суддя - доповідач Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Перша Криворізька державна нотаріальна контора, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, Публічне акціонерне товариства ОСОБА_4 банк «ПриватБанк», про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Особи, що беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_1,

представник третьої особи Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «ПриватБанк» - ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що її батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, набули домоволодіння за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Благонравова 2, яке є спільною сумісною власністю батьків позивачки на підставі статті 22 Кодексу про шлюб та сімю України, який діяв на той час.

ОСОБА_7 померла 18.02.1999 року та після її смерті відкрилася спадщина, яка складала 1/2 частини домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Благонравова 2 і ця спадщина була прийнята позивачкою та її батьком в порядку п.1 ч.1 статті 549 Цивільного Кодексу України 1963 року, як такими, що проживали на той час за вказаною адресою і фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Окремої заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері ніким із спадкоємців не подавалося, при цьому відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на час смерті матері у вказаному домоволодінні не проживали і не вступали в управління і володіння спадщиною в порядку ст.549 ЦК України 1963 року.

ОСОБА_6 помер 09 грудня 2009 року та після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/2 частини вищезазначеного домоволодіння, а також грошова сума депозитного вкладу у ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором «Стандарт» від 20.03.2007 року. Згідно заповідального розпорядження, яке здійснене ОСОБА_7 у самому депозитному договорі, єдиним спадкоємцем цього вкладу є ОСОБА_1

Позивач на час смерті батька проживала разом із ним за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Благонравова 2, оскільки позивач зареєстрована за вказаною адресою з 06 травня 1976 року, тому на підставі ч.3 статті 1268 ЦК України 2004 року, позивачка вважається такою, що прийняла спадщину.

13 травня 2010 року позивачка подала до Першої Криворізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідачі також подали заяву про прийняття спадщини, кожен на 1/3 частку домоволодіння і депозитного вкладу.

Враховуючи те, що після смерті матері позивач фактично прийняла спадщину у розмірі 1/4 частки домоволодіння, а після смерті батька позивач прийняла спадщину ще на 1/4 частку домоволодіння , то їй має належати 1/2 частка цього домоволодіння.

Посилаючись на викладене, уточнивши позовні вимоги, просила суд, встановити факт прийняття спадщини після смерті батьків, визнати право власності на 1/2 частку домоволодіння за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Благонравова 2, та на депозитний вклад у ПАТ КБ «ПриватБанк» у порядку спадкування.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 січня 2017 року позов задоволено частково.

Встановлено факт прийняття позивачкою ОСОБА_1 та її батьком ОСОБА_6 за його життя, спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_7, яка померла 18.02.1999 року.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, що відкрилася після смерті її батька ОСОБА_6, який помер 09.12.2009 року.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку домоволодіння за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Благонравова, будинок № 2.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину грошового (депозитного) вкладу з нарахованими відсотками по час повернення вкладу позивачці, який розміщено в ПАТ КБ Приватбанк спадкодавцем ОСОБА_6 на підставі Договору про депозитний вклад «Стандарт» № SAMDN0169 від 20.03.2007 року.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно судові витрати у розмірі 981,66 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить змінити рішення суду та задовольнити повністю її позовні вимоги про визнання права власності у порядку спадкування на депозитний вклад у ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неврахування наявності у депозитному договорі заповідального розпорядження, згідно якого вкладник розпорядився своїми коштами на випадок смерті та заповідав їх доньці позивачу по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_5, який покладався на розсуд суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що батьки позивача - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - перебували у зареєстрованому шлюбі та 25 червня 1957 року, на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, отримали земельну ділянку площею 576 кв. метрів для будівництва житлового будинку за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Благонравова, 2, на якій було побудовано будинок.

ОСОБА_7 померла 18.02.1999 року та після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/2 частини домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Благонравова 2, яка була прийнята позивачем та її батьком ОСОБА_7 в порядку п.1 ч.1 статті 549 Цивільного Кодексу України 1963 року, як такими, що проживали на той час за вказаною адресою і фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Враховуючи те, що нерухоме майно набуте у шлюбі і частки подружжя є рівними, то після прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, в порядку ст.549 ЦК України 1963 року, позивач та її батько ОСОБА_7 прийняли спадщину по 1/2 частині домоволодіння від частки ОСОБА_7

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на час смерті матері ОСОБА_7 у вказаному домоволодінні не проживали і не вступали в управління і володіння спадщиною в порядку ст.549 ЦК України 1963 року, а із заявами про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7 до нотаріальної контори у встановленому законом порядку не зверталися.

ОСОБА_6 помер 09 грудня 2009 року та після його смерті відкрилася спадщина, яка складає 1/2 частину домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Благонравова 2, та грошовий вклад у ПАТ КБ «ПриватБанк» за Договором про депозитний вклад «Стандарт» № SAMDN0169 від 20.03.2007 року.

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 до нотаріальної контори у встановленому законом порядку звернулися його діти: позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 167-180).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини після смерті батьків та визнаючи за нею права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину домоволодіння № 2 по вулиці Благонравова у місті Кривому Розі та на ? частини грошового вкладу за Договором про депозитний вклад «Стандарт» № SAMDN0169 від 20.03.2007 року, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є цілком законними та обґрунтованими.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину домоволодіння особами, які беруть участь у розгляді справи, не оскаржено, а тому колегія суддів не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині, оскільки, згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із рішенням суду в частині визнання за ОСОБА_1 права власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину грошового вкладу у ПАТ КБ «ПриватБанк» за Договором про депозитний вклад «Стандарт» № SAMDN0169 від 20.03.2007 року, з огляду на наступне.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення в цій частині не відповідає, у звязку з чим колегія суддів скасовує рішення суду щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України у звязку з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Так, відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладнику таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч.1 ст.1228 ЦК України вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі).

Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 р. № 492, також передбачено, що фізична особа може зробити відповідне розпорядження банку щодо коштів, що їй належать, на випадок своєї смерті (заповідальне розпорядження). Якщо заповідальне розпорядження клієнта складається у формі окремого документа, то на ньому має бути зазначена дата його складання. Цей документ засвідчується підписом уповноваженого працівника банку й зберігається у справі юридичного оформлення рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, що 20 березня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_6 було укладено договір про депозитний вклад «Стандарт» » № SAMDN0169, за умовами якого ОСОБА_4 прийняв від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн. на строк по 20 березня 2008 року з виплатою відсотків у розмірі 15,5% річних.

Згідно п. 6 цього Договору, сторони погодились між стобою, що у випадку, якщо у строк не пізніше закінчення строку вкладу ОСОБА_7 не заявив Банку про відмову від продовження строку вкладу, договір автоматично вважається продовженим ще на один термін, визначений у п. 1 цього Договору. Договір продовжується неодноразово без явки вкладника до банківської установи.

При цьому, Договір про депозитний вклад «Стандарт» » № SAMDN0169 від 20 березня 2007 року містить спадкове розпорядження банку, за яким ОСОБА_7 повідомив ПАТ КБ «ПриватБанк», що, у випадку його смерті, вкладом та нарахованими відсотками буде розпоряджатися його донька ОСОБА_1 (т.1 а.с. 59-зворот).

Отже, наявними у справі доказами підтверджено, що за свого життя ОСОБА_7 зробив заповідальне розпорядження на належні йому грошові кошти на депозитному рахунку у ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім?я своєї доньки ОСОБА_1, а тому остання спадкує грошові кошти за цим вкладом у повному обсязі, а не у розмірі 1/2 частини, як помилково вважав суд першої інстанції, і доводи апеляційної скарги позивача є цілком обґрунтованими та заслуговують на увагу.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на депозитний вклад в порядку спадкування за законом, шляхом визнання за нею права власності на грошовий (депозитний) вклад з нарахованими відсотками по час повернення вкладу ОСОБА_1, який розміщено в ПАТ КБ «Приватбанк» спадкодавцем ОСОБА_6 на підставі Договору про депозитний вклад «Стандарт» № SAMDN0169 від 20.03.2007 року.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 січня 2017 року в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Перша Криворізька державна нотаріальна контора, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, Публічне акціонерне товариства ОСОБА_4 банк «ПриватБанк», про визнання права власності на депозитний вклад в порядку спадкування за законом скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Перша Криворізька державна нотаріальна контора, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, Публічне акціонерне товариства ОСОБА_4 банк «ПриватБанк», про визнання права власності на депозитний вклад в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на грошовий (депозитний) вклад з нарахованими відсотками по час повернення вкладу ОСОБА_1, який розміщено в Публічному акціонерному товаристві ОСОБА_4 «ПриватБанк» спадкодавцем ОСОБА_6 на підставі Договору про депозитний вклад «Стандарт» № SAMDN0169 від 20.03.2007 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: