Справа № 142/786/17 Провадження № 22-ц/772/2771/2017Головуючий в суді першої інстанції Гринишина А. А.
Категорія 69Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

за участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2017 року,

встановила:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даною заявою про встановлення факту родинних відносин.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина. Заявник ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом. Для отримання спадщини заявнику необхідно підтвердити факт родинних відносин, оскільки у правовстановлюючих документах, які є у нього, не можна довести родинний зв'язок із померлою.

Так, у свідоцтві про народження заявника його прізвище та прізвище його батька зазначено «ОСОБА_9», а його мати зазначена як «ОСОБА_4». Це сталося тому, що на момент народження заявника його батьки проживали в цивільному шлюбі і лише в 50-х роках зареєстрували шлюб. Однак, свідоцтва про одруження батьків немає та не збереглися книги державної реєстрації актів цивільного стану за вказані роки по с. Студене Піщанського району Вінницької області.

Згідно з копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 15 листопада 2000 року померла вказана як «ОСОБА_3». В інших офіційних документах, а саме погосподарських книгах Студенянської сільської ради померла також вказана як «ОСОБА_3».

У зв'язку з викладеним заявник змушений був звернутися до суду з даною заявою та просив встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Студене Піщанського району Вінницької області, та записана у його свідоцтві про народження в графі мати «ОСОБА_4 є його рідною матір'ю.

Ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено у відкритті провадження у справі за його заявою про встановлення факту родинних відносин. Роз'яснено заявнику, що він має право подати позов до суду на загальних підставах.

В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_2 - адвокат Глушкова Т.І. просить ухвалу суду першої інстанції від 08 вересня 2017 скасувати, справу направити до того ж суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи внаслідок неправильної оцінки доказів.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції заявник ОСОБА_2 та його представник не з'явилися, тому відповідно до вимог ст. 74, ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглянута у їх відсутність.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2, суд першої інстанції, посилаючись на ч. 4 ст. 256 ЦПК України, виходив з того, що із заяви ОСОБА_2 вбачається наявність спору про право на спадщину.

При цьому судом першої інстанції роз'яснено заявнику про його право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки встановлено, що судом першої інстанції дану ухвалу постановлено з додержанням вимог закону.

Так, частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення , які розглядаються судом.

Як роз'яснює п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, з наступними змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Аналіз даної процесуальної норми дає підстави зробити висновок, що закон виключає можливість вирішення питання щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України), у порядку окремого провадження, коли це пов'язано з вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Із поданої ОСОБА_2 заяви убачається, що встановлення факту родинних відносин необхідне йому для юридичного оформлення спадщини після померлої ОСОБА_3, до складу якої входить нерухоме майно, оскільки він не має можливості іншим чином підтвердити родинні стосунки із померлою.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що встановлення зазначеного факту заявником пов'язується з наступним вирішенням спору про право, а тому не підлягає розгляду в порядку окремого провадження., в зв'язку з чим у відкриті провадження за заявою необхідно відмовити в порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України.

Таким чином, постановлена судом першої інстанції ухвала повністю відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і висновки суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 1, 3, 14, 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/ В.М. Медяний

Судді : /підпис/ М.В. Матківська

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом: