Справа № 526/1773/17
Провадження № 2/526/839/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Горошка А.М.,

з участю секретаря Лопушняк Т.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката Хвостик Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гадяч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Суми померла її тітка, ОСОБА_3, яка на день смерті була зареєстрована в Сумському геріатричному пансіонаті для ветеранів війни та праці за адресою: АДРЕСА_1. За життя, 22 липня 2008 року вона склала заповіт, яким частину майна, а саме: земельні ділянки (пай НОМЕР_3 та пай НОМЕР_2) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,900 га кожна, розташованих на території Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, що належали їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 21 травня 2002 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2003 року заповідала позивачу. Отже, після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем вищевказаного майна за заповітом є ОСОБА_1, так як дітей у тітки не було, а чоловік, ОСОБА_4, помер у 2003 році. Інших спадкоємців, які мають право на спадкове майно, немає. У той же час, за період з січня 2010 року по лютий 2011 року позивач мешкала у с. М.Бобрик Лебединського району Сумської області разом з матір'ю, ОСОБА_5, яка за станом здоров'я потребувала постійного догляду та допомоги, оскільки з січня 2010 року знаходилася на обліку в Будильській амбулаторії загальної практики сімейної медицини Лебединського району Сумської області з діагнозом: хронічне порушення мозкового кровообігу III ст., тому через велику відстань між місцем фактичного проживання позивача і місцем знаходження спадкового майна, вона нещодавно дізналася від уповноважених органів Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області про наявність заповіту на майно. Відтак, для реалізації свого права за заповітом у липні 2017 року, вона, як спадкоємиця за заповітом, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак їй було відмовлено через пропуск строку, встановленого ст. 1272 ЦК України, для прийняття спадщини, а також нотаріус рекомендував їй звернутися до суду за захистом своїх прав. Разом з тим, у період з липня 2010 року по лютий 2011 року, тобто в межах шестимісячного строку для прийняття спадщини, вона також дбала про брата, ОСОБА_6, який мешкав з їх матір'ю та через психічне захворювання потребував піклування, у зв'язку з чим у неї не було можливості приїхати в м. Суми, щоб подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк після смерті тітки, так і подати заяву поштою, оскільки захворювання рідних вимагали безперервного догляду. Отже, зазначені обставини, які необхідно вважати поважними, створили їй перешкоди для своєчасного оформлення спадщини, у зв'язку з чим вона змушена звертатись до суду за захистом своїх прав шляхом визначення їй додаткового строку - два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті тітки - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Суми.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Хвостик Я.С. позовні вимоги підтримали та прохали суд їх задовольнити. Суду зазначили, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки доглядала за своєю хворою матір'ю, братом, а також не знала про наявність заповіту.

Представник відповідача - Сумської міської ради у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки не вбачається поважності пропущення строку для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що він займається обліком земельних паїв та переукладенням договорів. 31.12.2016 року закінчується строк договору оренди. У сільській раді йому повідомили, що ОСОБА_3 померла, а якусь інформацію може надати ОСОБА_8, яка була соціальним працівником і доглядала за цією бабусею в момент її проживання в с. Морозівщина. ОСОБА_8 дала йому номер телефону племінниці померлої і зазначила, що у племінниці може бути заповіт. У лютому місяці 2017 року він зателефонував за цим номером, слухавку взяла ОСОБА_1, яка підтвердила йому, що вона є племінницею померлої та, у зв'язку з тим, що у ОСОБА_3 дітей не було, запропонував її зайнятися оформленням спадщини. Влітку 2017 року вона йому повідомила, що в неї є заповіт, але вона прострочила строк подання заяви про прийняття спадщини та вже відбувся суд, який їй відмовив у задоволенні позовних вимог щодо оформлення права на спадщину.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши думку присутніх учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

22.07.2008 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті здійснила заповітне розпорядження, згідно якого земельну ділянку (пай НОМЕР_3) площею 1,900 гектара, розташовану на території Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку (пай НОМЕР_2) площею 1,900 гектара, розташовану на території Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом № 3324 від 24.12.2003 року, належні їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, викладеного на бланку серії НОМЕР_4, виданого Мартинівською сільською Радою народних депутатів Гадяцького району Полтавської області 21 травня 2002 року, на підставі розпорядження голови Гадяцької районної державної адміністрації № 149 від 29 квітня 2002 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 198 заповіла ОСОБА_1, що підтверджується копією заповіту від 22.07.2008 року, посвідченого нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кушнір Л.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 2811.

Даний заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 27.09.2017 року.

Як вбачається з довідки Комунальної установи Сумської обласної ради Сумського геріатричного пансіонату для ветеранів війни та праці № 07/541 від 10.07.2017 року та копії довідки Комунальної установи Сумської обласної ради Сумського геріатричного пансіонату для ветеранів війни та праці № 07/946 від 28.07.2010 року, підопічна ОСОБА_3, 1930 року народження була зареєстрована 28.11.2007 року та проживала по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1. Поховання ОСОБА_3 здійснив ОСОБА_10 повністю за свій рахунок.

Як вбачається з копії паспорта ОСОБА_1 та як пояснила позивач суду, ОСОБА_10 є її чоловіком та дійсно здійснював поховання ОСОБА_3

21.05.2002 року на ім'я ОСОБА_3 було видано державний акт про право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, згідно якого їй передано у приватну власність земельну ділянку (пай НОМЕР_3) площею 1,900 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мартинівської сільської ради, що підтверджується копією відповідного державного акта.

Крім цього, відповідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2003 року, виданого державним нотаріусом Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області Антоновою Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3324, ОСОБА_3, як спадкоємцю майна ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, було видано вищезазначене свідоцтво на земельну ділянку площею 1,900 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,розташованої на території Мартинівської сільської ради, що належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, виданого Мартинівською сільською Радою 21 травня 2002 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 193.

20.07.2017 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Л.П. було відмовлено позивачу у відкритті спадкової справи та оформлення спадкових прав на нерухоме майно після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з копії витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20.07.2017 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась.

Відповідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_7 та копії довідки про причину смерті до форми № 106/0 № 35 від 24.09.2012 року, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 у зв'язку з хронічним порушенням мозкового кровообігу ІІІ ступеня, церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 26.01.1951 року та копії свідоцтва про одруження від 09.05.1970 року вбачається, що ОСОБА_13 є матір'ю ОСОБА_1.

Згідно копії довідки Будильської амбулаторії загальної практики сімейної медицини Лебединського району Сумської області від 14.04.2017 року, ОСОБА_5, 1928 року народження, жителька с. М.Бобрик, потребувала стороннього догляду з 08.01.2010 року по момент смерті - ІНФОРМАЦІЯ_7.

У копії акта підтвердження догляду за престарілим від 06.07.2017 року, виданого Московськобобрицькою сільською радою Лебединського району Сумської області значиться, що ОСОБА_1 дійсно здійснювала догляд за своєю матір'ю, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з січня 2010 року по 22 вересня 2012 року включно та поховала її.

Крім цього, відповідно копії довідки серії А-12 № 140523, виданої Лебединським ВТК Сумської області 26.06.1968 року, ОСОБА_6, 1948 року народження є інвалідом ІІ групи з дитинства та є непрацездатним. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07.05.2013 року його визнано недієздатним, а його опікуном призначено ОСОБА_1

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Пунктом 207 розділу 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 (в редакції, що діяла протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3), письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою.

Згідно із п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Відповідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, викладеній у постанові від 26.09.2012 року, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

У статті 360-7 ЦПК України визначено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

При зверненні до суду з даним позовом, позивачем ОСОБА_1 зазначено, що причиною пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_5 по 26.01.2011 року, є віддаленість між місцем свого фактичного проживання та місцем відкриття спадщини, оскільки з січня 2010 року по лютий 2011 року мешкала у с. М. Бобрик Лебединського району Сумської області, де здійснювала догляд за хворою матір'ю ОСОБА_5 та братом ОСОБА_6, який через психічне захворювання потребував піклування, що позбавило її можливості приїхати до м. Суми, щоб самостійно подати заяву про прийняття спадщини, а також надіслати її поштою. Окрім того, про існування заповіту вона дізналась лише у лютому 2017 року від уповноважених органів Мартинівської сільської ради.

Разом з тим, суду не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, викладених в заяві, зокрема, що в період шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 вона дійсно здійснювала догляд за своїм братом, оскільки опікуном останнього її визнано лише на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07.05.2013 року. Крім того, суду не надано будь-яких доказів, що мати позивача - ОСОБА_5, потребувала постійного, а не тимчасового, стороннього догляду, а також що дані обставини унеможливили звернення позивача із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса як особисто, так і поштовим зв'язком. Також, позивач зазначила у своєму позові та підтвердила суду у судовому засіданні, що спадкодавець приходиться їй рідною тіткою, а, отже, вона мала право подати заяву про прийняття спадщини за законом, тому суд приходить до висновку, що незнання позивача про наявність заповіту не є, в даному випадку, обставиною, що унеможливила її звернення до нотаріуса із відповідною заявою.

Керуючись ст.ст. 1217, 1221-1223, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, п. 207 розділу 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, ст.ст. 10, 11, 15, 27, 57, 60, 61, 118-120, 158, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий А. М. Горошко