Провадження № 22-ц/773/1477/17 Категорія: 47 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Киці С.І., Данилюк В.А.,

секретар с/з ОСОБА_1,

з участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_5, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_6, до ОСОБА_7, ОСОБА_8, Луцької міської ради, треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - фізична особа підприємець ОСОБА_9, ОСОБА_10, про скасування рішення органу місцевого самоврядування, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року в даній справі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про скасування рішення органу місцевого самоврядування відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив скаргу задовольнити, представники відповідачів проти апеляційної скарги заперечили, просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце судового розгляду, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін з наступних підстав.

В листопаді 2016 року ОСОБА_5 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому посилалася на те, що рішенням Луцької міської ради № 2/34 від 24 грудня 2015 року «Про передачу ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у спільну часткову власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, яка знаходиться в м. Луцьку по вул. Вільховій, 8 вирішено передати у власність відповідачів ОСОБА_7 і ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,0511га для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул. Вільховій, 8 в м. Луцьку.

Позивач вважає, що передачею у власність відповідачам зазначеної земельної ділянки порушуються її законні права та інтереси, а тому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення органу місцевого самоврядування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що будь які права або інтереси позивача внаслідок прийняття Луцькою міською радою оскаржуваного рішення, порушені не були.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Із матеріалів справи убачається, що позивач в порядку спадкування набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Путінцева, 23, м. Луцьк, про що свідчать свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 червня 1996 року та свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 листопада 1998 року (а. с. 8, 9).

Судом також встановлено, що відповідачам в даній справі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на момент прийняття Луцькою міською радою оскаржуваного рішення про передачу у власність земельної ділянки на праві спільної сумісної власності належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: вул. Вільхова, 8, м. Луцьк, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №34169854 від 25.02.2015 року та №4339533 від 05.09.2015 (а. с. 65-66, 68-69).

Рішенням Луцької міської ради №2/43 від 24 грудня 2015 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було передано у спільну часткову власність земельну ділянку по вул. Вільховій, 8, площею 0,0511 га, кадастровий номер :31:169:0004 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 11).

Частина 1 статті 116 ЗК України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Отже, саме до повноважень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування належить право розпоряджатися землею державної або комунальної власності.

Кожна особа, як це передбачає стаття 3 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Тобто позивач вправі захищати в суді свої порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси.

Всупереч зазначеним вимогам закону позивач суду не довела, що внаслідок передачі у власність відповідачів земельної ділянки були порушені її законні права чи інтереси на земельну ділянку, будь-яких документів, які б підтверджували право власності або право користування позивача на спірну земельну ділянку, остання суду не надала.

Таким чином, судом встановлено, що у власність відповідачів була передана земельна ділянка комунальної власності і ця земельна ділянка у власності позивача не перебувала.

Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_5, в звязку з чим обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог останньої.

Посилання апеляційної скарги позивача на те, що при підписанні акта погодження меж суміжного землекористування їй не були відомі дійсні розміри суміжних земельних ділянок, не спростовують висновків суду про безпідставність позовних вимог ОСОБА_5, оскільки позивачу земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами ні у власність, ні в користування не передавалася, а тому передача відповідачам у спільну сумісну власність суміжної земельної ділянки ніяким чином не порушує права позивача.

Інші доводи апеляційної скарги позивача не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді