Справа № 397/914/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2017 року Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Мирошниченка Д.В.,

із секретарем судового засідання: Іваненко Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1, який діє в інтересах заявника ОСОБА_2, заінтересована особа: Олександрівська районна державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернувся до суду із заявою (після змін та доповнень) в якій просить встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із ОСОБА_3, що померла 16 серпня 2003 року, останні пять років, на момент відкриття спадщини, у звязку з чим визнати ОСОБА_2 спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_3.

В обґрунтування заяви зазначив, що 16 серпня 2003 року померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, у вигляді належної їй на праві приватної власності земельної ділянки.

Упродовж останніх 5-ти років, по день смерті ОСОБА_3, ОСОБА_2 опікувалася літньою і не зовсім здоровою та одинокою ОСОБА_3, у звязку з чим доглядала та проживала разом з нею.

Заповіту ОСОБА_3 не залишала. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3, немає. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про спадщину їй пояснили, що потрібно в судовому порядку встановити факт проживання зі спадкодавцем не менш як 5 років.

У судову засіданні ОСОБА_2 заяву підтримала. Пояснила, що доглядала за ОСОБА_3 та після її смерті 16.08.2003 року поховала останню. Проживали вони однією сімєю. Заповіту вона не залишила, так як захворіла та знаходилася в лікарні, де й померла. Рідні ОСОБА_3 ніякої не має. Вона проживала по сусідству з ОСОБА_3, її будинок був під № 33, а ОСОБА_3 навпроти під № 32. Але вона постійно знаходилася біля неї, так як ОСОБА_3 була лежачою. Доглядала за ОСОБА_3 з 1995 року по 2003 рік. Вона мала чоловіка, дітей та утримувала господарство, але більше знаходилася біля ОСОБА_3 Варила їй їсти, прала. У той же час, ходила додому, поралася по господарству та поверталася до ОСОБА_3, ночувала в неї. Її чоловік помер, син проживає разом з нею, а донька в м. Кіровограді. Коли ОСОБА_3 померла, вона поховала її та справила обіди. ОСОБА_3 мала батька та двох братів, які померли. ОСОБА_3 була власницею земельної ділянки. У неї на руках наявних державний акт. Зверталася до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, але їй було відмовлено, так як вона не являлася родичем спадкоємця. Просить встановити факт проживання з ОСОБА_3 більше 5 років, у зв?язку з наміром оформити право спадкування на земельну ділянку.

Представник заявника заяву підтримав. Суду пояснив, що ОСОБА_3 померла 16.08.2003 року. Спадкоємців не мала. Батько ОСОБА_3 помер в 1991 році. Заявник має право на спадкове майно ОСОБА_3 у відповідності до положень Цивільного кодексу України, що вступив в дію з 2004 року, оскільки на той час не закінчився шестимісячний термін на прийняття спадщини. Але вчасно вона цього не зробила так як вважала, що інших спадкоємців не має, нажите майно залишилося їй та вона користується ним до цього часу.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з?явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 39, 57).

Також була допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що заявник доглядала за ОСОБА_3 як за рідною, проживала більше в неї, оскільки ОСОБА_3 не могла без неї, не мала ніякої рідні. Водила її до лікарні. ОСОБА_3 хотіла оформити на неї заповіт, але не встигла. Не памятає в якому році померла ОСОБА_3 Вона проживала від ОСОБА_3 через три будинки. Заявник носила ОСОБА_3 їсти, ходила додому поратися по господарству та поверталася до ОСОБА_3, ночувала у неї, прала. Після смерті поховала її та зробила поминки.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що заявник доглядала ОСОБА_3 близько пяти років, поховала її. У ОСОБА_3 були два брати, але вони померли. Не памятає в якому році померла ОСОБА_3 Вона проживала через чотири будинки від ОСОБА_3 Заявник варила їсти їй, перебувала постійно біля неї, періодично ночувала в неї.

Заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені заявником вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні було встановлено, що 16 серпня 2003 року померла ОСОБА_3 (а.с. 6).

Після її смерті залишилася спадщина - земельна ділянка № 422, кадастровий номер :02:000:0422, розміром 7,40 га, що розташована на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, що підтверджується Державним актом на право власності на землю серії Р3 № 437228 від 25.05.2003 року (а.с.7).

Згідно довідок Родниківської сільської ради ОСОБА_2 дійсно доглядала і похоронила ОСОБА_3, яка померла 16.08.2003 року (а.с. 8, 16, 84).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_6, ОСОБА_7 заявник доглядала 5 років та поховала ОСОБА_3 (а.с. 10, 12).

Постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.06.2012 року підтверджується, що заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, так як не подано документи, підтверджуючі родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем, а також оскільки вона не проживала разом з спадкодавцем однією сім?єю не менш як п?ять років і заповіту ОСОБА_3 на її імя не складала (а.с. 9).

За повідомленням Олександрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області після смерті ОСОБА_3, померлої 16.08.2003 року, спадкова справа не заводилась, заяви про прийняття спадщини та про відмову від спадщини не надходили (а.с. 14, 83).

За повідомленням Відділу Держгеокадастру в Олександрівському районі Кіровоградської області станом на 01.01.2013 року на ім?я ОСОБА_3 виготовлено державний акт на право приватної власності на землю серії Р3 № 437228 від 25.05.2003 року (кадастровий номер 352058600:02:000:0422), площею 7,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Родниківської сільської ради на підставі розпорядження Олександрівської районної державної адміністрації від 29.04.2002 № 226-р (а.с. 15, 81).

Витягами з погосподарських книг підтверджується, що ОСОБА_3 в період 1983-1991 роки проживала разом з батьком - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 01.10.1991 року; в період 1991-2003 роки проживала одна та померла 16.08.2003 року (а.с. 82).

Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що крім юридичних фактів зазначених у частині 1 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Представник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту її проживання однією сімєю з ОСОБА_3 останні пять років, до часу відкриття спадщини.

Заявник та представник заявника зазначили, що встановлення даного факту потрібно заявнику для оформлення спадкових прав, як спадкоємця четвертої черги.

Згідно ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім?єю не менш як п?ять років до часу відкриття спадщини.

Пунктом 4.14 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Згідно з п. п. 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 вказаного Порядку спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно п. 21 зазначеної Постанови, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Відповідно до роз?яснень, які надані у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

З змісту ст. 3 Закону України, «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що вільний вибір місця проживання чи перебування це право громадянина України. Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України «Про всеукраїнський перепис населення» від 19.10.2000 року, яке визначається як сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об?єднують та витрачають кошти.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 5 та 7 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Поясненнями заявника, свідків допитаних у судовому засіданні, письмовими посвідченнями та довідками сільської ради, підтверджується факт здійснення ОСОБА_2, яка проживала по сусідству із ОСОБА_3, догляду за останньою, поховання її, а не факт проживання однією сімєю.

Свідки вказували, що заявник доглядала ОСОБА_3, готувала їсти, прала, періодично ночувала в неї. Однак, при цьому, вказували, що заявник перебувала і вдома, так як мала сім?ю чоловіка та дітей, поралася по господарства. Жоден зі свідків не вказав, що заявник вела спільно з померлою домашнє господарство. Також, свідками не було надано пояснень, щодо особистих речей як заявника, так і померлої, де і як зберігались.

Отже, показання свідків є загальними, неконкретизованими, носять субєктивний характер, які не дають підстави суду зробити висновок проте, що заявник разом із ОСОБА_3 проживали однією сімєю та мали взаємні права та обовязки.

Факт проживання заявника окремо від ОСОБА_3, а не однією сімєю, підтверджується витягами з погосподарських книг, із яких вбачається, що ОСОБА_3 проживала разом з батьком - ОСОБА_8, а після його смерті - проживала одна (а.с. 82).

Матеріали справи не містять жодного доказу факту проживання ОСОБА_2 однією сімєю із ОСОБА_3

Цивільним процесуальним законодавством збирання доказів судом, за власної ініціативи, не передбачено і визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Проаналізувавши надані суду докази, суд дійшов висновку про те, що заявником та його представником не доведено належними та допустимими доказами факту спільного проживання заявника з ОСОБА_3 останні п?ять років до дня смерті останньої, не доведено, що таке проживання мало місце за адресою відкриття спадщини. Заявником не надані докази їх сімейно-побутових стосунків, ведення ними спільного господарства, єдиного бюджету, придбання ними за спільні кошти певного майна, несення спільних витрат, взаємних прав та обов?язків.

У зв?язку з тим, що факт проживання заявника однією сім?єю з ОСОБА_3 не знайшов свого підтвердження в суді, суд позбавлений можливості визнати ОСОБА_2 спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_3

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 259, 264-265, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнання її спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_3, померлої 16.08.2003 року.

На рішення суду, протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заявник: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, рнокпп НОМЕР_1.

Представник заявника: ОСОБА_1, м. Кропивницький, а/с 5/12.

Заінтересована особа: Олександрівська районна державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, місцезнаходження: Кіровоградська область, Олександрівський район, смт. Олександрівка, пров. Суворова, 1.

Суддя : (підпис)

Копія вірна:

Рішення набуло законної сили _________________ року та підлягає виконанню.

Оригінал рішення зберігається у справі № 397/914/17.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_9