АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/2855/17 Номер провадження 22-ц/786/3010/17Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді:ОСОБА_1,

Суддів: Карпушина Г.Л., Лобова О.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 жовтня 2017 року по справі за позовом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року Фонд загальообов`язкого державного страхування України на випадок безробіття в особі Кременчуьцкого міськрайонного центру зайнятості звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначав, що ОСОБА_2 13.09.2010 року звернулась до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості із заявою, як така, що шукає роботу.

На підставі заяви ОСОБА_2 було надано статус безробітної.

Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №48 від 25.04.2012 встановлено, що в період перебування на обліку в Кременчуцькому МРЦЗ відповідачка отримувала від ТОВ «ОСОБА_3 Україна» дохід в 2010 та 2011 роках за надання послуг згідно договору про співробітництво, а тому не вважалась безробітною та не мала права перебувати на обліку в Кременчуцькому МРЦЗ.

У звязка з цим позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 4503,34 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 жовтня 2017 року в задоволенні позову Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суд та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд ухвалив рішення лише на підставі сумнівної довідки ТОВ « ОСОБА_3 Україна» від 23.12.2012 року та не взяв до уваги, що відповідач отримувала в 2010 та 2011 роках дохід за надання інформаційно-консультативних послуг.

Крім того, відповідно до п.6.1 договору № 90032 від 16.01.2009 року визначений строк дії та умови розірвання зазначеного договору. Враховуючи, те що договір може бути розірваний з ініціативи однієї з сторін протягом перших двох років його дії з обовязковим повідомленням по це другу сторону не менше ніж за 1 місяць.

При цьому, датою попередження про розірвання договору є дата поштового штемпеля відправлення відповідного повідомлення, якщо повідомлення направлялося факсом, то датою вважається дата відправлення факсом.

Вказував, що матеріали справи не містять доказів розірвання зазначеного договору № 90032 від 16.01.2009 року.

Таким чином зазначив, що неповідомлення відповідачем про наявність укладеного нею з ТОВ «ОСОБА_3 Україна» договору № 90032 від 16.01.2009 року про надання послуг є порушенням вимог ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та є підставою для стягнення суми незаконно отриманого забезпечення.

Колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що 20.09.2010 ОСОБА_2 звернулась до Кременчуцького МРЦЗ із заявою про надання їй статусу безробітного із виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до ЗУ «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в якій остання підтвердила, що на даний час не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує.

Згідно наказу від 14.07.2011 року № НТ110714 Кременцуцьким МРЦЗ було припинено виплату ОСОБА_2 допомоги по безробіттю у зв'язку з працевлаштуванням безробітного відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до акту № 48 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 25.04.2012 розслідуванням було встановлено, що відповідач отримувала від підприємства дохід в 2010 та в 2011 роках за надання послуг згідно договору про співробітництво.

Місцевим судом також встановлено, що 16.01.2009 між ТОВ «ОСОБА_3 Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір про співробітництво.

Із довідки ТОВ « ОСОБА_3 Україна» від 23.12.2012 року вбачається, що вказаний договір розірвано 01 вересня 2010 року.

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що оскільки на момент звернення ОСОБА_2 до Кременчуцького МРЦЗ договір про співробітництво було розірвано, то відсутні підстави для стягнення з відповідача незаконно отриманоїдопомоги по безробіттю.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 № 803-XII (в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин) безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Згідно ч.2 ст.22 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000(в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин) особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали менше 26 календарних тижнів, а також особи, які бажають відновити трудову діяльність після тривалої (більше 6 місяців) перерви, та застраховані особи, звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею37, пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України (322-08), мають право на допомогу по безробіттю без урахування страхового стажу.

В ст. 25 Закону визначено, що держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм такі види компенсацій: а) надання особливих гарантій працівникам, вивільнюваним з підприємств, установ, організацій; б) виплата матеріальної допомоги в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації; в) виплата в установленому порядку допомоги по безробіттю; Розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"

З огляду на ст. 1 ч.3 п.а) ЗУ «Про зайнятість населення» (в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) до зайнятого населення належить громадяни, що проживають на території держави та працюють по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах в установах і організації, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном, у фізичних осіб.

В п.1 ст.31 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

За змістом п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року № 60/62,постановою правління Пенсійного фонду України від 13 лютого 2009року№ 7-1, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з сосен ту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно до ч.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Із матеріалів справи вбачається та підтверджено копією договору №90032, що 16.01.2009 між ТОВ « ОСОБА_3 Україна» та ОСОБА_2 був укладений договір про співробітництво.

Згідно довідки ТОВ « ОСОБА_3 Україна» від 23.12.2012 № 20, вказаний договір був розірваний 01 вересня 2010 року.

За таких обставин місцевий суд дійшов вірного висновку про відмову в позові, оскільки на час звернення до Кременчуцького МРЦЗ договір з відповідачем про співробітницто було розірвано.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач отримувала кошти в 2010 та 2011 роках, як дохід за надання інформаційно-консультаційних послуг, не заслуговують на увагу, оскільки згідно довідки ТОВ «ОСОБА_3 Україна» від 23.12.2012 року було допущено арифметичну помилку при нарахуванні комісійної винагороди фінансовим консультантом та ОСОБА_2 було помилково нараховано 36,15 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що не надано доказів розірвання зазначеного договору № 90032 від 16.01.2009 року спростовуються матеріалами справи.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення місцевого суду ухвалено у відповідності до положень матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, ст. 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді: Г.Л. Карпушин

ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

суддя Л.М. Хіль