_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5561/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2017 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства Енергопостачальна компанія Одесаобленерго про визнання дій протиправними, визнання умов договору недійсними, відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у грудні 2016 року звернулась до суду с вимогами постановити рішення, яким визнати протиправними дії публічного акціонерного товариства «ЕК «Одесаобленерго» з нарахування ОСОБА_1 боргу в зазначених в рахунках розмірах; визнати недійсним пункт 18 договору від 15.06.2016р. №0300/725256 про користування електричною енергією, в частині наявності у ОСОБА_1 боргу в розмірі 965,06 грн.; визнати незаконними дії ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» з відключення 28.09.2016р. квартири АДРЕСА_1, від електропостачання; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 360 грн, на відшкодування моральної шкоди 2000 грн. В порядку ст..31 ЦПК України позивачеві сторона неодноразово збільшувала свої вимоги і в судовому засіданні підтримала позов в такій редакції: визнати протиправними дії публічного акціонерного товариства «ЕК «Одесаобленерго» з нарахування ОСОБА_1 боргу в зазначених в рахунках розмірах; визнати недійсним пункт 18 договору від 15.06.2016р. №0300/725256 про користування електричною енергією, в частині наявності у ОСОБА_1 боргу в розмірі 965,06 грн.; визнати незаконними дії ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» з відключення 28.09.2016р. квартири АДРЕСА_1, від електропостачання; зобовязати ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» відновити електропостачання до квартири АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_1, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 1064,88 грн, на відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Представник відповідача позов не визнав у повному обсязі і стверджував, що дії ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» відповідають вимогам закону і не порушують права та інтереси ОСОБА_1

Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.01.2004р. Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. У 2004 році в наслідок шахрайських дій, вчинених злочинним угрупуванням, позивач була позбавлена своєї квартири, а згодом й можливості проживати в ній. Право власності ОСОБА_1 на квартиру у повному обсязі було відновлено рішенням апеляційного суду Одеської області від 05.03.2015 року. В примусовому порядку судове рішення було виконане 20.05.2015 року з квартири виселені ОСОБА_2 та ОСОБА_3, квартира передана у володіння і користування ОСОБА_1

Після вселення до квартири ОСОБА_1 отримала рахунок на оплату електроенергії від 02.06.2015 р., в якому було зазначено, що розрахунковим періодом за цим рахунком є період з 02.04.2015р. по 01.05.2015р., за вказаний проміжок часу спожито 515 кВт, вартість яких складає 303,59 грн., та зазначено борг за попередні періоди в розмірі 227,89 грн. Всього до сплати вказано 531,48 грн. До рахунку відповідач додав попередження споживачу ОСОБА_2 від 04.06.2015р. про припинення постачання електроенергії з 04.07.2015р. за порушення термінів оплати за спожиту електроенергію.

17.06.2015 року ОСОБА_1 надала до Південного РЕМ ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» письмову заяву про перерахунок вартості спожитої електроенергії, починаючи з 20.05.2015 року. До заяви ОСОБА_1 приєднала копію рішення апеляційного суду і акт державного виконавця від 20.05.2015 року про примусове виконання судового рішення, в якому відображені показники електролічильника на момент вселення ОСОБА_1 до квартири 13834 кВт. Відповідач заяву ОСОБА_1 залишив без задоволення і в листі від 08.07.2015 року зазначив, що станом на 04.06.2015 року заборгованість за спожиту електричну енергію становить 732,86 грн.

Надалі кожного місяця разом з рахунком на оплату електроенергії представники відповідача надавали ОСОБА_1 попередження про відключення від електропостачання у звязку з наявністю заборгованості. 16.05.2016р. через борги відповідач припинив постачати позивачу електроенергію. Після декількох особистих зустрічей ОСОБА_1 з керівництвом Південного РЕМ ПАТ «ЕК Одесаобленерго» та співробітниками юридичної служби, 02.06.2016 р. електропостачання до квартири ОСОБА_1 було відновлено.

15.06.2016р. ОСОБА_1 (споживач) та ПАТ «ЕК Одесаобленерго» (енергопостачальник) в особі начальника Південного РЕМ ОСОБА_4 укладено договір 0300/725256 про користування електричною енергією (далі договір), відповідно до якого енергопостачальник бере на себе зобовязання надійно постачати споживачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 3 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобовязується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором.

Пунктом 18 договору передбачено, що у разі заборгованості, що існує на час укладення договору, сторони погоджують графік її погашення за умови обовязкової оплати поточних платежів. Цим же пунктом договору визначено, що заборгованість станом на 15.06.2016 р. складає 965,06 грн.

28.09.2016р. відповідач вдруге припинив електропостачання до квартири АДРЕСА_3. На момент відключення показники прибору обліку спожитої електроенергії становили 15298 кВт.

12.10.2016р. ОСОБА_1 сплатила 521,00 грн. заборгованості за спожиту електроенергію. 11.11.2016р. позивач звернулася до відповідача з пропозицією внести зміни до договору про користування електроенергією і виключити пункт 18, стверджуючи, що борг за електроенергію виник до 20.05.2015 року, у період коли вона позивач не проживала в квартирі, а тому не має нести негативні наслідки за діяльність (бездіяльність) інших. Відповідач відмовив у задоволенні заяви про внесення змін до договору. До сьогодні електропостачання до квартири позивача не відновлено і, як вбачається з письмової відповіді енергопостачальника №130/03-1876 від 25.11.2016р., борг ОСОБА_1 за електроенергію складає 670,97 грн.

Позивачева сторона доводить, що дії відповідача з нарахування боргу ОСОБА_1 за електричну енергію, надану і спожиту іншим споживачем, та з відключення квартири позивача від електропостачання є такими, що не відповідають вимогам ЗУ «Про електроенергетику», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»,ЗУ «Про захист прав споживачів», Правилам користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999р.(з подальшими змінами) і порушують права та інтереси позивача. Крім того, позивач не згодна з розрахунками щодо вартості спожитої електричної енергії і в своїх розрахунках вказала, що рахунки відповідач виставляв не за календарний місяць і тому щомісяця по декілька днів двічі включав до оплати. Внаслідок таких нарахувань відповідач неправомірно вимагає сплатити значно більшу суму, ніж вартує фактично поставлена і спожита позивачем кількість електричної енергії.

Вимагаючи визнати недійсним пункт 18 договору від 15.06.2016р. №0300/725256 про користування електричною енергією, в частині наявності у ОСОБА_1 боргу в розмірі 965,06 грн., позивачева сторона посилається на рахунки відповідача від 02.06.2015р., від 30.06.2015р., лист ПАТ «ЕК Одесаобленерго» №130/03-1876 від 25.11.2016р. і доводить, що договір в оспорюваній частині є недійсним на підставі ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач стверджує, що відключення 28.09.2016 року квартири АДРЕСА_4 проведено відповідачем з порушенням встановленого порядку та за наявності прямої на це заборони. Неправомірні дії відповідача спричинили ОСОБА_1 моральну шкоду: через відсутність електричної енергії в квартирі звичний стан життя ОСОБА_1 порушено, тому як позивачка позбавлена можливості користуватися будь-якою побутовою технікою і забезпечити собі нормальні житлово-побутові умови. Спричинену моральну шкоду ОСОБА_1 оцінила в розмірі 5000 грн.

Позивач також вважає, що відповідно до положень пунктів 43, 44 Правил користування електричною енергією для населення енергопостачальник зобовязаний сплатити ОСОБА_1 двократну вартість недовідпущеної їй, як побутовому споживачу електричної енергії. Позивач розрахувала середньодобовий обсяг споживання і помножила на кількість днів, протягом яких відповідач не правомірно не постачає електричну енергію, і вимагає стягнути з відповідача на її ОСОБА_1 користь 1 064,88 грн.

Представник відповідача, не визнаючи позов, посилалась на наступне:

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_5 з 2004 року на підставі свідоцтва про право власності на житло. Право власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 зареєструвала в 2010 році. Посилаючись на положення ст..322 ЦК України відповідач доводить, що ОСОБА_1 зобовязана утримувати належну їй на праві власності квартиру і нести тягар відповідальності перед енергопостачальником за фактичне отримання електроенергії. Споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і енергопостачальником. 15.06.2016 року ОСОБА_1 і ПАТ «Одесаобленерго» (в особі Південного РЕМ) укладено договір про користування електричною енергією, на момент укладання договору на особовому рахунку споживача ОСОБА_1 обліковувалась заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 965,06 грн. При укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов договору, ОСОБА_1 визнала наявність і суму боргу, тому відсутні правові підстави для визнання п.18 договору недійсним.

Вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди відповідач вважає такими, що не містяться на положеннях закону, тому як дії ПАТ «Одесаобленерго» з відключення квартири позивача від електропостачання відповідають положенням ЗУ «Про електроенергетику» і Правилам користування електричною енергією для населення. Безпідставними відповідач вважає вимоги ОСОБА_1 і в частині стягнення двократної вартості недовідпущеної споживачу електричної енергії.

Суд вислухав доводи сторін, дослідив надані докази і дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних правових підстав:

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 05.03.2015 року, ухваленим за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення встановлено, що квартира АДРЕСА_4 в 2004 році вибула з володіння ОСОБА_1 не з її волі. Вказаним судовим рішенням право власності ОСОБА_1 на квартиру було захищене від порушень і квартира повернута у володіння та користування ОСОБА_1 Рішення суду виконано в примусовому порядку 20.05.2015 року (а.с.12), до цієї дати квартира була у володінні і користуванні ОСОБА_2

Частина 3 ст.61 ЦПК визначає, що «обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлена ця обставина».

Відповідно до ст. 322 ЦК України саме на власника покладено тягар утримання майна, а оскільки власником майна на момент виникнення боргу була інша особа, то і стягнення боргу повинно проходити з попереднього власника, а не з нового. Крім того ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обовязок споживача укласти договір з виконавцем, а ст. 21 даного Закону України передбачений обовязок підготувати та укласти договір про надання житлово-комунальних послуг зі споживачем згідно з типовим договором. Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 13,15,17-28) ОСОБА_2 отримувала від ПАТ «Одесаобленерго» електроенергію на підставі договору і саме на її ім.»я відповідач надавав рахунки до оплати і попередження щодо припинення постачання електроенергії до червня 2016 року до моменту укладання договору про користування електричною енергією з ОСОБА_1 Тому вимоги енергопостачальника до ОСОБА_1 про погашення боргу, який виник до 20.05.2015 року є безпідставними, належним відповідачем за цим боргом є ОСОБА_2

Суд встановив, що на момент вселення позивача до квартири прилад обліку фіксував кількість наданої до цієї квартири електроенергії в розмірі 13834 кВт. На момент відключення квартири від електропостачання 28.09.2016 року показники електролічильника становили 15298 кВт. Тобто, споживач ОСОБА_1 повинна сплатити відповідачу за надану їй електроенергію 15298 13834 = 1464 кВт , що вартує 827 грн (вартість 1 Квт до 31.01.2016 р.- 0,46 грн, з 01.02.2016 0,57 грн, з 01.07.2016 0,66 грн). ОСОБА_1 сплатила за електроенергію 521 грн і отримала субсидію за цей період на 309,98 грн.

Відповідно до п.27 Правил користування електричною енергією для населення у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі.

Згідно з положеннями Закону України «Про електронергетику» та Правил користування електричною енергією для населення відповідальність споживача за допущені порушення, в тому числі за несплату рахунку за спожиту електроенергію, настає за наявності його вини.

Суд встановив відсутність вини ОСОБА_1 у наявності боргу за спожиту електроенергію, надану відповідачем до квартири АДРЕСА_6. Тому дії ПАТ «Одесаобленерго» з відключення квартири споживача ОСОБА_1 від електропостачання з підстав наявності заборгованості по сплаті вартості спожитої електроенергії є незаконними і порушують права ОСОБА_1 як споживача електричної енергії. Відновити порушене право позивача можливо шляхом підключення квартири АДРЕСА_7 до електропостачання.

Суд визнає недійсним пункт 18 договору від 15.06.2016р. №0300/725256 про користування електричною енергією, в частині наявності у ОСОБА_1 боргу в розмірі 965,06 грн. з наступних підстав.

Пленум Верховного Суду України в п.1 Постанови №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснив, що цивільні відносини щодо недійсності правочинів регулюються, зокрема, Цивільним кодексом України, Законом України «Про захист прав споживачів». Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» регулюються відносини щодо визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Відповідно до цієї норми продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими (ч.1). Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача (ч.2). Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним (ч.5). Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору (ч.7).

Суд погоджується з доводами позивача, що навязування відповідачем обовязку позивачу сплатити борг за послуги, яких останній не споживав, та включення цього обовязку до змісту договору від 15.06.2016р. №0300/725256 про користування електричною енергією є несправедливим, та таким, що призводить до дисбалансу правовідносин між сторонами, оскільки за рахунок позивача відповідач намагається покрити вартість наданої іншим особам послуги.

Матеріали справи підтверджують, що до моменту укладення з відповідачем договору №0300/725256 про користування електричною енергією від 15.06.2016р., позивач неодноразово, зокрема листом від 17.06.2015р., а також під час особистих зустрічей з керівництвом Південного РЕМ ПАТ «ЕК Одесаобленерго» та співробітниками юридичної служби у травні та червні 2016р., повідомляла, що вона право власності на квартиру реалізує відповідно до судового рішення з 20.05.2015 року, що заборгованість по сплаті електропостачання виникла до 20.05.2015 року. Однак, відповідач підготовив проект договору та включив в його умови обов'язок ОСОБА_1 сплатити борг у розмірі 965,06 грн., після чого надав його на підпис ОСОБА_1

Щодо доводів позивача на порушення енергопостачальником Правил при проведенні розрахунків вартості спожитої населенням електроенергії, суд звертає увагу на наступне:

Відповідно до п. 19 Правил користування електричної енергії для населення (в редакції, що діяла в період з травня 2015 року по вересень 2016 року) розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. П. 20 Правил передбачено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Знімання показань приладів обліку проводиться споживачем щомісяця. З рахунків на оплату та з листа відповідача за №130/03-1876 вбачається, що енергопостачальник розрахунки проводить не за календарний місяць, а з порушенням Правил: з 02.04.2015 року по 01.05.2015 року, з 01.05.2015 року по 04.06.2015 року, з 04.06.2015 року по 01.08.2015 року, з 02.07.2015 року по 01.09.2015 року і т.д.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357. Ці норми не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобовязання з постачання електричної енергії.

Енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. У разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору в розмірі двократної вартості недовідпущеної споживачу електричної енергії. У разі порушення прав споживачів енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором.

Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законом.

З огляду на викладене вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на її користь розміру двократної вартості недовідпущеної споживачу з вини відповідача електроенергії містяться на положення п.п.43,44 Правил і п.19 Договору про користування електричною енергією, тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Суд погоджується з розрахунками позивача щодо розміру майнової шкоди в сумі 1064 грн 88 коп.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України відповідач зобовязаний сплатити судовий збір в сумі 1600 грн на користь держави.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» з нарахування ОСОБА_1 боргу за електричну енергію за період до 20 травня 2015 року.

Визнати недійсним пункт 18 договору від 15.06.2016р. №0300/725256 про користування електричною енергією, в частині наявності у ОСОБА_1 боргу в розмірі 965,06 грн.

Визнати незаконними дії публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» з відключення 28.09.2016 р. квартири АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_1, від електропостачання.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» відновити постачання електричної енергії до кватири №56 в будинку №88 по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі, власником якої є ОСОБА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» на користь ОСОБА_1 1 064 (одну тисячу шістдесят чотири) гривні 88 коп.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» на користь держави 1600 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Київський райсуд м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.