Провадження № 2/235/1320/17
Справа №235/2577/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Хмельової С.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

секретаря судового засідання Соловйової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №7 м. Покровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Покровської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на ? частину квартири,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Покровської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на ? частину квартири. В обґрунтування заявлених вимог зазначила що з грудня 2010 року вона та ОСОБА_7 проживали разом однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу.

Вони мешкали разом за адресою: АДРЕСА_1, вели спільне господарство. Реєструвати шлюб не поспішали, оскільки в цьому не було нагальної потреби.

Вищевказана квартира на час спільного проживання з ОСОБА_7 належала на праві власності матері позивачки ОСОБА_8 (вона померла ІНФОРМАЦІЯ_7, після чого право власності на квартиру перейшло на позивачку).

Позивачка з чоловіком працювали, мали спільний бюджет, спільний побут, робили поточний ремонт у квартирі, сплачували комунальні платежі за квартплату. Вона опікувалась станом здоров'я свого чоловіка, придбавала для нього путівку на санаторно-курортне лікування.

Під час проживання однією сім'єю за рахунок спільних коштів 24 травня 2011 року придбали однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3. В договорі купівлі-продажу квартири покупцем був вказаний чоловік ОСОБА_7. В цій квартирі вони мешкали разом з ОСОБА_7 до його смерті.

У зв'язку з проведенням антитерористичної операції батьки ОСОБА_7, ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, та відповідач ОСОБА_6, як батьки чоловіка, мешкали у належній позивачці квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

14.02.2017 року позивачка з ОСОБА_7 подали заяву щодо державної реєстрації шлюбу. Державну реєстрацію шлюбу було призначено на 17.03.2017 року, але вона не відбулась у зв'язу зі смертю ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер. Поховання ОСОБА_7 було здійснено за рахунок коштів позивачки.

Після смерті ОСОБА_7 залишилось три спадкоємця першої черги за законом, а саме його діти ОСОБА_3. ОСОБА_5 та батько спадкодавця ОСОБА_6, що вказані у позові в якості відповідачів.

Всі вищезазначені обставини (факт проживання однією сім'єю та придбання квартири, а також поховання ОСОБА_7 за кошти позивачки) підтверджуються наступними доказами: довідкою з місця проживання, договором куіпвлі-продажу квартири, довідкою Покровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, трьома договорами купівлі-продажу меблів з квитанціями до прибуткових касових ордерів, угодою про завдаток на купівлю вхідних дверей, договором на технічне обслуговування домофону, чотирма епікризами ОСОБА_7 за період 2011-2015 роки: актом приймання-передачі санаторно-курортної путівки, випискою з історії хвороби санаторію «Янтар», свідоцтвом про народження ОСОБА_10, свідоцтвом про зміну прізвища ОСОБА_10 на ОСОБА_7, довідкою про проживання та ведення спільного господарства, довідкою про проживання батьків спадкодавця в належній позивачці квартирі, свідоцтвом про смерть, лікарським свідоцтвом про смерть, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про смерть для отримання допомоги на поховання, дозволом прокурора видати для поховання труп ОСОБА_7, товарним чеком на копку могили, свідоцтвом про поховання, квитанцією на придбання поховальної атрибутики, рахунком за поминальний обід.

Під час проживання однією сім'єю за рахунок спільних коштів, 24 травня 2011 року придбали однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_3.

Той факт, що дану квартири вони з ОСОБА_7 придбали разом за сумісні кошти, і вона також була присутня у нотаріуса, може підтвердити продавець цієї квартири.

Вартість квартири, що була придбана під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу складає 124962 гри. 82 коп.

Таким чином, у позивачки виникло право на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Також вона має намір звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а саме решти частини квартири.

Для оформлення права на спадщину позивачці необхідно встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_7 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Позивачка просить суд становити факт проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу понад п'ять років з грудня 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_4. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

В судовому засіданні позивачка та представник позивачки підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Покровської міської ради до судового засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справ без участі представника міської ради та справу вирішити на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідачка ОСОБА_5, яка у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище га ОСОБА_5, до судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проти позовних вимог заперечувала у зв'язку з тим, що вони необґрунтовані та не підтверджуються доказами, просила відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_6 до судового засідання не з'явився. На електрону адресу суду, після повідомлення про день та час розгляду справи, 12.06.2017 року надійшла заява від ОСОБА_6 про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог в повному обсязі (а.с.65). В подальшому під час розгляду справи 9.10.2017 р. на електрону адресу суду надійшла заява від відповідача про невизнання позовних вимог в повному обсязі (а.с.123). Дані заяви надійшли з різних електронних адресів. Але суд не може прийняти другу заяву до відома, оскільки в судовому засіданні зі слів учасників провадження встановлено, що ОСОБА_6, який є дідусем інших відповідачів, перебуває в безпорадному стані після інсульту, тому суд приходить до висновку, що зміна ставлення відповідача до позовних вимог відбулась не за його волевиявленням.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Покровськ. Причина смерті: атеросклеротична хвороба серця при гіпертонічній хворобі (а.с.18, 19).

ОСОБА_7 є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_9, що підтверджується його свідоцтвом про народження (а.с.22), свідоцтвом про зміну прізвища (а.с.21).

Відповідно до листа Покровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 21.03.2017 року підтверджують факт подачі заяви від 14.02.2017 року щодо державної реєстрації шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_1. Державну реєстрацію шлюбу було призначено на 17.03.2017 року. Реєстрація не відбулась у зв'язку зі смертю ОСОБА_7 (а.с.35).

24.05.2011 року за договором купівлі-продажу квартири ОСОБА_11 передала у власність ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_3, за 80000 гривень (а.с.36-39).

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.40-44).

ОСОБА_7 та ОСОБА_12 розірвали шлюб 4.10.2010 року (а.с.46).

Згідно акту від 25.05.2017р. складеного інспектором ККСН, за адресою: АДРЕСА_1, з 18 листопада 2014р. по квітень 2015р. мешкали: ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (а.с.47).

Відповідно до довідки від 25.05.2017р., виданої ККСН, ОСОБА_1 в період з грудня 2010 року по травень 2011 року мешкала за адресою: АДРЕСА_1, разом з ОСОБА_7 та вела спільне господарство (а.с.48).

Відповідно до довідки від 21.03.2017р., виданої ККСН, ОСОБА_1мешкала разом та вела спільне господарство з цивільним чоловіком ОСОБА_7, за адресою: АДРЕСА_3, з травня 2011р. по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.49).

ОСОБА_7 на час укладання договору купівлі-продажу 24.05.2011р. квартири АДРЕСА_3, у зареєстрованому шлюбі не перебував (а.с.98-103).

Свідок ОСОБА_13, суду показала, що вона знайома з позивачкою з 1983 року, з ОСОБА_7 була знайома з жовтня 2009 року. З 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 мешкали на АДРЕСА_1, разом з матір'ю ОСОБА_1 та її синами. У 2011 році свідок займала ОСОБА_1 гроші, також вона займала у своєї матері гроші щоб придбати квартиру спільно з ОСОБА_7 на м-ні Лазурний. Займала 2 тисячі доларів. Борг віддали швидко, оскільки два сина ОСОБА_1 працюють на шахті. З самого початку мешкання разом всі покупки робили разом. Після придбання квартири робили в ній ремонт та ще деякий час мешкали у матері ОСОБА_1. ОСОБА_1 мешкала з ОСОБА_7, коли той потрапляв до лікарні, доглядала за ним. Також ОСОБА_1 допомагала батькам ОСОБА_7, коли ті приїхали з м. Донецька, та були зареєстровані як переселенці і мешкали у квартирі ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_4 повинні були святкувати весілля, але 16 березня подзвонила ОСОБА_1 та сказала, що ОСОБА_7 помер. Займалась похованням ОСОБА_1, все сплачувала вона, діти не займались похованням батька.

Свідок ОСОБА_14, яка мешкає у будинку АДРЕСА_1, суду показала, що знає ОСОБА_1 з 2002 року,ОСОБА_7 як працівника шахти знала з 1995 року. Коли побачила ОСОБА_7 у дворі їх будинку він представився їй як чоловік ОСОБА_1. Це було взимку 2011 року. Мешканці всього будинку 24 бачили їх, навіть заздрили, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 з повагою відносились один до одного, він не хотів щоб ОСОБА_1 працювала.

Свідок ОСОБА_15, яка є старшою будинку АДРЕСА_3, суду показала, що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_7 з весни 2011 року, коли вони купили квартиру у будинку 37а. Вони вдвох приходили до неї та казали, що купили квартиру. Свідку відомо, що у новій квартирі вони робили ремонт, деякий час мешкали на м-ні Южном.

Свідок ОСОБА_16, яка проживає за адресою АДРЕСА_4, суду показала, що у квартирі 63 тривалий час ніхто не мешкав. До свідка прийшла ОСОБА_17 і сказала, що в цій квартирі буде мешкати її кум ОСОБА_7. ОСОБА_3 мешкав рік-півтора до 2010 року. ОСОБА_1 з ним не мешкала, але часто приходила.

Свідок ОСОБА_19, який проживає за адресою АДРЕСА_4, суду показав, що у квартирі 63 деякий час мешкав ОСОБА_7. Потім купив квартиру.

Свідок ОСОБА_17, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, суду показала, що ОСОБА_7 кум її чоловіка. У 2008 році він подзвонив та попросив помешкати у їх квартирі, оскільки пішов від жінки. Свідок прийшла до сусідів ОСОБА_19 та попередила, що у її квартирі буде мешкати ОСОБА_7. ОСОБА_3 повертався до родини, а потім ще мешкав у її квартирі до 2010 року. Казав, що ОСОБА_1 до нього приходила до нього як жінка. Потім він переїхав до ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1. Через деякий придбали квартиру. Мешкали сім'єю. У квартирі на Лазурном спочатку робили ремонт, часто зустрічала їх на базарі, зустрічались на свята. Квартиру вибирали разом, мешкали добре дружньо. Батьки ОСОБА_3 приїжджали та мешкали у квартирі ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_20, яка є дружиною відповідача, суду показала, що ОСОБА_1 не знає, про те, що вона мешкала з батьком її чоловіка їй невідомо.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до вимог ст. 256 ЦПК України суд встановлює факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Статтею 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-148цс12 був зроблений висновок, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Тоді як ст. 60 СК України презюмує, що майно, набуте під час шлюбу, належить чоловікові і жінці на праві спільної сумісної власності.

Крім того, у постанові від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 Верховний Суд України звернув увагу на те, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. При цьому встановлені ч. 2 ст. 3 СК України виключення, згідно з якими подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбів.

З матеріалів справи вбачається та встановлено у судовому засіданні, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 проживали однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу понад п'ять років з грудня 2010 року до 16 березня 2017 року, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Позивачка крім встановлення факту проживання, просила суд визнати за нею право власності на ? частину квартири, яка під час проживання її з ОСОБА_7 була придбана на його ім'я за їх спільні кошти, та в якій вони мешкали з травня 2011 року по день його смерті.

Згідно статей 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений у статті 16 ЦК України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Позивачкою питання щодо визнання квартири 9 у будинку 37 на м-ні Лазурний, спільною сумісною власністю її та ОСОБА_7 не ставиться, тому суд вважає, що заявлені вимоги щодо визнання права власності на частину квартиру є передчасним. За таких обставин, суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 60, 74 СК України, ст. ст. 10, 60, 86, 88, 209, 212-215, 218, 224, 226 , 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Покровської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на ? частину квартири, задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу понад п'ять років з грудня 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_4.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Апеляційному суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

В судовому засіданні 31 жовтня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено протягом п'яти днів.

Суддя С.М.Хмельова