Справа № 710/432/17
Провадження № 2/710/609/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2017 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Побережної Н.П.,

за участі секретарів судового засідання - Кавун Т.О., Цяпкало Г.П.,

позивача ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представників відповідача ОСОБА_5О, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2

до СФГ ОСОБА_7

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_8 сільська рада

про визнання недійсними договорів оренди землі і повернення земельних ділянки,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2017 до Шполянського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій він просить визнати недійсним договір оренди землі від 20.11.2009, укладений між ОСОБА_1 СФГ ОСОБА_9, як такий, що не відповідає внутрішній волі позивача, укладений без його відома і згоди, та зобов'язати СФГ ОСОБА_9 повернути земельну ділянку, що належать на праві власності, згідно з державним актом серії 1-ЧР №027196 в стані не гіршому порівняно з тим, у якому вона знаходиться у відповідача з 2005 року по даний час.

Позов позивач мотивує тим, що згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії 1-ЧР №027196, йому належить земельна ділянка площею 4,51га, що розташована в адмінмежах ОСОБА_8 сільської ради , яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У 2005 році, до позивача звернувся представник відповідача з проханням укласти договір оренди земельної ділянки, на що позивач погодився і підписав договір оренди строком на 5 років. Копії договору йому не надавали. В 2015 році моя дружина позивача, ОСОБА_2, попросила свого племінника ОСОБА_10, щоб він вияснив у відповідача ОСОБА_9, чому не повертають земельну ділянку, яку брали в оренду. Через деякий час, приблизно в листопаді 2015 року племінник ОСОБА_10 повідомив позивача, що ОСОБА_9 практично не буває в селі, а керує господарством його брат ОСОБА_11, який повідомив, що у них є нібито договір оренди землі від 2009 року, укладений між позивачем і СФГ ОСОБА_9, який укладений строком на 10 років. ОСОБА_10, якимось чином вдалося отримати копію договору від 20.11.2009 на 2аркушах, і на другому аркуші мається нібито підпис позивача. Позивач стверджує, що ніякого договору в 2009 році не укладав, нічого не підписував і також не отримував копії договору. Акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду не містить дати укладення і укладений лише між позивачем як орендодавцем та орендарем СФГ ОСОБА_9, без вказівки номера земельної ділянки, згідно з розпаюванням і погодження ОСОБА_8 сільської ради з відображенням межових знаків, які визначають проїзд між земельними ділянками, на відповідній площі.?Позивач повністю заперечує свою участь в укладанні договору оренди землі від 20.11.2009 та участь в прийомі-передачі земельної ділянки, згідно з актом від 08.12.2009, тому і звернувся до суду з даним позовом.

17.05.2017 до Шполянського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2, в якій вона просить визнати недійсним договір оренди землі від 20.11.2009, укладений між ОСОБА_2 і СФГ ОСОБА_9 як такий, що не відповідає її внутрішній волі та укладений без її відома, та зобов'язати СФГ ОСОБА_9 повернути ОСОБА_2 земельні ділянки, що належать їй на праві приватної власності, згідно з державним актом серії 1-ЧР №027199, площею 5,10га і 4,03га в стані не гіршому порівняно з тим, у якому відповідач займає їх з 2005 року по даний час.

Позов позивач мотивує тим, що згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії 1-ЧР №027199, позивач є власником земельних ділянок №1 - площею 5,10 га і №2 - площею 4,03га, що розташовані в адмінмежах ОСОБА_8 сільської ради. У 2005 році до позивача звернувся представник відповідача з проханням укласти договір оренди земельної ділянки, на що ОСОБА_2 погодилася і підписала договір оренди строком на 5 років. Копії договору їй не надавали. В 2015 році, ОСОБА_2 попросила свого племінника, ОСОБА_10, щоб він вияснив у відповідача ОСОБА_9, чому їй не повертають земельної ділянки, яку брали в оренду. Приблизно в листопаді 2015 року ОСОБА_10 повідомив позивача, що ОСОБА_9 практично не буває в селі, а керує господарством його брат ОСОБА_11 , який повідомив, що у них є нібито договір оренди землі від 2009 року, укладений між позивачем і СФГ ОСОБА_9 строком на 10 років. ОСОБА_10, якимось чином вдалось отримати копію договору від 20.11.2009 на 2 аркушах, і на другому аркуші мається нібито підпис позивача. ОСОБА_2 стверджує, що ніякого договору в 2009 році не укладала , нічого не підписувала і також не отримувала копії договору. В подальшому при огляді договору було також встановлено, що в п.2 умов договору спочатку записано 5.10 га, а потім іншою ручкою дописано іще +4,03. Аналогічний допис мається в п.2 акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду, де також дописано +4,03. Даний акт прийому-передачі від 08.12.2009 укладений лише між ОСОБА_2 як орендодавцем та орендарем СФГ ОСОБА_9 без вказівки номерів земельних ділянок, згідно з розпаюванням, і погодження ОСОБА_8 сільської ради з відображенням межових знаків, які визначають проїзд межі земельними ділянок на відповідній площі. Позивач повністю заперечує свою участь в укладанні договору оренди від 20.11.2009 та участь в прийомі передачі земельної ділянки згідно з актом від .8.12.2009, тому і звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 24.05.2017 було об'єднано в одне провадження позовну заяву ОСОБА_1 до СФГ ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_8 сільська рада про визнання недійсним договору оренди землі і повернення земельної ділянки унікальний номер №710/432/17, номер провадження 2/710/609/2017 та ОСОБА_2 до СФГ ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_8 сільська рада про визнання недійсним договору оренди землі і повернення земельної ділянки унікальний номер №710/433/17, номер провадження 2/710/610/2017, та присвоєно позовам один єдиний унікальний номер унікальний номер №710/432/17, номер провадження 2/710/609/2017.

У судове засідання позивачі та представники позивачів зявились, позови підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовних заявах.

Представники відповідача у судове засідання зявилися, проти задоволення позову заперечували, мотивуючи тим, що сторони укладаючи договори від 20.11.2009 досягли згоди з усіх істотних умов, отримували з 2009 по 2016 рік орендну плату, претензій щодо неналежного виконання або не виконання орендарі до орендодавця не мали, а тому не має підстав для визнання таких договорів недійсними, також представниками відповідача надана заява про застосування строків позовної давності, так як договори оренди укладені в 2009 році, а з позовом позивачі звернулись в 2017, що є понад встановлений законом трирічний строк позовної давності, поважних причин пропуску позовної давності не вказують.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предметі позову на стороні відповідача ОСОБА_8 сільської ради в судове засідання не зявився, про час дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував.

Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

У суді встановлено, що ОСОБА_1 на підставі рішення ОСОБА_8 сільської ради №26/3 від 14.01.2002 є власником земельної ділянки площею 4,51 га, розташованої на території ОСОБА_8 сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЧР №027196 від 12.01.2001 (а.с.8).

20.11.2009 між ОСОБА_1 як орендодавцем та ФГ ОСОБА_9 як орендарем було укладено договір оренди землі, згідно з яким орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в адміністративних межах ОСОБА_8 сільської ради Шполянського району Черкаської області, загальною площею 4,51 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2009 рік складає 34835,00 грн. Договір укладено строком на 10 років. У випадку, якщо сторонами не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору не буде повідомлено письмово про намір розторгнути його, договір вважається переукладеним строком на 5 років. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 1045,05 грн. на рік. Розрахунок може бути проведений також і в натуральній та відробітковій формі по цінах, встановлених за взаємною згодою сторін. Натуральна оплата становить 1000,00 кг зерна. Орендна плата вноситься не пізніше 30 грудня кожного поточного року. Вказаний договір зареєстрований у Шполянсьокму відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 04.12.2009 за №34, про що міститься відмітка в договорі (а.с. 5-6).

Відповідно до акту приймання передачі земельної ділянки в оренду, дата акту не вказана, ОСОБА_1 передав ФГ ОСОБА_9 на підставі договору земельну ділянку загальною площею 4,51 га (а.с.7).

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЧР №027199 від 12.01.2001 ОСОБА_2 на підставі рішення ОСОБА_8 сільської ради №26/3 від 14.01.2002 було передано в приватну власність земельну ділянку площею 5,10 га, розташовану на території ОСОБА_8 сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 25.03.2003, реєстраційний номер 339, розмір земельної ділянки було збільшено на 4,03 га та загальний розмір земельної ділянки становить 9,13 га (а.с.23).

20.11.2009 між ОСОБА_2 як орендодавцем та ФГ ОСОБА_9 як орендарем було укладено договір оренди землі, згідно з яким орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в адміністративних межах ОСОБА_8 сільської ради Шполянського району Черкаської області, загальною площею 5,10 га.+4,03 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2009 рік складає 34835,00 грн. Договір укладено строком на 10 років. У випадку, якщо сторонами не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору не буде повідомлено письмово про намір розторгнути його, договір вважається переукладеним строком на 5 років. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 1045,05 грн. на рік. Розрахунок може бути проведений також і в натуральній та відробітковій формі по цінах, встановлених за взаємною згодою сторін. Натуральна оплата становить 1000,00 кг зерна за один пай. Орендна плата вноситься не пізніше 30 грудня кожного поточного року. Вказаний договір зареєстрований у Шполянсьокму відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 04.12.2009 за №44, про що міститься відмітка в договорі (а.с. 19-20).

Відповідно до акту приймання передачі земельної ділянки в оренду від 08.12.2009 ОСОБА_2 передала ФГ ОСОБА_9 на підставі договору земельну ділянку загальною площею 5,110 га +4,03 га (а.с.21).

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Згідно з ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з положеннями статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно із частиною п'ятою статті 6 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як на підставу визнання договорів оренди землі від 20.11.2009 недійсними позивач посилається на п.3 ст.203 ЦК України відсутність волевиявлення учасника правочину та не відповідність волевиявлення його внутрішній волі.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, тобто відсутність волевиявлення учасника правочину та не відповідність волевиявлення його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Верховний Суд України у постановах від 18 і 25 грудня 2013 року (справи №6-127цс13, № 6-118цс13) виклав правовий висновок про те, що виходячи з положень статті 638 ЦК України, статті 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" при вирішенні судом спору про визнання договору недійсним з підстави відсутності у сторони волі на його укладення правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами згоди в належній формі з усіх істотних умов договору, а не на момент його державної реєстрації. Вчиненням правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов. Одностороння незгода сторони з реєстрацією раніше підписаного нею договору не може визнаватися обставиною для визнання його недійсним з підстав, передбачених частиною третьою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України.

У постанові від 13.06.2016 по справі №6-643цс16 Верховний Суд України вказав, що учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом з тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

Судом встановлено що договори оренди від 20.11.2009 були зареєстровані в Державному реєстрі земель 04.12.2009.

Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_1 повідомив, що договір оренди підписував з відповідачем, орендну плату отримував з 2009 по 2016 рік, однак вважав що підписує договір на 5 років, претензій до орендаря не має.

Допитана в якості свідка позивач ОСОБА_2 повідомила, що договір оренди підписувала з відповідачем, орендну плату отримувала з 2009 по 2016 рік за дві земельні ділянки, однак вважала що підписує договір на 5 років та на одну земельну ділянку, претензій до орендаря не має.

Твердження позивачів про відсутність їх волевиявлення щодо строку укладення договорів суд оцінює критично, оскільки позивачі отримували орендну плату з 2009 по 2016 рік, тобто понад пять років з 2009 року, також твердження позивача ОСОБА_2 про передачу в оренду лише однієї земельної ділянки спростовується її ж свідченнями про отримання орендної плати за дві земельні ділянки.

Верховний Суд України, у постанові від 18 грудня 2013 року № 6- 127цс13, дійшов до висновку, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Відповідно до ст. ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вивчаючи спірні договори оренди земельних ділянок суд виявив, що на кожному з цих договорів поставлений підпис позивачів, що свідчить досягнення згоди щодо усіх істотних умов договорів оренди. Позивачі не надали до суду жодних доказів того, що в них не було волевиявлення як учасника правочину договору оренди та не відповідність волевиявлення їх внутрішній волі.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Заходи забезпечення позову не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.13, 15 Закону України «Про оренду землі», ст.203, 215, 638 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57 - 61, 79, 88, 212 - 215, 218 ЦПК України,

суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Шполянський районний суд шляхом подання в 10-денний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 11.10.2017.

Суддя Шполянського

районного суду ОСОБА_12