РІШЕННЯ

Іменем України

03.02.2017 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Дзеньдзюра С.М.

при секретарі Стасишин А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра», Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тишківської Роксоляни Іванівни, за участю третьої особи - Орган опіки та піклування Франківського районної адміністрації ЛМР про визнання недійсним договору іпотеки,

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір іпотеки від 12.11.2007 року. В обгрунтування позову покликається на те, що 12.11.2007 року між ВАТ КБ «Надра» з однієї сторони та ОСОБА_3, як іпотекодавцем, ОСОБА_4, як іпотекодавцем - майновим поручителем та нею - ОСОБА_5, як іпотекодержателем - майновим поручителем, було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тишківською Р.І. та зареєстровано в реєстрі за № 4128. Предметом іпотеки була квартира АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва №216848 про право власності на квартиру від 20.08.1999 року, виданого Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів. Договір іпотеки забезпечував виконання зобов'язань за кредитним договором № 62/МБ-9 від 12.11.2007 року, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3. Вказує, що на момент укладення договору іпотеки вона була неповнолітньою і відповідно не могла бути стороною договору. Окрім того, договір іпотеки укладався на забезпечення виконання зобов'язань за договором, який був укладений між її матір'ю ОСОБА_3 та ВАТ КБ «Надра» для надання споживчого кредиту, а тому цей договір не був укладений в її інтересах.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з мотивів, викладених у позовниій заяві, просила його задоволити.

Представник відповідача ПАТ КБ «Надра» в судове засідання не з'явився, подав клопотання в якому просив справу розглядати без його участі, у задоволенні позову відмовити.

Відповідач - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Тишківська Р.І. в судове засідання не з'явилась, подала письмові пояснення в яких вказала, що позивач, яка на момент укладення договору іпотеки була неповнолітньою, укладала та підписувала вищевказаний договір за заявою-згодою батьків, справжність підписів на якій засвідчено нотаріусом Тишківською Р.І. 12.11.2007 року за р.№№4126,4127 та на підставі Розпорядження №1086 Франківської районної адміністрації ЛМР від 06.11.2007 року «Про надання згоди від імені неповнолітньої ОСОБА_5 на укладення іпотечного договору під заставу квартири». Зазначила, що договір іпотеки від 12.11.2007 року був посвідчений нею з дотриманням вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації ЛМР в судове засідання не з'явився, подав заперечення в якому при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача, оцінивши письмові докази в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 листопада 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 62/МБ-9 про надання грошових коштів в сумі 29 600 доларів США зі строком повернення до 05.11.2014 року включно та сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 14,5%, що обчислюються виходячи з 360 днів у році.

Відповідно до пункту 1.2. кредитного договору № 62/МБ-9 від 12.11.2007 року, кредит надавався для поповнення обігових коштів.

12 листопада 2007 року між ВАТ КБ «Надра» з однієї сторони та ОСОБА_3, як іпотекодавцем, ОСОБА_4, як іпотекодавцем - майновим поручителем та нею - ОСОБА_5, як іпотекодержателем - майновим поручителем, було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тишківською Р.І., зареєстровано в реєстрі за № 4128 та накладено заборону на відчуження квартири, зареєстровано в реєстрі заборон за № 4129. Предметом іпотеки являється квартира АДРЕСА_1.

З свідоцтва №216848 про право власності на квартиру від 20.08.1999 року, виданого Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5.

Положеннями ч.2 ст. 32 ЦК України передбачено, що н а вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування.

Відповідно до ст.17 Закону «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Згідно п.44 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що вникають із кредитних правовідносин" - згідно зі ст. 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства"батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

У зв'язку із вищенаведеним, суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Одним із правочинів, які не можуть вчиняти батьки без дозволу органів опіки та піклування відповідно до ст.177 Сімейного кодексу України є відмова від майнових прав дитини, до яких відноситься, зокрема, і право користуватися жилим приміщенням, оскільки відповідно до частин 2 та 3 ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти - члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, ОСОБА_3 31.10.2007 року звернулись із заявами до Франківської районної адміністрації ЛМР, як до органу опіки та піклування, з проханням надати дозвіл на укладення договору іпотеки від імені неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку з отриманням кредиту на навчання дочки. ОСОБА_5 31.10.2007 року звернулась із заявою до Франківської районної адміністрації ЛМР, як до органу опіки та піклування, з проханням надати дозвіл на укладення договору іпотеки.

Розпорядженням Франківської районної адміністрації ЛМР від 06.11.2007 року №1086 дозволено ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дати згоду неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на право підпису іпотечного договору під заставу квартири АДРЕСА_1, в якій дитина має реєстрацію та право власності, у зв'язку з навчанням дитини.

Таким чином, органом опіки та піклування було надано дозвіл на здійснення правочину стосовно нерухомого майна у зв'язку з навчанням дитини.

Разом з тим, з п. 1.2. кредитного договору № 62/МБ-9 від 12.11.2007 року вбачається ціль кредитування - поповнення обігових коштів.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Отже, при зібраних доказах, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ВАТ КБ "Надра", уклали договір іпотеки, який виходячи з ч.3 ст.203 ЦК України не відповідає внутрішній волі учасника правочину ОСОБА_5

У відповідність до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 6 ст.203 ЦК України передбачено, що правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно до вимог ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно до вимог ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ч.3 ст.10 та до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін виник спір.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання договору іпотеки від 12.11.2007 року недійсним слід задоволити, оскільки такий був укладений для забезпечення кредитного договору.

Позовні вимоги позивача про зобов'язання Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тишківську Р.І. зняти заборону відчуження нерухомого майна до задоволення не підлягають, оскільки дане питання стосується виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати недійсним договір іпотеки від 12.11.2007 року укладений між ВАТ КБ «Надра» з однієї сторони та ОСОБА_3, як іпотекодавець, ОСОБА_4, як іпотекодавець-майновий поручитель, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, як іпотекодавець-майновий поручитель, посвідчений Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тишківською Роксоляною Іванівною та зареєстрований в реєстрі за № 4128.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ПАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_1 107,30 грн. судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Дзеньдзюра С.М.