Справа № 523/401/17
Провадження №2/523/1170/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2017 р.Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого-судді Бабакова В.П.,

при секретарі Мельніченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №20 Суворовського районного суду м. Одеси цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача 11.01.2017 року звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.03.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України»(який змінив назву на ПАТ «Державний ощадний банк України») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3140-н, відповідно до якого йому надано кредит в розмірі 15000,00 гривень із сплатою процентів у розмірі 24% з остаточною датою повернення 19.03.2011 року.

Також, 20.03.2008 року в забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеним кредитним договором укладено два договори поруки з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідно до яких вони прийняли на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 його зобовязань перед ВАТ «Державний ощадний банк України»(який змінив назву на ПАТ «Державний ощадний банк України»).

Станом на 27.12.2016 року відповідачі не виконують умови погашення кредиту, як наслідок утворилася заборгованість у розмірі 23202,85 гривень, з них: 5415,00 гривень прострочений основний борг по кредиту; 4020,79 гривень прострочені проценти за користування кредитом; 5762,44 гривень пеня за прострочений основний борг; 4278,79 гривень пеня за прострочені проценти за користування кредитом; 3725,83 гривень сума інфляційних втрат від прострочених відсотків.

Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь вказану суму.

Представник ОСОБА_3 заявив зустрічний позов до банку про визнання договору поруки припиненим, мотивуючи свої вимоги тим, що банк пропустив, згідно ч.4 ст.559 ЦК України, шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителя, який обчислюється з дня прострочення останнього платежу.

Крім того, представником ОСОБА_3 надано суду заперечення на позов, які мотивовані тим, що позивачем пропущена позовна давність для звернення до суду, а також факт заборгованості не підтверджений належними доказами,.

Представник банку в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, первісний позов підтримав, просив його задовольнити. Надав суду заперечення на зустрічний позов, які мотивовані тим, що в договорі поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника ОСОБА_1. ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заперечень від них на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, її представник надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити, первісний позов не визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить із наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 20.03.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України»(який змінив назву на ПАТ «Державний ощадний банк України») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3140-н, відповідно до якого йому надано кредит в розмірі 15000,00 гривень із сплатою процентів у розмірі 24% з остаточною датою повернення 19.03.2011 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, 20.03.2008 року між укладено два договори поруки: №1 між банком та ОСОБА_2; №2 між банком та ОСОБА_3. Відповідно до даних договорів поруки кожен поручителів прийняв на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 його зобовязань перед ВАТ «Державний ощадний банк України»(який змінив назву на ПАТ «Державний ощадний банк України»).

Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, погашення частин кредиту та сплати процентів починаючи з 01.04.2010 року не відбувається, про що свідчить розрахунок заборгованості за кредитним договором №3140-н від 20.03.2008 року.

Станом на 27.12.2016 року сума заборгованості складає 23202,85 гривень, з них: 5415,00 гривень прострочений основний борг по кредиту; 4020,79 гривень прострочені проценти за користування кредитом; 5762,44 гривень пеня за прострочений основний борг; 4278,79 гривень пеня за прострочені проценти за користування кредитом; 3725,83 гривень сума інфляційних втрат від прострочених відсотків.

Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами(ч.1 ст.252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати(ч.2 ст.251 та ч.2 ст.252 ЦК України).

Слід зазначити, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки(6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право(Правова позиція зазначена у постановах ВСУ №6-170цс13, 6-41цс14).

Як вбачається з вищевказаних договорів поруки, в них не встановлено строку, після якого порука ОСОБА_3 та ОСОБА_2 припиняється, а умова про їх дію до припинення забезпеченого ними зобовязання, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки цей строк дії суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України. Отже, в даному випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Таким чином, враховуючи те, що строк виконання зобовязанням за кредитним договором настав з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням(правова позиція Верховного ОСОБА_3 України у справах 6-53цс14, 6-1265цс16, 6-272цс16), тобто з 01.04.2010 року, суд доходить висновку, що шестимісячний строк для пред'явлення вимоги до поручителів - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 закінчився 01.10.2010 року. При цьому, банк звернувся до суду з позовними вимогами в 11.01.2017 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що банк звернувся до суду з пропуском шестимісячного строку, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України, як наслідок поруку ОСОБА_3 та ОСОБА_2 слід вважати припиненою.

Таким чином, суд вважає, що вимоги за зустрічним позовом повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають повному задоволенню.

Разом з тим, згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно ст.1054 ЦК України по кредитному договору банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти(кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Враховуючи вищевикладені фактичні обставини, а також факт припинення поруки ОСОБА_3 та ОСОБА_2, суд вважає, що первісний позов слід задовольнити частково, а саме стягнути заборгованість за кредитним договором тільки з ОСОБА_1.

Щодо заперечень представника ОСОБА_3, то суд виходить із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, строк позовної давності за вимогами ОСОБА_1 сплинув 01.04.2013 року, однак він не звертався із заявою про його застосування. За таких обставин, суд позбавлений можливості застосувати строк позовної давності.

Також, суд не бере до уваги заперечення щодо недоведеності факту заборгованості належними доказами, оскільки вважає, що наданий банком розрахунок є цілком належним доказом, крім того вказані в ньому суми не оспорювалися в судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь банку судовий збір у розмірі 1378,00 гривень, а з банку підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526,553,554,612,625,1048,1050,1054 ЦК України, ст.ст.209,212,213,215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1(ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»() заборгованість за кредитним договором №3140-н від 20.03.2008 року в сумі 23202,85 гривень, з них: 5415,00 гривень прострочений основний борг по кредиту; 4020,79 гривень прострочені проценти за користування кредитом; 5762,44 гривень пеня за прострочений основний борг; 4278,79 гривень пеня за прострочені проценти за користування кредитом; 3725,83 гривень сума інфляційних втрат від прострочених відсотків.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір у розмірі 1378,00 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим задовольнити повністю.

Визнати припиненим договір поруки №2 від 20.03.2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України»(який змінив назву на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та ОСОБА_3.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя