Справа № 524/2578/17
Провадження № 4-с/524/24/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2017 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі Денисенко Н.В.,

за участю: представника скаржника ОСОБА_1, державного виконавця Ніколаєвої Ю.В., представника стягувача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці скаргу ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції в Полтавській області ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_3 з вищевказаною скаргою, в якій просила, з урахуванням уточнень та зменшень в судовому засіданні її представником вимог, визнати неправомірними дії державного виконавця Автозаводського ВДВС ОСОБА_4 щодо не винесення та не направлення їй, як боржнику у виконавчому провадженні постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та щодо невнесення в офіційне повідомлення від 28.03.2017 (про вчинення виконавчої дії) інформації щодо проведених торгів з продажу описаного майна боржника.

В обґрунтування скарги зазначила, що в офіційному повідомленні державного виконавця від 28.03.2017 щодо передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу, направленого на її адресу, не зазначено результати торгів щодо відповідного майна, а також нею не отримано постанову державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, що є правовою підставою для вчинення вказаних дій. Вважала, що державний виконавець порушив вимоги ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», не виніс відповідну постанову про передачу майна стягувачу до направлення офіційного повідомлення про вчинення виконавчої дії з передачі цього майнаю. Вимоги повідомлення є незаконними, оскільки з його змісту не зрозуміло, про що повідомляє боржника державний виконавець.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 скаргу підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у скарзі в частині визнання неправомірними дій державного виконавця, в решті вимог скаргу не підтримала, просила не розглядати у звязку із неактуальністю вимог про зобовязання вчинити дії.

Державний виконавець Автозаводського ВДВС ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги про визнання неправомірними її дій. Надала письмові заперечення. Пояснила, що державним виконавцем вжито всіх передбачених законом заходів для виконання судового рішення, зміст офіційного повідомлення про проведення виконавчої дії містить в собі всю необхідну для доведення до відома боржника інформацію, постанова про передачу майна стягувачу винесена і направлена боржнику, тому підстави визнавати неправомірними дії державного виконавця відсутні.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши пояснення представника скаржника (боржника) та державного виконавця ВДВС, суд приходить до наступного.

Судом установлено, що в Автозаводському відділі державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 27755681 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошових коштів у загальній сумі 1 027 177,00 грн.

10.01.2017 державним виконавцем Автозаводського ВДВС ОСОБА_4 за місцем проживання боржника здійснено опис рухомого майна ОСОБА_3, а саме: вбудованої гардеробної, шафи-пеналу, мікрохвильової печі, телевізору, вмонтованої витяжки, праски, вмонтованого кондиціонеру, пральної машини, сушарки для білизни, тумби, вагів напольних, вази керамічної, столу журнального скляного, колонок до телевізора, килиму з візерунком. Відомості про зазначене майно (у тому числі його найменування і опис) містяться у акті державного виконавця. Зазначене майно передано на відповідальне зберігання сину боржника ОСОБА_6

25.01.2017 сторонам виконавчого провадження повідомлено особисто під розписку про вартість описаного майна та винесено постанову про його арешт (копію постанови направлено сторонам виконачого провадження засобами поштового звязку).

07.02.2017 описане майно передано на реалізацію до ДП «СЕТАМ». Однак, 21.02.2017, 03.03.2017, 17.03.2017 перші, другі та треті електронні торги з продажу вищевказаного майна не відбулися, у звязку з відсутністю допущених учасників торгів, про що 20.03.2017 повідомлено стягувача.

22.03.2017 стягувач ОСОБА_5 письмово повідомив державного виконавця про залишення майна, яке не реалізоване, за собою.

28.03.2017 державним виконавцем направлено на адресу боржника офіційне повідомлення, яке отримано 04.04.2017. Зі змісту повідомлення вбачається, що 11.04.2017 буде проведено передачу описаного та арештованого майна стягувачу в рахунок погашення заборгованості, зазначено його перелік.

07.04.2017 державним виконавцем винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення заборгованості, яку направлено сторонам 10.04.2017 простим поштовим відправленням. Докази направлення постанови надані суду.

Інформація щодо результатів торгів оприлюднена у вільному доступі на офіційному веб-сайті ДП «СЕТАМ»

Передача майна стягувачу 11.04.2017 не відбулася у звязку з перебуванням його зберігача ОСОБА_6 на навчанні у м. Одесі, про що державним виконавцем складено відповідний акт та призначено нову дату його передачі (11.05.2017).

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обовязковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та обєктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

Частинами 1, 5 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам, іншим учасникам виконавчого провадження, також адміністрації підприємства, установи, організації, фізичній особі - підприємцю під розписку.

Згідно зі ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобовязаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Ураховуючи матеріали справи та зміст офіційного повідомлення боржника від 28.03.2017, постанови державного виконавця від 07.04.2017, направлення та отримання їх сторонами виконавчого провадження, оприлюднення ДП «СЕТАМ» інформації про торги з продажу описаного майна боржника, суд вважає, що дії державного виконавця з примусового виконання рішень суду відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», зокрема ст. 61, та не призвели до порушення законних прав та інтересів скаржника (боржника).

Посилання скаржника на те, що постанова державного виконавця від 07.04.2017 про передачу майна божника в рахунок погашення заборгованості видана після направлення боржнику повідомлення від 28.03.2017 про проведення такої виконавчої дії (призначена на 11.04.2017) не може бути підставою для визнання неправомірними дій державного виконавця, оскільки такі дії не суперечать ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги в порядку судового контролю за виконанням судового рішення, суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене, а також на те, що неправомірність дій державного виконавця та порушення ним прав боржника не знайшли свого підтвердження, суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. 208-210, 293, 213, 385-387 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом пяти днів з дня її проголошення, а особам які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка