АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/9239/15-ц 22-ц/774/209/К/17
Справа № 212/9239/15-ц Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/209/К/17 суддя Борис О.Н.
Категорія № 27 (III) Доповідач Барильська А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Барильської А.П.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 квітня 2016 року по справі за позовом Кредитної спілки «Альтернатива» до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року позивач Кредитна спілка «Альтернатива» (надалі - КС «Альтернатива») звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором,в обґрунтування якого зазначив, що 09 липня 2013 року між КС «Альтернатива» та ОСОБА_5, як членом КС «Альтернатива» був укладений кредитний договір № 331 від 09.07.2013 року, за умовам якого відповідач отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. строком на 24 місяці із розрахунку 48% річних на споживчі потреби з умовою покладення на боржника обов'язку з погашення кредиту шляхом погашення суми кредиту та сплати відсотків на протязі 24 місяців щомісячно рівними частками за попереднім розрахунком виплати кредиту.

З метою своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування ними, 09.07.2013 року між ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6 та КС «Альтернатива» були укладені договори поруки, згідно яких поручителі поручилися за повернення кредиту, отриманого ОСОБА_5 в сумі 20000,00 грн. та відсотків за користування кредитними коштами.

Оскільки відповідачем ОСОБА_5 умови кредитного договору стосовного своєчасного повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними не виконані, станом на 26.10.2015 року утворилася заборгованість в сумі 22948,51 грн., яку позивач і просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь, а також достроково розірвати кредитний договір № 331 від 09.07.2013 року, укладений між КС «Альтернатива» та ОСОБА_5, стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір, сплачений при зверненні до суду в сумі 1218 грн. щодо вимог майнового характеру та 1218 грн. щодо вимог немайнового характеру.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 квітня 2016 року позовні вимоги КС «Альтернатива» до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1 ОСОБА_6 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Достроково розірвано кредитний договір № 331 від 09.07.2013 року укладений між Кредитною спілкою «Альтернатива» та ОСОБА_5.

Стягнуто з солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6 на користь Кредитна спілка «Альтернатива» заборгованість за кредитним договором № 331 від 09.07.2013 року в сумі 22948 грн. 51 коп., з яких: 18735,36 грн. - основна сума кредиту, 4213,15 грн. грн. - сума відсотків за користування кредитом.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6 на користь Кредитна спілка «Альтернатива» судовий збір щодо позовних вимог майнового характеру у розмірі 1218 гривень - по 304 гривні 50 копійок, з кожного та щодо вимог немайнового характеру у розмірі 1218 гривень - по 304 гривні 50 копійок, з кожного.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача та зазначають, що суд, знаючи, що вони перебувають у складі Збройних Сил України та приймають участь в АТО, не зупинив провадження у справі, чим позбавив їх можливості приймати участь у розгляді справи та надати свої заперечення по суті спору.

Крім того, звертають увагу на те, що суд, в порушення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якого вони звільнені від нарахування відсотків за користування кредитом з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, необґрунтовано стягнув з них солідарно нараховані відсотки за користування кредитом.

Також, на думку відповідачів, суд помилково задовольнив позовні вимоги в частині дострокового розірвання кредитного договору, оскільки умовами договору встановлено, що строк його дії визначено до 15.07.2015 року, тобто позивач звернувся до суду 04.11.2015 року вже після закінчення строку дії кредитного договору, у зв'язку з чим вважають, що був відсутній предмет спору.

На думку відповідачів, суд помилково стягнув з них солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 22948,51 грн., яка утворилась станом на 26.10.2015 року, так як строк дії кредитного договору вказано до 15.07.2015 року.

Апелянти зазначають, що, на їх думку, порука припинилась разом із закінченням строку дії кредитного договору, тобто 15.07.2015 року, а тому висновок суду про стягнення з них солідарно з ОСОБА_5 суми заборгованості, є помилковим.

В запереченнях на апеляційну скаргу, представник КС «Альтернатива» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити, а рішення суду, як законне та обґрунтоване, на його думку, залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 червня 2013 року ОСОБА_5 звернувся до КС «Альтернатива» з заявою про отримання кредиту (а.с. 16).

Кредитна спілка «Альтернатива» зареєстрована, як фінансова установа, про що свідчить Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи, Ліцензія на надання фінансових послуг та відповідно до Закону України «Про кредитні спілки» та Статуту має право надавати кредити (а.с. 12-15).

Згідно умов Кредитного договору № 331, укладеного 09.07.2013 року між КС «Альтернатива», як фінансовою установою, та ОСОБА_5, як членом КС «Альтернатива», позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 20 000 грн. строком на 24 місяці із розрахунку 48% відсотків річних на споживчі потреби. Відповідач зобов'язувався погасити кредит шляхом погашення суми кредиту та сплатити відсотки на протязі на 24 місяців щомісячними рівними частками за попереднім розрахунком виплати кредиту (а.с. 8-9).

З метою своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, 09 липня 2013 року між ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6 та КС «Альтернатива» були укладені Договори поруки, згідно яких поручителі поручилися за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору, включаючи сплату основного боргу, відсотків, відшкодування збитків.

Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, що підтверджується видатковим касовим ордером №1074 від 09.07.2013р. (а.с. 10), проте в порушення умов укладеного договору, боржник несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював розрахунки за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості.

Суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи та встановивши розмір заборгованості, що підлягає стягненню на користь позивача, дійшов висновку, що відповідно до ст. 554 ЦК України й умов договору у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, проте не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо солідарного стягнення заборгованості з усіх поручителів, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

У відповідності до ч. ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з розрахунку заборгованості за кредитним договором, неналежне виконання зобов'язання з боку позичальника призвело до утворення заборгованості, яка станом на 26.10.2015 року становить 22948,51 грн. Вказаний розрахунок сторонами не оспорено, та колегія суддів, перевіривши його правильність, вважає його вірним.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що з метою своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, 09 липня 2013 року між ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6, з кожним окрема, та КС «Альтернатива» були укладені Договори поруки, згідно яких поручителі поручилися за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору, включаючи сплату основного боргу, відсотків, відшкодування збитків.

Відповідно до п.2 зазначених Договорів поруки у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою та цим Договором боржник і поручитель відповідають перед Кредитною спілкою як солідарні боржники (а.с. 17-19).

Відповідно до положень ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 3 ст. 554 цього Кодексу).

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, поручителі, які спільно поручились, відповідають перед кредитором солідарно. У разі укладення кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання, ч. 3 ст. 554 ЦК України не застосовується. У такому випадку кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремого договору, відповідно до яких кожен із поручителів відповідає перед кредитором разом із боржником, як солідарні боржники.

Таким чином, з огляду на викладене й на відсутність положень про солідарну відповідальність поручителів у нормах чинного законодавства та в умовах договорів поруки, підстав для солідарного стягнення з поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 кредитної заборгованості, згідно з вимогами ч. 3 ст. 554 ЦК України немає, які кожен окремо поручились за зобов'язання відповідача ОСОБА_5 за кредитним договором № 331 від 09.07.2013 року, яке не є припиненим і до яких кредитор звернувся з позовом.

На підставі викладеного, колегія судів вважає, що рішення суду в частині солідарного стягнення з поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 суми заборгованості по кредитному договору разом з позичальником ОСОБА_5 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд, знаючи, що вони перебувають у складі Збройних Сил України та приймають участь в АТО, не зупинив провадження у справі, чим позбавив їх можливості приймати участь у розгляді справи та надати свої заперечення по суті спору не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки факт перебування відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які є поручителями по борговому зобов'язанню, не дає підстави для зупинення провадження у справі.

Спростовуються колегією суддів доводи апеляційної скарги про те, що суд, в порушення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якого вони звільнені від нарахування відсотків за користування кредитом з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, необґрунтовано стягнув з них солідарно нараховані відсотки за користування кредитом.

Так, відповідно п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

В даному випадку положення п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» стосується боржника за кредитним договором, за яким нараховуються штрафні санкції, а саме ОСОБА_5

Однак, апелянтами не надано суду доказів на підтвердження можливості застосування до боржника ОСОБА_5 зазначених вимог Закону.

Вказані положення Закону не розповсюджуються на поручителів по кредитним договорам.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково задовольнив позовні вимоги в частині дострокового розірвання кредитного договору, оскільки умовами договору встановлено, що строк його дії визначено до 15.07.2015 року, тобто позивач звернувся до суду 04.11.2015 року вже після закінчення строку дії кредитного договору, у зв'язку з чим вважають, що був відсутній предмет спору.

Так, відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути замінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до п.7.3.1 Кредитного договору № 331 від 09.07.2013 року договір може бути достроково розірвано в судовому порядку за позовом кредитодавця з підстав передбачених підпунктом 3 пункту 2.1.1 Договору, та з інших підстав встановлених законодавством України.

Факт істотного порушення позичальником умов договору, а саме: несвоєчасне та не в повному обсязі здійснення розрахунків за кредитним договором, встановлений судом першої інстанції, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача щодо розірвання кредитного договору № 331 від 09.07.2013 року, укладеного між КС «Альтернатива» та відповідачем ОСОБА_5, у зв'язку з чим вимоги щодо розірвання кредитного договору за наявності заборгованості не суперечать положенням договору і не є підставою для скасування рішення суду

Доводи апеляційної скарги про те, суд помилково стягнув з них солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 22948,51 грн., яка утворилась станом на 26.10.2015 року, так як строк дії кредитного договору вказано до 15.07.2015 року, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки позивач правомірно, в межах строків позовної давності, звернувся з даним позовом для захисту своїх прав.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги відповідачів про те, що, на їх думку, порука припинилась разом із закінченням строку дії кредитного договору, тобто 15.07.2015 року, а тому висновок суду про стягнення з них солідарно з ОСОБА_5 суми заборгованості, є помилковим, оскільки п. 10 Договорів поруки передбачено, що ці договори набирають чинності з моменту підписання його обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків по ньому.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу боржника та поручителів, направлено попередження № 13 від 13 січня 2015 року та досудові вимоги № 14-16 від 13 січня 2015 року, з пропозицією погасити заборгованість та з роз'ясненням наслідків невиконання умов договору кредиту та поруки, які були боржниками отримані особисто, проте дані вимоги були проігноровані та залишені без задоволення, таким чином попередження та досудові вимоги були надіслані позивачем до закінчення строку дії кредитного договору.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасуванню рішення суду першої інстанціїв частині солідарного стягнення з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 разом з позичальником ОСОБА_5 на користь Кредитної спілки «Альтернатива» заборгованості за кредитним договором з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог, у зв'язку з чим заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в цій частині.

В іншій частині рішення суду повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 УПК України, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 квітня 2016 року в частині солідарного стягнення з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 разом з позичальником ОСОБА_5 на користь Кредитної спілки «Альтернатива» заборгованості за кредитним договором - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов Кредитної спілки «Альтернатива» до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5та ОСОБА_2солідарно на користь Кредитної спілки «Альтернатива» заборгованість за кредитним договором № 331 від 09.07.2013 року в сумі 22948 грн. 51 коп., з яких: 18735,36 грн. - основна сума кредиту, 4213,15 грн. грн. - сума відсотків за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_5та ОСОБА_1солідарно на користь Кредитної спілки «Альтернатива» заборгованість за кредитним договором № 331 від 09.07.2013 року в сумі 22948 грн. 51 коп., з яких: 18735,36 грн. - основна сума кредиту, 4213,15 грн. грн. - сума відсотків за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_5та ОСОБА_6солідарно на користь Кредитної спілки «Альтернатива» заборгованість за кредитним договором № 331 від 09.07.2013 року в сумі 22948 грн. 51 коп., з яких: 18735,36 грн. - основна сума кредиту, 4213,15 грн. - сума відсотків за користування кредитом.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: