АПЕЛЯЦІЙНИЙСУДМІСТАКИЄВА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 761/33351/17
№ апеляційного провадження № 22-ц/796/11923/2017
Головуючий у суді першої інстанції: І.О. Макаренко
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д. Поливач
29 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

при секретарі: Горак Ю.М.

за участю осіб:

представник третьої особи Дриги Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення способів у вихованні дитини та спілкуванні з нею, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2017 року

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення способів у вихованні дитини та спілкуванні з нею, повернута позивачу для подачі до належного суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить ухвалу суду скасувати та передати питання про відкриття провадження на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на її незаконність, порушення судом норм процесуального права.

В обґрунтування зазначив, що суд першої інстанції повертаючи позовну заяву дійшов помилкового висновку про те, що дана справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Києва, оскільки місцем проживання відповідача є зареєстроване у визначеному законом порядку її місця проживання чи перебування. Суд всупереч вимогам ч.1 ст. 109 ЦПК України не взяв до уваги відомості, зазначені у паспорті відповідача, копія якого була додано до матеріалів позовної заяви, щодо місця реєстрації відповідача, яким є АДРЕСА_1 . Суд першої інстанції у порушення вимог ч.3 ст. 122 ЦПК України зазначену інформацію не перевірив та дійшов передчасного висновку про непідсудність даної справи Шевченківському районному суду м. Києва.

У судовому засіданні представник третьої особи при вирішенні питання щодо розгляду даної скарги покладалася на розсуд суду.

Позивач у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, надіслав заяву, у якій просив залишити апеляційну справу без розгляду (що не передбачено діючим процесуальним законодавством) у зв`язку з відмовою від апеляційних вимог.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася у відповідності до вимог закону, причини неявки суду не повідомила, будь - яких заяв, клопотань до суду апеляційної інстанції він неї не надходило.

Колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача та відповідача, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України. Неявка сторін в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до ч.4 ст. 300 ЦПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право протягом всього часу розгляду справи відмовитися від неї повністю або частково. Питання про прийняття відмови від апеляційної скарги і закриття у зв`язку із цим апеляційного провадження вирішується апеляційним судом, що розглядає справу, в судовому засіданні. Повторне оскарження цього рішення, ухвали з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до роз`яснень п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року N 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», прийняття відмови від апеляційної скарги не пов`язується з обов`язком апеляційного суду перевіряти, чи у зв`язку з такою відмовою не порушуються права будь-яких осіб, оскільки право особи на відмову від апеляційної скарги не обмежене. При цьому апеляційний суд відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК має роз`яснити передбачені частиною четвертою статті 300 ЦПК України наслідки прийняття відмови від скарги. Прийнявши відмову від апеляційної скарги, суд закриває апеляційне провадження за цією скаргою.

Однак, у зв`язку і тим, що вимоги заявника у поданій ним заяві є суперечливими, а також з урахуванням того, що сам заявник у судове засідання не з`явився, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що відмова ОСОБА_1 від апеляційної скарги суперечить вимогам закону, а тому не може бути прийнята судом, оскільки колегія суддів позбавлена можливості роз`яснити заявнику наслідки прийняття відмови від апеляційної скарги. У своїй заяві ОСОБА_1 не зазначив про те, що такі наслідки йому відомі та зрозумілі.

З урахуванням зазначеного колегія суддів не приймає відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2017 року та розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2017 року по суті заявлених в ній вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення третьої особи, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення способів у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення способів у вихованні дитини та спілкуванні з нею повернута позивачу для подачі до належного суду.

Суд першої інстанції дійшов такого висновку, оскільки позовна заява подана до Шевченківського районного суду м. Києва із порушенням правил підсудності. Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, однією із умов реалізації права особи на пред`явлення позову є дотримання вимог підсудності, інакше позовна заява підлягає поверненню заявнику.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Як вбачається, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначив адресу реєстрації відповідача ОСОБА_2 , якою є: АДРЕСА_2 . Разом з тим, у позовній заяві позивач також зазначив адресу фактичного місця проживання відповідача: АДРЕСА_3 (а.с.1- 4).

На підтвердження місця реєстрації відповідача позивачем було додано до позовної заяви копію паспорта ОСОБА_2 , що зазначений додатком №3 до позовної заяви. Відповідно до відмітки проставленої у паспорті ОСОБА_2 зареєстрованим у визначеному законом порядку місцем її проживання є: АДРЕСА_1 (а.с.26).

Із матеріалів справи вбачається, що постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу для подачі її до належного суду, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що даний позов повинен бути поданий до суду за місцем фактичного проживання відповідача, тобто до відповідного суду м. Житомир. Такі висновки суд зробив лише за наявності відомостей зазначених позивачем у позовній заяві про фактичне місце проживання відповідача. При цьому суд не звернув уваги на зазначену позивачем у позові адресу місця реєстрації відповідача.

Так, у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи, як це передбачено ч.3 ст. 122 ЦПК України.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини 3 статті 121 цього Кодексу.

Однак, із матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції запиту до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача ОСОБА_2 зроблено не було, обставин щодо з`ясування місця реєстрації відповідача судом не встановлено.

Отже, суд першої інстанції у порушення вимог ч.3 ст. 122 ЦПК України не перевірив та не отримав інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_2 та дійшов передчасного висновку встановивши, що позивачу слід звертатися із даним позовом до суду за місцем проживання відповідача за адресою АДРЕСА_4 , а відтак дійшов помилкового висновку про те, що даний позов не підсудний Шевченківському районному суду м. Києва.

Колегія суддів приходить до висновку про передчасність повернення позовної заяви, оскільки провадження у справі відкривається за останнім відомим місцем проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем перебування відповідача, а повернення заяви на підставі п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України можливе лише у разі встановлення іншого відомого місця проживання або місця перебування відповідача, за яким позивач може реалізувати своє право та подати відповідний позов. Однак матеріали справи містять відомості про те, що місцем реєстрації відповідача є АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва.

Отже, судом першої інстанції належним чином даних обставин не з`ясовано, оцінку їм не надано, повернення позову не ґрунтується на вимогах закону та порушує права позивача, а тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги та наявні у справі матеріали спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позову заявнику для подачі до належного суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», не допускається повернення позовної заяви у справі з мотивів, не передбачених законом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив порядок встановлений законом для повернення позовної заяви, передчасно повернув позовну заяву позивачу посилаючись на те, що ним не дотримано правил підсудності при подачі даного позову до суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, ця ухвала не може бути залишена в силі, вона підлягає скасуванню з передачею питання щодо відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2017 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: