АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 661/1619/14-ц Головуючий в І інстанції: Матвєєва Н.В.
Провадження №22-ц/791/712/2017 Доповідач: Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючий Радченко С.В.

судді: Вейтас І.В.,

Колісниченко А.Г.

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 02 липня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначав, що йому на праві власності у порядку спадкування належить житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в по АДРЕСА_1 і розташований на земельній ділянці площею 0,1204 га. Частина земельної ділянки розміром 0,0340га самовільно захоплена відповідачами, які самочинно побудували на ній гараж, інші господарські будівлі та огорожу. Попередній власник ОСОБА_5 та його донька ОСОБА_6, яка успадкувала після смерті батька земельну ділянку, не відчужували відповідачам спірну частину земельної ділянки. Оскільки відповідачі самовільно захопили частину земельної ділянки площею 0,0340 га, що знаходиться у його користуванні, у добровільному порядку звільнити її відмовляються, просив зобов'язати відповідачів знести гараж, паркан та інше самочинне будівництво, що знаходиться на частині земельної ділянки площею 0,0340 га, розташованій по АДРЕСА_1, та не чинити перешкод у користуванні та розпорядженні нею.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 02 липня 2014 року, з рахуванням ухвали про виправлення описки від 16 липня 2014 року, позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3 знести самочинно збудовані гараж, огорожу та інші прибудови, що знаходяться на частині земельної ділянки площею 0,0340 га розташованої по АДРЕСА_1 Херсонської області належній ОСОБА_4 на праві приватної власності та зобов'язано не чинити ОСОБА_4 перешкод у користуванні і розпорядженні земельною ділянкою розташованою в АДРЕСА_1 площею 0, 0340 га. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки земельна ділянка, на якій відповідачами самовільно зведено огорожу, гараж та інші прибудови, належить на праві власності позивачу, то є підстави для задоволення вимог про усунення позивачу перешкод у користуванні його земельною ділянкою, зобов'язання відповідача знести самовільно побудовані об'єкти.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його законним, обґрунтованим і такими, що відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого на земельній ділянці площею 0,1204 га по АДРЕСА_1. Право власності на нього він набув у порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 (Т.1 а.с.4).

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 12 грудня 2013 року, яке набрало законної сили, за ОСОБА_4 визнано право власності на земельну ділянку площею 0,1204 га, розташовану по АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.7-9).

Відповідно до схематичного плану, виготовленого Каховським бюро технічної інвентаризації від 06 вересня 2013 року, земельна ділянка, що розташована по АДРЕСА_1 має площу 1204 кв. м (Т.1 а.с.12-14).

Згідно з кадастровим планом частина земельної ділянки площею 0,0340 га самовільно зайнята ОСОБА_3 та ОСОБА_2, на якій останніми збудовано кам'яний паркан та інші підсобні приміщення (Т.1 а.с.16).

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст.106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Частиною 4 ст. 376 ЦК України встановлено, що якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Враховуючи вищевикладене та положення зазначених норм закону, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод позивачу в користуванні його земельною ділянкою, оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідачами самовільно зведено огорожу, гараж та інші прибудови на земельній ділянці, що на праві власності належить позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За приписами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У ч. 1 ст. 64 ЦПК України зазначено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апелянтів про те, що будівництво на належній позивачу земельній ділянці вони здійснювали за погодженням із попередніми власниками земельної ділянки, оскільки жодних доказів на підтвердження даного факту суду не надано.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на належних доказах, і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, рішення законне та обґрунтоване, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 02 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності після проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: І.В. Вейтас

А.Г. Колісниченко