Справа №442/2045/17
Провадження №2/442/1116/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 06.04.2011 року він позичив ОСОБА_2 кошти в розмірі 398 300,00 (триста дев'яносто вісім тисяч триста) гривень, що по курсу комерційних банків України на час позичання коштів становило 35 000,00 (тридцять п'ять тисяч) Євро.

З метою забезпечення виконання договору позики між ним та відповідачем було укладено 06.04.2011 р. договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 736.

Згідно п.1.1. Договору іпотеки укладеного між ним та відповідачкою ОСОБА_2 строк повернення позики визначений сторонами - 06 квітня 2012 року. Згідно п.1.2. Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно: садовий будинок, шо знаходиться під АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 0,0922 га, кадастровий № НОМЕР_1. що знаходиться в садівничому товаристві «Здоров'я» в місті Дрогобичі Львівської області, надалі Предмет іпотеки. Садовий будинок належить Іпотекодавцю на підставі Договору Дарування садового будинку та земельної ділянки від 10.03.2009 р. посвідченого Лаганяк Т.І., приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу за реєстром № 57 та зареєстрованого в КП Львівської обласної ради «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» за № 2 в книзі 1 від 07.05.2009 р. /реєстраційний № 14943675/; земельна ділянка, яка належить Іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданого Управління Держкомзему у місті Дрогобичі Львівської області 16.07.2010 р., згідно Договору дарування садового будинку та земельної ділянки від 10.03.2009 р. посвідченого Лаганяк Т.І., приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу за реєстром № 57 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 11.

Згідно п.1.3. Договору іпотеки передбачено, шо у відповідності до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно виданого 05.04.2011 р. КП Львівської обласної ради «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» за № 29556089 садовий будинок позначений літ. А - 1, цегляний, розміром загальної площі 28,7 кв.м., вартістю 38 978 гривень. До будинку відноситься огорожа металічна літ 1-2.

Згідно п.3.1.4. Договору іпотеки у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов'язань за цим Договором позики достроково звернути стягнення на Предмет Іпотеки в порядку передбаченому розділом 5 цього Договору .

Згідно п.5.1. Договору іпотеки Право звернення стягнення на предмет Іпотеки Іпотекодержатель набуває, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань і Договором позики вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковою неповерненні у встановлений Договором позики термін суми позики.

До вказаної дати по Договору іпотеки та договору позики відповідачка ОСОБА_2 коштів йому не повернула.

Згідно п.5.3. Договору Іпотекодавець у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки: приймає предмет іпотеки у свою власність.

23.05.2014р. він позичив ОСОБА_2 та її батькові ОСОБА_3 кошти в розмірі 995 775,00 (дев'ятсот дев'яності п'ять тисяч сімсот сімдесят п'ять) гривень, що по курсу НБУ на час позичання коштів становило 85 000,00 доларів США.

23 травня 2014 року з метою забезпечення виконання зобов'язання між ним та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Теплою М.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 290.

Згідно договору іпотеки укладеного між ним та відповідачами, а саме п.1.2.1.1. відповідачі в рівних частинах кожен повинні були повернути дані кошти до 23.08.2014 р.

Згідно п.2.1. та 2.1.1. Предметом іпотеки за цим Договором є наступне нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1, яке належить Іпотекодавцям на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.12.2013р., справа № 442/8794/13-ц, провадження № 2/442/2797/2013, зареєстрованого державним реєстратором прав на нерухоме майно Ляхом Н.М., Реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, 21.01.2014р. (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16507710, номер запису про право власності - 4345679, реєстраційний номер майна - 06). Предмет іпотеки складається з трьох житлових кімнат та однієї кухні. Загальна площа квартири становить 111,9 кв.м., житлова площа - 77,3 кв.м.

Згідно п.5.1 .Договору іпотеки у випадку та в порядку, передбаченого цим Договором та/або чинним законодавством України, одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету іпотеки.

Пунктом 6.1. Договору іпотеки, що Іпотекодавець вправі звернути стягнення на Предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавців в таких випадках: у разі не виконання чи неналежного виконання Основного зобов'язання. Згідно п.6.2. Договору звернення стягнення на Предмет іпотеки буде здійснюватись одним з таких способів за вибором Іпотекодержателя: (1) за рішенням суду.

Згідно п.6.5. Договору іпотекодержатель має право на задоволення вимог шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки.

До вказаних дат по договорах позики та договорів іпотеки від 6 квітня 2011 р. та 23 травня 2014 року відповідачі позивачу коштів не повернули.

Станом на 08.09.2014р. сума заборгованості відповідачів перед позивачем становить: ОСОБА_2 по договору іпотеки від 6 квітня 2011 р. - 398 300,00 (триста дев'яносто вісім тисяч триста) гривень, шо по курсу комерційних банків України на час позичання коштів становило 35 000,00 тисяч Євро; ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по договору іпотеки від 23 травня 2014 р. - 995 775,00 (дев'ятсот дев'яносто п'ять тисяч сімсот сімдесят п'ять) гривень, шо по курсу НБУ на час позичання коштів становило 85 000,00 тисяч доларів США. ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2

Всі намагання повернути гроші були марними і позитивного результату не дали, тобто він коштів не отримав, а тому звернувся до суду із позовом про визнання права власності на предмет іпотеки.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.10.2015 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016р., було вирішено: визнати за ним (ОСОБА_1.) право власності на вказані вище предмети іпотеки.

Згідно висновку про вартість майна станом на 17.06.2016 року вартість: садового будинку, що знаходиться АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 0,0922 га, кадастровий № НОМЕР_1, що знаходиться в садівничому товаристві «Здоров»я» в місті Дрогобичі Львівської області - становить 205070,00 грн.

Зважаючи на вартість боргу ОСОБА_2, що складає 398300,00 грн. та вартості садового будинку згідно висновку, що становить 205070,00 грн., він має право на стягнення з ОСОБА_2 різниці, що становить 193230,00 грн.

Згідно висновку про вартість майна станом на 17.06.2016 року, вартість квартири АДРЕСА_1 - становить 835992,00 грн.

Зважаючи на вартість боргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що складає 995775,00 грн. та вартості квартири згідно висновку, що становить 835992,00 грн., він має право на стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 різниці, що становить 159783,00 грн.

Своїми діями відповідачі завдали йому також і моральної шкоди, яка проявляється в тому, що позичивши кошти відповідачам він довгий період часу змушений був звертатися за захистом своїх прав до суду.

Не зважаючи на те, що рішенням судів визнано за ним право на майно, але він в результаті цього, не отримав назад усіх своїх коштів.

В результаті таких дій відповідачів, він вже більше трьох років відбитий від звичайного ритму життя, в нього є безсоння, інколи влаштовує скандали в сім»ї, не може виконувати усі дії, які вчиняв колись.

Моральну шкоду він оцінює в розмірі 50000,00 грн., хоча розуміє, що дана сума є невеликою, але можливо така сума відшкодує йому моральні страждання, які він отримує вже на протязі трьох років. Саме ці наведені вище обставини змусили її звернутися з даним позовом в суд за захистом.

Представник позивача ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позову не визнала, просить відмовити в його задоволенні з підстав викладених в письмовому запереченні. Також суду подала Довідки про вартість майна, виготовлені суб»єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертно-оціночна компанія «Оцінка експерт-інформ».

Відповідач ОСОБА_3, в судове засідання не з»явився вкотре, не повідомивши причин неявки. Сторони не заперечували, щодо слухання справи у його відсутності.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до переконання, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до положень ст.4 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Матеріалами справи встановлено, що 06.04.2011 року позивач (ОСОБА_1.) позичив відповідачу (ОСОБА_2.) кошти в розмірі 398 300,00 (триста дев'яносто вісім тисяч триста) гривень, що по курсу комерційних банків України на час позичання коштів становило 35 000,00 (тридцять п'ять тисяч) Євро. З метою забезпечення виконання договору позики, 06.04.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки.

Предметом іпотеки за даною позикою було нерухоме майно, а саме: садовий будинок, шо знаходиться під АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 0,0922 га, кадастровий № НОМЕР_1, що знаходиться в садівничому товаристві «Здоров'я» в місті Дрогобичі Львівської області.

23.05.2014р. позивач (ОСОБА_1.) позичив ОСОБА_2 та її батькові ОСОБА_3 кошти в розмірі 995 775,00 (дев'ятсот дев'яності п'ять тисяч сімсот сімдесят п'ять) гривень, що по курсу НБУ на час позичання коштів становило 85 000,00 доларів США. 23 травня 2014 року з метою забезпечення виконання зобов'язання між позивачем та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки.

Предметом іпотеки за цим Договором було нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1, яка складається з трьох житлових кімнат та однієї кухні. Загальна площа квартири становить 111,9 кв.м., житлова площа - 77,3 кв.м.

Згідно умов вказаних вище Договорів іпотек, іпотекодавець вправі звернути стягнення на Предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавців в таких випадках: у разі не виконання чи неналежного виконання Основного зобов'язання. Іпотекодержатель має право на задоволення вимог шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки, що позивачем і було зроблено, а саме: Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.10.2015 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016р., було вирішено в рахунок погашення заборгованості: визнати за позивачем (ОСОБА_1.) право власності на садовий будинок, шо знаходиться під АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 0,0922 га, кадастровий № НОМЕР_1, що знаходиться в садівничому товаристві «Здоров'я» в місті Дрогобичі Львівської області та право власності на квартира АДРЕСА_1, яка складається з трьох житлових кімнат та однієї кухні. Загальна площа квартири становить 111,9 кв.м., житлова площа - 77,3 кв.м.

Позивач посилаючись на висновок про вартість майна станом на 17.06.2016 року, просить стягнути різницю між сумою боргу, і реальною вартістю майна.

Суд критично ставиться до висновків про вартість майна наданих сторонами, оскільки такі є суперечливими, а сторони клопотання про призначення експертизи не заявляли.

За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Разом з тим, позивачем не надано допустимих та належних доказів на підтвердження заявлених вимог, хоча обов'язок доказування і подання доказів закон покладає на позивача.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би його позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, а його доводи лише грунтуються на припущеннях, у зв»язку з чим не заслуговують на увагу.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови у задоволені позову за недоведеністю.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодження здоров'я.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди в користь позивача, суд не знаходить підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 212, 214 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення коштів - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя О.В Крамар