Єдиний унікальний номер 237/593/17 Номер провадження 22-ц/775/1781/2017
Головуючий 1 інстанції Медведський М.Д.
Категорія 45 Доповідач Санікова О.С.
У Х В А Л А

Іменем України

12 жовтня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Санікової О.С.

суддів Будулуци М.С., Канурної О.Д.

за участю секретаря Ситнік Д.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт-Павлівське» треті особи ОСОБА_2, Державний реєстратор Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування державної реєстрації договору

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 15 серпня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_3, просить скасувати рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 15 серпня 2017 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, - та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на незаконність рішення суду; апелянт вважає, що договори оренди земельних ділянок укладені відповідачем без належних повноважень, оскільки у п.п. «м» п. 6.2. статуту ТОВ «Еліт-Павлівське зазначено, що директор товариства укладає правочин або серію правочинів, які пов'язані спільним предметом з одним контрагентом на суму не більше ніж 200 000 грн.; угоди, договори, контракти на суму, що перевищує зазначену у цьому пункті, директор має право укладати виключно при отриманні згоди зборів учасників; відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення; апелянт також зазначає, що предметом даного судового розгляду є вимога про визнання недійсним договору, у зв'язку з чим посилається на положення ч.1 ст. 241, ч.2 ст. 203, ч.1 ст. 215, абз. 2 ч. 3 ст. 92 ЦК України та на підпункт 3.3 пункту 3 постанови Пленуму Вищого Господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними»; при цьому апелянт зазначає, що договір оренди укладено на суму більше ніж 200 000 грн., а відтак підписання цього договору є перевищенням визначених статутом товариства повноважень, оскільки згоди зборів учасників на укладення такого договору не було; всі докази: статут відповідача, копії договорів оренди та ін. були залучені судом до справи, але не були належним чином досліджені та не отримали належну правову оцінку.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим.

Позивач і його представник у судове засідання апеляційного суду не з'явились; про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (повістками та телефонограмами), про що свідчить заява представника позивача ОСОБА_3

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 позивачу належить на праві приватної власності земельна ділянка на підставі розпорядження голови Мар'їнської районної державної адміністрації № 28 від 14.02.2005 року загальною площею 9.55 га, розташована на території Павлівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером НОМЕР_2.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 126821 позивачу належить на праві приватної власності земельна ділянка на підстав розпорядження голови Мар'їнської районної державної адміністрації № 28 від 14.02.2005 року загальною площею 0.56 га, розташованої на території Павлівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером НОМЕР_3.

13.08.2016 року приватним нотаріусом Мар'їнського районного нотаріального округу Леоновим С.І. посвідчена довіреність, зареєстрована в реєстрі за № 2049, бланк серія НОМЕР_4, згідно якої ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 згідно усного договору доручення бути представником в усіх без винятку установах та підприємствах незалежно від форм власності на території України, в тому числі в органах земельних ресурсів, земельного кадастру, експертах, з питань пов'язаних з користуванням та управлінням вищезазначених земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

Згідно вказаної довіреності ОСОБА_1 наділив ОСОБА_2, зокрема, повноваженнями заключати від його імені і будь з ким договори оренди вказаних земельних ділянок на строк і на умовах на свій розсуд. Довіреність видана на три роки та дійсна до 13.08.2019 року.

На підставі вказаних повноважень ОСОБА_2 від імені та в інтересах позивача 01.11.2016 року були укладені з ТОВ «Еліт - Павлівське» договори оренди вказаних земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 строком на 10 років.

23.11.2016 року Державним реєстратором Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області Заєць Т.М. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право оренди земельної ділянки за ТОВ «Еліт - Павлівське» з кадастровим номером НОМЕР_2 строком на 10 років, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна від 17.01.2017 року.

15.12.2016 позивачем у приватного нотаріуса Мар'їнського районного нотаріального округу Леонова С.І. припинена дія довіреності від 13.08.2016 за номером у реєстрі нотаріальних дій 2049, бланк НОМЕР_4, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 15.12.2016 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх безпідставності; при цьому суд не погодився з доводами позивача про перевищення повноважень відповідача при укладанні договорів оренди, оскільки строк дії довіреності у 3 роки є лише строком дії повноважень повіреного та, відповідно, строком дії укладеного між позивачем та ОСОБА_2 усного договору доручення та не може розглядатися як обмеження повноважень повіреного на укладення договорів на строк, що не перевищує 3 роки, оскільки такі обмеження відсутні в тексті довіреності; більш того, в довіреності чітко вказано про повноваження повіреного укладати договори оренди на будь-яких умовах; твердження позивача про припинення існування Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області з моменту утворення Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області не відповідають чинному законодавству.

Такі висновки суду грунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

А згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 обґрунтував свої позовні вимоги положеннями статті 241 ЦК України, посилаючись на те, що договір оренди земельної ділянки вчинено його представником ОСОБА_2 за межами його повноважень, так як строк його повноважень з 13.08.2016 року, строком на три роки, до 13.08.2019 року, а він уклав правочин на 10 років, на що він його не уповноважував. Крім того, Указом Президента України від 28 вересня 2016 року №414/2016 було утворено Мар'їнську районну військово-цивільну адміністрацію Донецької області, а відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суб'єктами державної реєстрації прав є, зокрема, виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, отже в даному випадку, на думку позивача, з 30.09.2016 року перестала існувати Мар'їнська районна державна адміністрація Донецької області, а відповідно і немає державного реєстратора цієї адміністрації і він не міг приймати рішення щодо державної реєстрації, а тим більше реєструвати правочин, укладений представником за межами повноважень.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно і об"єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази в межах заявлених позовних вимог, що відповідає вимогам ст.ст. 212-214 та ст.11 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Проте, апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, зроблених відповідно до заявлених позовних вимог, а доводи, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, не є підставою для застосування положень частини 3 ст. 303 ЦПК України, оскільки викладені в них обставини не були предметом розгляду суду першої інстанції, оскільки з викладених в апеляційній скарзі підстав позовні вимоги не заявлялись.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303-304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 15 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді: