Справа № 185/5975/17
Провадження № 2/185/3328/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Павлоградська товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Павлоградська товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності, в якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0613 га, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Троїцьке, вул. 40 років Перемоги, 9, укладений 23 лютого 1996 року на Павлоградській товарній біржі, реєстраційний номер 2/81-НД, між нею з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони; визнати за нею право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0613 га, які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Троїцьке, вул. 40 років Перемоги, 9.

В обґрунтування пред'явленого позову позивач посилалася на те, що 23 лютого 1996 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0613 га, які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Троїцьке, вул. 40 років Перемоги, 9. Цей договір купівлі-продажу нерухомого майна був складений та зареєстрований Павлоградською товарною біржею 23 лютого 1996 року, реєстраційний номер 9/81-НД. Їй на руки був виданий договір купівлі-продажу нерухомого майна і в подальшому вона стала власником зазначеного будинку та земельною ділянки, зареєструвала дану угоду в КП Павлоградське МБТІ. Ними були виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, тобто вона прийняла майно та сплатила за нього відповідачу належну за договором грошову суму. Відповідач у свою чергу втратив інтерес до цього правочину та не бажає посвідчувати зазначений договір нотаріально.

Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяви про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі.

Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідач суду не надав. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно.

Представник третьої особи Павлоградської товарної біржі в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 т. 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. п. 1, 4 Договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного на Павлоградській товарній біржі 23 лютого 1993 року, продавець ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0613 га, які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Троїцьке, вул. 40 років Перемоги, 9 у ОСОБА_2 за 510 000 000 карбованців. Пунктом 5 даного договору засвідчено, що зазначений житловий будинок та земельна ділянка до цього часу нікому не продані, не подаровані, в спорі та під забороною не знаходяться.

Таким чином, сторони відповідно до вимог ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), яка діяла на час укладання вказаного договору, виконали вказану норму матеріального права та вимоги ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), яка діяла на час укладання договору, сторони повністю виконали угоду і в цьому випадку суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин 23 лютого 1996 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 48 Закону України "Про власність" від 07 лютого 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.

Статтею 49 вказаного закону передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 50 даного закону власник має право вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 встановлено, що позивач зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з 27 лютого 2004 року.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 10, 60, 131, 174, 210-215, 224-228 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Павлоградська товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності - задовольнити в повному обсязі.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0613 га, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Троїцьке, вул. 40 років Перемоги, 9, укладений 23 лютого 1996 року на Павлоградській товарній біржі, реєстраційний номер 2/81-НД, між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0613 га, які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Троїцьке, вул. 40 років Перемоги, 9.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційного порядку.

Суддя В.М. Бондаренко