печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

20 січня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фаркош Ю.А.,

при секретарі - Мудрак О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера І.А. у виконавчому провадженні №49420175 про визначення та виділ частки майна, що є спільною сумісною власністю по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець ВПВР ДДВС МЮ України Кошкер І.А. звернувся до суду в порядку ст.379 ЦПК України з вказаним поданням у виконавчому провадженні №49420175. Просить визначити та виділити частку боржника ОСОБА_3, у спільному майні подружжя, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 1308,3 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, яким останній володіє спільно з дружиною ОСОБА_4 В обґрунтування подання посилається на те, що в ході примусового виконання виконавчого листа №757/17997/14-ц виданого за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24.11.2014 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 25 174 863,39 грн. від представника стягувача надійшла заява про накладення арешту на вказане майно для подальшого належного виконання боржником своїх зобов'язань, оскільки як встановлено в ході виконавчого провадження будь-яке інше майно, на яке можливо звернути стягнення, у ОСОБА_3 відсутнє./а.с.57-81, 90-101, т.ІІ/

Старший державний виконавець ВПВР ДДВС МЮ України Кошкер І.А. в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник стягувача в судовому засіданні подання також підтримала та просила його задовольнити.

Представник боржника в судовому засіданні заперечувала проти задоволення подання, заперечення подала у письмовому виді.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження №49420175, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 379 ЦПК України - питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24.11.2014, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу в порядку регресу задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 25 174 863, 39 грн. суми боргу, 1 762 930,15 грн. 3% річних від суми основного боргу та 3654,01 грн. судові витрати.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.05.2015 вказане рішення Печерського районного суду м. Києва від 24.11.2014 року в частині стягнення 3% річних скасовано та ухвалене нове, яким відмовлено у задоволенні позову в цій частині, в решті рішення залишено без змін.

19.11.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №757/17997/14-ц, виданого 11.11.2015 Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 25 174 863, 39 грн. суми боргу та суму судового збору у розмірі 3654,01 грн.

Відповідно до ч.6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно ч.1, ч.2 ст.371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

В обґрунтування подання державний виконавець посилається на відсутність іншого майна у боржника.

Разом з тим, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржнику ОСОБА_3 належать на праві власності земельні ділянки у Київській області, які перебувають під іпотекою, даних про неможливість звернення стягнення на вказані земельні ділянки матеріали виконавчого провадження не містять.

Згідно вимог ЗУ «Про іпотеку» іпотека майна слідує за майном і не є перешкодою для задоволення за рахунок цього майна вимог інших кредиторів за умови згоди іпотекодержателя, дані, які б вказували на неможливість звернення стягнення на вказані земельні ділянки, зокрема відсутність згоди іпотекодержателя на їх відчуження, матеріали виконавчого провадження не містять.

Крім того, в матеріалах подання не міститься даних, які б давали підстави для висновку про можливість виділу в натурі частки із спільного майна, щодо якого подано подання.

Так, за змістом положень ст.ст.366, 371-372 ЦК України, ст.379 ЦПК України суд не просто визначає, а виділяє частину майна з метою подальшого звернення стягнення на неї, що має наслідком припинення права спільної сумісної власності подружжя.

За матеріалами справи, заінтересована особа дружина боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 як співвласник майна заперечує проти виділення в натурі частки із спільного будинку, що не оспорювали в судовому засіданні учасники, а відтак між сторонами наявний спір, який підлягає вирішенню судом.

Також суд надає оцінку тій обставині, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.04.2016, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.06.2016 у задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. про визначення та виділ частки майна, що є спільною сумісною власністю по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу в порядку регресу відмовлено.

Таким чином, подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 366, 371-372 ЦК України, ст.ст.208-210, 293, ст.379 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера І.А. у виконавчому провадженні №49420175 про визначення та виділ частки майна, що є спільною сумісною власністю по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу в порядку регресу, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.А. Фаркош