АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2893/17 Справа № 201/5111/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Дніпро

20 квітня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді : Ткаченко І.Ю.

Суддів: Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.

При секретарі: Григорєвій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на дії головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, заінтересована особа: ОСОБА_2, на бездіяльність державного виконавця

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, заінтересована особа ОСОБА_2, про зобовязання звернутися із заявою про відстрочення виконання рішення суду (а.с.2-8).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2017 року у задоволенні скарги Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» на дії головного державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, заінтересована особа ОСОБА_2, про зобовязання звернутися із заявою про відстрочення виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 201/5111/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення коштів - відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення скарги ПАТ КБ «Приватбанк», накладені ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2016 року - про заборону Державній виконавчій службі України () та будь-яким її правонаступникам та органам Державної виконавчої служби та їх правонаступникам, Національному банку України, ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», ПАТ «СІТІБАНК», ПАТ «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках», ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», ПАТ «Укрсоцбанк», ПАТ «Ощадний банк України», ПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ» вчиняти будь-які дії щодо накладення арешту на рахунки та кошти (грошові кошти) на рахунках, а також вчиняти будь-яке стягнення, примусове списання коштів (грошових коштів) за платіжними та іншими вимогами Державної виконавчої служби та її правонаступників з кореспондентських рахунків ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.113-115).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про її скасування (а.с.118-122).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд 1 інстанції виходив з того, що зобовязання державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби звертатися до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду діючим законодавством не передбачено, тим більше, що державний виконавець вже звертався із такою заявою до суду, реагуючи таким чином на клопотання банку у межах закону.

Колегія суддів погоджується з висновками суду 1 інстанції, які є обґрунтованими та відповідають нормам матеріального права й зроблені без порушень норм процесуального права.

Так, статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» від 24.03.1998 № 202/98-ВР, який діяв до 05.10.2016, визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення.

Дане положення кореспондується із вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 № 14, згідно з п. 10 якої при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

У відповідності до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Отже, згідно із вказаною нормою закону звернення державного виконавця до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду є його правом, а не обовязком.

Згідно із п. 7 вищевказаної постанови Пленуму суд не вправі зобовязувати державного виконавця чи іншу посадову особу державної виконавчої служби України до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За приписами ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою головного державного виконавця Жовтневого ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 14.04.2016 відкрито виконавче провадження ВП №50770054 на підставі виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 23.03.2016 про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 грошових коштів за депозитними договорами № SAMDNWFD100 від 24.12.2013 року та №SAMDNWFD900 від 24.12.2013 року (а.с. 4).

20.04.2016 ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Жовтневого ВДВС із заявою про відстрочення виконання даного рішення суду строком на один рік (а.с. 5-8).

На заяву банка надана відповідь 24.05.2016 № В11-8190, що згідно Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 373 ЦПК України сторони також мають право звернутися до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду. У звязку з тим, що боржником не було надано до відділу достатніх доказів щодо існування виняткових обставин, які ускладнюють та роблять неможливим виконання рішення суду, було запропоновано банку самостійно звернутися до суду з аналогічною заявою (а.с. 69).

30.09.2016 повторно надійшла заява ПАТ КБ «Приватбанк», в якій банк зазначив, що існують виняткові обставини, які ускладнюють виконання рішення суду та не залежать від волі боржника. До заяви додано копію ухвали апеляційного суду Черкаської області, яка набрала законної сили по справі № 22-ц/793/1024/2016, якою встановлено виняткові обставини щодо ПАТ КБ «Приватбанк», які ускладнюють виконання рішення суду, яке входить до складу зведеного виконавчого провадження ВП № 11355726, до якого приєднано ВП № 50770054 (а.с. 70-75)

На підставі даної заяви державний виконавець 04.10.2016 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою ПАТ КБ «Приватбанк» про відстрочку виконання рішення суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2016 у її задоволенні відмовлено.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що згідно із вказаними нормами закону звернення державного виконавця до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду є його правом, а не обовязком, яким по даній справі він вже скористався, а тому доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали суду є необґрунтованими.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає нормам процесуального права та постановлена у відповідності з нормами матеріального права і відсутні передбачені ст. 312 ЦПК України підстави для її скасування або зміни.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Судді: