Справа № 159/3646/17
Провадження № 2-з/159/7/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участі секретаря - Бакай Л.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача у справі ОСОБА_2, суму боргу за договором позики, укладеним між позивачем та відповідачем 27 березня 2015 року на загальну суму 434000,00 грн.

27 вересня 2017 року позивач ОСОБА_3звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема прохає суд передати на відповідальне зберігання йому належний ОСОБА_2 на праві власності транспортний засіб марки «VOLVO» н.з.НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KOGEL» н.з.НОМЕР_2. В обґрунтування заяви позивач вказує, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом передачі даного автомобіля може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по справі, оскільки вказаний транспортний засіб може бути відчужений відповідачем.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заяву підтримав повністю і прохає її задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти задоволення заяви.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що заява про забезпеченню позову безпідставна і задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви ОСОБА_3, предметом спору є неповернення йому ОСОБА_2 грошової позики, а не транспортного засобу - автомобіля «VOLVO» н.з.НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KOGEL» н.з.НОМЕР_2.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України підставою забезпечення позову є можливість утруднення чи неможливість у майбутньому виконання рішення суду. Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 152 ЦПК України. Одним з передбачених цією нормою способом забезпечення позову є передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам (пункт 7).

Згідно ч. 7 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

При цьому позивач має довести суду, що саме такий спосіб є доцільним, а також надати гарантії збереження майна іншими особами до вирішення справи.

Із аналізу вищенаведених норм закону випливає, що матеріально - правові відносини, що виникають у зв'язку з передачею на зберігання речі, яка є предметом спору, регулюються загальними положеннями про договір зберігання та ч.2 ст.976 ЦК України.

Зберігачем у цьому разі може бути особа, призначена судом, або особа, визначена за домовленістю сторін, між якими є спір. Однак, це не може бути учасник відповідного спору, тобто зберігач має бути незацікавленою у вирішенні спору особою. Річ передається на зберігання іншій особі за її згодою, якщо інше не встановлено законом. Оскільки наразі законом не встановлено винятків із цього правила, передача особі речі на зберігання здійснюється виключно за згодою зазначеної особи. Зберігач зобов'язується повернути річ, яка є предметом спору, особі, визначеній за рішенням суду або за погодженням усіх сторін, між якими виник спір, а в разі зберігання речі, на яку було накладено арешт державним виконавцем, припинення зберігання здійснюється за постановою державного виконавця.

Отже, заходи забезпечення позову, шляхом передачі спірного автомобіля, що не є предметом спору, на відповідальне зберігання саме ОСОБА_3 не відповідають положенням ст. 976 ЦК України. За ч. 7 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, а не стороні по справі.

Відповідно до п. 4 Постанови пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про підставність заяви про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

На підставі наведеного, керуючись ст. 151,153 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в :

У задоволені заяви про забезпечення позову ОСОБА_3 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, шляхом передачі на зберігання транспортного засобу позивачу, відмовити.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали - протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:В. О. Лесик