АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2042/2-н-437/11
Провадження № 22-ц-/790/5161/17 Головуючий І інстанції: Бєссонова Т.Д.
Категорія: інші Доповідач: Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 липня 2017 року по справі за скаргою Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства на дії старшого державного виконавця Ізюмського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Євтєєвої М.А. про визнання дій неправомірними, зобов'язання прийняти до виконання судовий наказ про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення та розпочати примусове виконання,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 року Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

В обґрунтування скарги посилались на те, що 20.04.2011 року видано судовий наказ № 2042/2-н-437/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ІКВВКП заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 953,55 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 30 грн. Судовий наказ № 2042/2-н-437/11 неодноразово передавався на виконання ВДВС, про що свідчать відмітки на судовому наказі. Кожного разу виконавче провадження відкривали та згодом припиняли у зв'язку з відсутністю у боржника майна.

27.06.2017 року старшим державним виконавцем Ізюмського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Харківській області Євтєєвою М.А. повернуто ІКВВКП судовий наказ № 2042/2-н-437/11 стягувачу без прийняття до виконання у зв'язку з відсутністю у виконавчому документі дати народження боржника.

Справа розглянута у відсутність сторін.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06.07.2017 року скаргу задоволено. Ухвалено визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Ізюмського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Харківській області Євтєєвої М.А. щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Зобов'язано старшого державного виконавця Євтєєву М.А. прийняти до виконання судовий наказ № 2042/2-н-437/11, виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 20.04.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ІКВВКП заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 953 грн.55 коп. та витрат на ІТЗ в сумі 30 грн. та

розпочати примусове виконання судового наказу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Ізюмський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Харківській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою відмовити в задоволені скарги в повному обсязі. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції дійшов висновку, що державним виконавцем не було дотримано вимог Закону України "Про виконавче провадження", а відтак його дії є неправомірними.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Встановлено, що 20.04.2011 року видано судовий наказ № 2042/2-н-437/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства (ІКВВКП) заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 953,55 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 30 грн.

Судовий наказ № 2042/2-н-437/11 неодноразово передавався на виконання ВДВС. Проте кожного разу виконавче провадження відкривали та згодом закривали у зв'язку з відсутністю у боржника майна.

15.06.2017 року Ізюмським комунальним виробничим водопровідно-каналізаційним підприємством (ІКВВКП) до Ізюмського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Харківській області направлено заяву про відкриття виконавчого провадження вих. № 697 від 15.06.2017 року згідно судового наказу № 2042/2-н-437/11 виданого Ізюмським міськрайонним судом Харківської області.

27.06.2017 року старшим державним виконавцем Ізюмського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Харківській області Євтєєвою М.А. повернуто ІКВВКП судовий наказ № 2042/2-н-437/11 стягувачу без прийняття до виконання у зв'язку з відсутністю у виконавчому документі дати народження боржника.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначають повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Разом із тим, згідно п. 3 ч. 3 ст. 11 цього Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, з метою захисту інтересів стягувача, одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Відтак відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Вказаний висновок повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного суду України від 24 червня 2014 року по справі №6-62цс14.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів, повно та всебічно досліджених судом першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суду відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області - відхилити.

Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді