Справа № 589/5228/16-ц
Провадження № 2/589/351/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2017 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді Литвинко Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Афанасенко Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шостка Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами тривалий час виникають суперечності з приводу поглядів на подружнє життя, використання спільного бюджету та виховання дитини. Вважає, що шлюб фактично розпався, любов та повага між подружжям відсутня.

Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та прохав розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання зявився, пояснила, що заперечує проти позову, бажає зберегти сімю.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши відповідача, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного.

Згідно свідоцтва про шлюб, 15 червня 1991 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шосткинського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 346, зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на «Лещенко».

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно зі ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, тобто шлюб повинен ґрунтуватися виключно на принципах добровіності.

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам один одного та інтересам дитини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами фактично припинені, оскільки під час подружнього життя між ними постійно виникають и сварки та суперечки, внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя, використання спільного бюджету та виховання дитини. Спільне господарство сторонами не ведеться, любов та повага між ними відсутня.

Зокрема підтвердженням даних висновків суду є пояснення відповідача, яка хоча і заперечувала проти задоволення позову, однак зазначила, що її чоловік живе окремо, не спілкується з дітьми, на її думку веде не нормальний спосіб життя та є неадекватною людиною. Будь-яких переконливих доводів щодо необхідності збереження шлюбу відповідач не навела.

Крім того, судом надавався сторонам строк для примирення, однак сторони не примирися.

Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не мають наміру зберігати шлюб і причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими та відповідачем не спростовані, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, а тому шлюб між сторонами підлягає припиненню шляхом його розірвання.

Відмова в розірванні шлюбу буде примушенням позивача до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 24, 105, 110, 112 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2, зареєстрований 15 червня 1991 року Відділом РАГС Шосткинського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 346.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, які не були присутніми під час проголошення рішення суду, протягом цього строку з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. У разі оскарження рішення, якщо воно не було скасованим, воно набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_5