АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 621/669/17 Головуючий 1 інстанції Овдієнко В.В.
Провадження № 22ц/790/4043/17 Доповідач: Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, третя особа Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, третя особа Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії, інвалідом 2 групи. З 26 вересня 1986 року по 11 жовтня 1986 року вона була направлена безпосередньо до УРСу Чорнобильської АЕС. В 2001 році стан її здоров'я погіршився, вона звернулася до лікарів, які встановили наявність в неї цілої низки захворювань пов'язаних з виконанням роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. В Україні з 1993 року діє Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року, який визнав військовослужбовців, цивільних, яких через військкомати направляли до зони лиха, інвалідами війни. Одночасно стаття 7 цього Закону визначила, що до інвалідів війни належать особи з числа працівників, які стали інвалідами внаслідок каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини. Виник спір щодо тлумачення змісту цієї статті, який був вирішений Верховною Радою України в 2004 році шляхом внесення змін до Закону, якими були прирівняні до інвалідів війни всі ліквідатори, залучені до формувань Цивільної оборони. Таким чином, вона з моменту отримання відповідачем довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності внаслідок виконання робот з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС має статус інваліда війни та повинна отримати відповідне посвідчення. Проте, їй було відмовлено Управлінням праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області у виданні такого посвідчення, рекомендовано надати довідку невідомої форми про зарахування до формувань цивільної оборони.

У зв'язку з цим, просила суд встановити факт того, що на неї поширюється статус інваліда війни.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11 травня 2017 року позов задоволено, встановлено факт того, що на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інваліда ЧАЕС 2 групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС 1986 року, поширюється статус інваліда війни.

В апеляційній скарзі Управління соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції, просили розглянути справу у відсутності представника апелянта.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи належним чином. ОСОБА_1 надала до суду заперечення на апеляційну скаргу, просила судовий розгляд проводити у її відсутності через тяжкий стан її здоров'я. Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області в апеляційній скарзі також зазначили про розгляд справи у відсутності представника апелянта.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності внаслідок професійного захворювання, викликаного аварією на ЧАЕС, встановлено статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.2).

Для отримання посвідчення «інваліда війни» позивачка звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, однак посвідчення «інваліда війни» їй не видано, роз'яснено порядок набуття статусу інваліда війни і видачі відповідного посвідчення та зазначено, що для його отримання необхідно звернутися до Центру адміністративних послуг, створеного при районній державній адміністрації (а.с.4).

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що вона фактично просила встановити їй статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення на підставі встановленого статусу громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з вимогами статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень, владних управлінських функцій, зокрема на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Із роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3 вбачається, що відповідно до статей 15,16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст.17), Господарським процесуальним кодексом України (ст.ст.1,12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних судів, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по друге, суб'єктивний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Аналізуючи наведені норми права, слід зробити висновок, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти, зокрема, про встановлення належності до ветеранів та інвалідів війни, оскільки такі факти встановлюються не в судовому порядку, а в порядку, визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту».

Обов'язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є наявність у особи інвалідності, наявність доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони (наказ або розпорядження щодо залучення позивачки до складу формувань Цивільної оборони) та отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, оскільки спір є публічно - правовим, Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області є суб'єктом владних повноважень, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Проте, у разі відмови відповідного органу у встановленні особі статусу «інваліда війни» за наявності всіх необхідних документів, які зазначені в Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, неповно дослідивши обставини справи, зокрема, не з'ясувавши характер правовідносин, які виникли між сторонами, не надавши належну оцінку доказам у справі, дійшов помилкового висновку щодо задоволення позову.

За положеннями частини 1 статті 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 205 Цивільного процесуального кодексу України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, рішення суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, п.4 ч.1 ст.307, ст. 310, ст.313, п.3 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області - задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 травня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, третя особа Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді