Справа №487/1135/17 22.05.2017 22.05.2017 22.05.2017
Провадження №22-ц/784/1191/17
Справа № 487/1135/17
Провадження №22-ц/784/1191/17 Суддя по 1 інстанції Біцюк А.В.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Рішення

Іменем України

22 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю:

- представника відповідача ПАТ «УкрСиббанк» - ОСОБА_2,

- представника відповідача ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2017 року ухвалене за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк»), Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про визнання кредитного договору припиненим, визнання незаконними дії, зобов'язання вчинити певні дії та припинення поруки,

встановила:

09 грудня 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 через свого представника ОСОБА_7 пред'явили зустрічний позов до ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «Дельта Банк» про визнання кредитного договору припиненим, визнання незаконними дії, зобов'язання вчинити певні дії та припинення поруки.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2017 року зазначений зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Наступною ухвалою того ж суду від 10 лютого 2017 року позовні вимоги за первісним позовом із зустрічними роз'єднані у самостійні провадження.

Позивачі зазначали, що 15 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 120 000 дол. США, що еквівалентно на момент укладання договору 606 000 грн., строком до 15 листопада 2028 року з процентною ставкою 11,9 % річних. Щомісячний ануїтетний платіж складав 1 300 дол. США.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, того ж дня між АКІБ «УкрСиббанк» та окремо з кожним із поручителів ОСОБА_6 і ОСОБА_5 укладені договори поруки № 151050 і №151044.

15 листопада 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 також уклали договір іпотеки нерухомого майна, за яким останній передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру за адресою: м. Миколаїв, провулок Блюхера, 13.

-2-

Позивачі зазначали, що із січня 2009 року позичальник припинив виконання своїх зобов'язань за договором та його звернення до банку щодо перенесення термінів сплати кредитних коштів залишені без задоволення.

У вимозі від 14 червня 2010 року про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ «УкрСиббанк» змінив строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором. Тому, на думку позивачів, кредитний договір припинив свою дію та згідно положень ст.ст. 530, 631, 610 ЦК України банк втратив право в подальшому нараховувати проценти, пеню та інші штрафні санкції. До того ж, зобов'язання за договорами поруки припинилися згідно положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки позов до поручителів пред'явлено до суду лише 18 квітня 2011 року.

Посилаючись на припинення зобов'язань за кредитним договором та договорами поруки, позивачі просили визнати припиненим кредитний договір з 15 липня 2010 року, незаконними дії ПАТ «УкрСиббанк» щодо нарахування процентів, штрафу, пені з 15 липня 2010 року та незаконними дії ПАТ «Дельта Банк» щодо нарахування процентів, штрафу, пені з 08 грудня 2011 року, зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» перерахувати стягнуті грошові кошти після зміни строку дії кредитного договору (з 14 червня 2010 року) на тіло кредиту та визнати договори поруки припиненими.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2017 року позов задоволено частково. Визнано договір поруки № 151050 від 15 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСибанк», правонабувач - ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_6, таким, що припинив свою дію. Визнано договір поруки № 151044 від 15 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСибанк», правонабувач - ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_5, таким, що припинив свою дію. У задоволенні решти вимог позивачів відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_5 судовий збір по 551 грн. 20 коп. кожній.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неприпинення поруки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з підстав, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення в цій частині змінити та ухвалити нове рішення, яким відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог до ПАТ «Дельта Банк». В іншій частині рішення суду не оскаржується.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивачів ОСОБА_7, посилаючись на необґрунтованість її доводів в оскарженій частині рішення суду, просила скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання кредитного договору припиненим, визнання незаконними дії та зобов'язання вчинити певні дії, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та безпідставності. І з цим висновком суду сторони погодились та рішення в цій частині не оскаржували.

Водночас, задовольняючи позовні вимоги про припинення поруки, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання за договорами поруки припинилися згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

-3-

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З аналізу змісту статей 1050,1054 та 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що в разі зміни кредитором строку виконання основного зобов'язання, шляхом направлення боржнику вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та інших платежів, а договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, для пред'явлення вимоги поручителю обчислюється від дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника.

Судом установлено, що 15 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 120 000 дол. США, що еквівалентно на момент укладання договору 606 000 грн., строком до 15 листопада 2028 року з процентною ставкою 11,9 % річних. Щомісячний ануїтетний платіж складав 1 300 дол. США. Того ж дня, на забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором, АКІБ «УкрСиббанк» уклало з кожним із поручителів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 окремі договори поруки, за якими останні (кожна окремо) виступила поручителем і зобов'язалася нести солідарно з ОСОБА_4 відповідальність за виконання останнім зобов'язань за кредитним договором. Пунктом 3.1. договорів поруки сторони передбачили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором. 15 листопада 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 також уклали договір іпотеки нерухомого майна, за яким останній передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру за адресою: м. Миколаїв, провулок Блюхера, 13. Взяті на себе обов'язки Банк виконав у повному обсязі, надавши кредит ОСОБА_4 В той же час, внаслідок невиконання останнім взятих на себе зобов'язань, станом на 08 червня 2010 року виникла заборгованість у розмірі 137 075, 46 дол. США.

Згідно з п. 5.3. кредитного договору банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів, передбачених договором, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником умов кредитного договору. Пунктом 12.1 кредитного договору встановлено, що сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених умовами договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день, з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку.

Пунктом 2.2. договорів поруки, сторони цього договору погодили, що у випадку невиконання позичальником перед кредитором грошових зобовязань, зазначених в кредитному договорі, кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обовязковими до виконання поручителем на 10 робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом).

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з порушенням позичальником строків повернення кредиту та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 5.5. кредитного договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 14 червня 2010 року

-4-

боржнику та поручителям вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів протягом 31 дня з дати її отримання (а.с. 86-88).

Вказані вимоги отримані позичальником та поручителями 17 червня 2010 року і 21 червня 2010 року відповідно, та залишені без задоволення (а.с.88). При цьому, як вбачається з повідомлення про вручення та пояснень позивачів, вищезазначені вимоги поручителі отримали 21 червня 2010 року. Іншого матеріали справи не містять. Тому посилання ПАТ «Дельта Банк» в апеляційній скарзі на те, що направлення листів банком не можуть бути належними та допустимими доказами отримання вимог поручителями є безпідставними.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким ПАТ «УкрСиббанк» продало (відступило) ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитами щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Як встановлено, договорами поруки не визначено строк, після якого порука припиняється, оскільки умовами цих договорів встановлено, що вони діють до повного припинення усіх зобов'язань боржника за основним договором (п. 3.1 договорів поруки).

Умови договору поруки про його дію до повного припинення усіх зобов'язань боржника, не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

За таких обставин, у позивача як кредитора виникло право пред'явити вимогу до поручителів починаючи з 18 липня 2010 року, протягом наступних шести місяців, тобто до 18 січня 2011 року. Як вбачається з матеріалів справи, позов про дострокове повернення кредиту та усіх нарахованих винагород банком предявлено до поручителів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спільно з позичальником лише 11 квітня 2011 року, тобто з пропуском визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України строку (а.с.142 144).

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що останній щомісячний платіж боржник здійснив 29 травня 2009 року. У звязку з тим, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припинилася і в частині наступних щомісячних платежів щодо повернення грошових коштів поза межами шестимісячного строку

Оскільки вимоги були заявлені до поручителів більше ніж через шість місяців після настання строку виконання основного зобов'язання, то колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що у силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припинилась, що є підставою для задоволення позовних вимог про припинення поруки.

Більш того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2017 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з ОСОБА_4 Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів суди виходили з того, що поруки за договорами поруки від 15 листопада 2007 року є припиненими відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Разом з тим, обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказували на відсутність підстав для стягнення з них, як поручителів, заборгованості за кредитним договором в силу припинення поруки з підстав, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України.

-5-

На думку колегії суддів, права поручителів підлягають судовому захисту за їх позовом шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки, як вказав суд.

За таких обставин, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, оскаржуване рішення слід змінити в частині вирішення вимог про припинення поруки, з викладення його резолютивної частини в новій редакції.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував правову позицію Верхового Суду України викладену у постанові від 29 червня 2016 року у справі № 6-272 цс 16, не заслуговують на увагу, оскільки в цій справі до пред'явлення позову до боржника та поручителя банк строк виконання основного зобов'язання не змінював відповідно до кредитного договору, тоді як у даній справі кредитором до пред'явлення позову до боржника та поручителів було змінено (встановлено) відповідно до кредитного договору строк для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Отже, у справах наявні різні фактичні обставини. Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди представника відповідача ПАТ «Дельта Банк» з висновком суду першої інстанції (оскаржуваної частини рішення) з їх оцінкою.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось, а тому не є предметом апеляційного перегляду.

Керуючись ст.ст. 303, 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2017 року змінити в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про припинення поруки, виклавши в цій частині його резолютивну частину в наступній редакції.

Визнати поруку ОСОБА_5 за договором поруки від 15 листопада 2007 року № 151044, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, припиненою.

Визнати поруку ОСОБА_6 за договором поруки від 15 листопада 2007 року № 151050, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, припиненою.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: О.І. Галущенко

ОСОБА_9