Провадження № 22-ц/783/293/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шеремети Н.О.

секретаря: Симця В.І.

за участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта», про визнання неналежним виконання приватним нотаріусом своїх обовязків при вчинення ним нотаріальних дій,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 15 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що приватний нотаріус ОСОБА_4 посвідчуючи договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 31.07.2009р., не виконала вимоги ст. 43 Закону України «Про нотаріат» та неналежно встановила особи усіх учасників цивільних відносин і як наслідок вчинила нотаріальну дію щодо гр. ОСОБА_6 та невстановленої особи, яка підписала вказаний договір купівлі-продажу замість померлої гр. ОСОБА_7 Вказує, що нотаріус не вчинила жодної реальної дії з перевірки справжності паспорту (перевірку печатки та рельєфного відбитка, огляд паспорту (фотокартки) в косих променях світла і на просвіт та ін..). Посилаючись на те, що винними діями нотаріуса їй була завдано матеріальної і моральної шкоди, позивачка просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з таких підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч.1 ст. 303 ЦПК України).

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає сумнів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про нотаріат» шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса, відшкодовується в повному розмірі.

Відповідно до матеріалів справи, позивачка обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням приватним нотаріусом ОСОБА_4 обов»язків при посвідченні договору купівлі-продажу, за яким ОСОБА_7 продала ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2, який рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18.01.2011 року було визнано недійсним.

Протиправною поведінкою слід вважати таку поведінку нотаріуса, яка порушує імперативні норми права, визначені державою у законодавчих актах, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат».

Обовязок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч.3 ст. 49 Закону «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови у її вчиненні.

Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закон «Про нотаріаті», не є вичерпним.

Відповідно до п.13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України 2004 року, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Інструкція) при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які особисто звернулися за вчиненням нотаріальних дій.

Установлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які унеможливлюють будь-які сумніви щодо особи громадянина (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, але не є громадянином України, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем

роботи фізичної особи).

Згідно з п.22 Інструкції нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем.

Довідка з місця проживання не входить до визначеного Законом України «Про нотаріат» та Інструкцією переліку документів, що посвідчують особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що при укладенні договору купівлі-продажу квартири нотаріус ОСОБА_4 витребувала та отримала усі необхідні правовстановлюючі та підтверджуючі документи. Вказані документи, як зазначила ОСОБА_4 містили усі наявні ознаки захисту і не викликали сумніву щодо їх справжності, були подані особисто особою, яка назвалася ОСОБА_7

Доказів того, що відповідачу достеменно було відомо на час посвідчення договору купівлі-продажу квартири від 31.07.2009 року, що паспорт на ім»я ОСОБА_7 був підроблений, позивачем суду не надано.

Відтак районний суд, встановивши, що нотаріусом не було порушено Закон України «Про нотаріат» та Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, прийшов до вірного висновку про недоведеність позивачем того, що дії відповідача були неналежними, та відсутність підстав для стягнення матеріальної та моральної шкоди, як похідних вимог.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення відповідає матеріалам справи, доказам, нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: