У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу МаринецьОксана Сергіївна про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати виконавчий напис № 63 від 27 січня 2016 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтовано тим, що 12 вересня 2012 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») було укладено кредитний договір № 50005950 про надання споживчого кредиту у розмірі 231 399 грн 95 коп. зі сплатою 9,9 % річних на 60 місяців. В забезпечення указаного кредитного договору 14 жовтня 2012 року з відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно якого позивач передав в заставу свій автомобіль АUDІ А6, держаний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 355 999 грн 97 коп. 27 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. було вчинено виконавчий напис № 63 на підставі договору застави транспортного засобу. Позивач вказував, що зазначений виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням норм чинного законодавства, так як нотаріусом належним чином не було з'ясовано безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом. Кредитором не надсилалася вимога про усунення порушення, забезпеченого заставою зобов'язання та не була здійснена реєстрація в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Також позивач вказував, що не погоджується із сумою боргу, оскільки обґрунтований розрахунок заборгованості відповідачем не надавався та зазначав, що в повному обсязі документи на підтвердження безспірності заборгованості перед відповідачем нотаріусу не надавалися, тому були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу МаринецьО.С., вчинений 27 січня 2016 року, зареєстрований у реєстрі за № 63 про звернення стягнення на транспортний засіб марки AUDI, модель А6, рік виробництва 2012, держаний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ТОВ «Порше Мобіліті» просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі ст. 589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Пунктом 1.1. глави 16 визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно з п.1.2 глави 16 Розділу ІІ Порядку перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. п. 3.1, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку встановлено, що по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 24, 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12 вересня 2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено кредитний договір № 50005950, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 231 399 грн 95 коп., що еквівалентно 28 532,67 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,90 % річних строком на 60 місяців.

Відповідно до п.1.3.1. загальних умов кредитування, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначеному у гривні на день укладення на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією (ТОВ «Проше Мобіліті») рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі.

Пунктом 1.4.3 вказаних умов визначено, що до 10 числа кожного місяця компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до графіка погашення кредиту. Уразі якщо позичальник не отримав рахунок для сплати чергового платежу, позичальник не пізніше ніж за три робочих дні до настання відповідного строку сплати платежу у повернення кредиту звертається до компанії за рахунком, в якому визначається розмір платежів у повернення кредиту.

В п.3.1 умов зазначено, що позичальник має право в будь-який час повернути достроково кредит та додатковий кредит у повному обсязі або у частині. Для цього позичальник зобов'язаний звернутись до компанії не пізніше ніж за 20 календарних днів до запланованого дня повернення та отримати від компанії відповідний рахунок для сплати (включаючи суму дострокового погашення проценти і комісії). Разом із рахунком позичальник отримує від компанії новий графік погашення кредиту. Такий графік погашення кредиту вважається погодженим позичальником та набирає чинності з моменту отримання коштів від позичальника на підставі зазначеного рахунка.

Як убачається із графіку погашення кредиту від 12 вересня 2012 року, що є невід'ємною частиною кредитного договору, позивач зобов'язувався щомісячно погашати кредит в сумі 4 905 грн 17 коп., що еквівалентно 604,83 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 18 вересня 2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено договір застави транспортного засобу № 50005990, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саприкіним В.М. та зареєстрований у реєстрі за № 1571, за умовами якого ОСОБА_4 передав ТОВ «Порше Мобіліті» в заставу належний йому транспортний засіб марки AUDI А6, тип транспортного засобу-легковий сєдан-В, державний номерний знак НОМЕР_1.

Як вбачається із п.1.3 договору застави заставою за цим договором забезпечуються вимоги заставодержателя за кредитним договором № 50005950 від 12 вересня 2012 року з додатками (загальні умови кредитування та графік погашення кредиту), які є невід'ємними частинами, укладеного між сторонами кредитного договору.

Згідно з п.2.1.1 договору застави у разі невиконання заставодавцем зобов'язань за договором, зазначеним в пункту 1.3. цього договору, заставодержатель має право задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги у порядку, зазначеному у розділі 5 цього договору, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання предмету застави та його реалізацію.

Розділом 5 вищевказаного договору визначено, що задоволення вимог заставодержателя здійснюється шляхом добровільної передачі предмета застави у власність заставодержателя та шляхом звернення стягнення на предмет застави.

18 вересня 2014 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено договір про внесення змін /додаткова угода № 1 до кредитного договору № 50005950 від 12 вересня 2012 року, предметом якої було надання ОСОБА_4 додаткової суми кредиту у сумі еквівалентній 7 111,23 доларів США, що на дату укладення даного договору становило 96 001 грн 61 коп. з цільовим призначенням додаткового кредиту: сплата страхових платежів відповідно до договору страхування № 245002/4098/0000737 від 18 вересня 2014 року, укладеного позичальником з ПрАТ СК «Уніка» на виконання умов кредитного договору.

Згідно графіку погашення кредиту від 19 вересня 2014 року, що є невід'ємною частиною кредитного договору, позивач зобов'язувався щомісячно погашати кредит в період з 15 жовтня 2012 року по 15 вересня 2014 року в еквіваленті 604,83 доларів США, а в період з 15 жовтня 2014 року по 15 вересня 2017 року в еквіваленті 803,99 доларів США.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_4 умов кредитного договору, 16 листопада 2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило йому вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором.

Вказана вимога позивачу вручено не була, що підтверджується копією поштового відправлення з відміткою за закінченням терміну зберігання.

27 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 63 про звернення стягнення на транспортний засіб марки AUDI, модель А6, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2, рік виробництва 2012, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4

За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного транспортного засобу, запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» за період з 16 вересня 2015 року по 16 листопада 2015 року у розмірі: 297 647 грн 82 коп. - дострокове повернення невиплаченої суми кредиту, 40 117 грн 17 коп. - несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу), 1 884 грн 28 коп. - штрафні санкції за вимоги щодо сплати, 46 279 грн 99 коп. - штраф в розмірі 20 % від суми кредиту за порушення терміну дострокового повернення кредиту на вимогу компанії до суми заборгованості, що разом становить 385 929 грн 26 коп.

Як вбачається із копії нотаріальної справи за спірним виконавчим написом, відповідачем нотаріусу подавались наступні документи: заява про вчинення виконавчого напису, вимога від 16 листопада 2015 року щодо дострокового повернення кредиту, договір застави транспортного засобу від 18 вересня 2012 року, дві зведені облікові виписки з рахунку клієнта від 16 листопада 2015 року та від 21 січня 2016 року, поштове відправлення та сім рахунків-фактур.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно виходив із того, що подані ТОВ «Порше Мобіліті» нотаріусу документи не підтверджують безспірність заборгованості ОСОБА_4

Також суд першої інстанції правильно врахував, що в матеріалах справи відсутні докази реєстрації ТОВ «Порше Мобіліті» у Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та направлення на адресу ОСОБА_4 письмового повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання.

Крім того, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису не було перевірено безспірність вимог ТОВ «Порше Мобіліті», порушено вимоги Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про заставу», вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив у повному обсязі доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи про те, що для вчинення виконавчого напису заявником були надані нотаріусу всі необхідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості позивача були предметом розгляду апеляційного суду та їм надана належна правова оцінка.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г. Іваненко

А.В. Маляренко