Справа № 298/1173/17
Номер провадження 2/298/349/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого - судді Тарасевича П.П.,

при секретарі судового засідання Брітовій Е.А.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача Ільчука І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Великий Березний цивільну справу за поданим в інтересах неповнолітніх дітей-сиріт: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 позовом ОСОБА_1 до Костринської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, третіх осіб, без самостійних вимог: Сектора державної реєстрації Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області, Органу опіки та піклування Великоберезнянської РДА, про визнання права спільної власності на житловий будинок за законом,

ВСТАНОВИВ:

В позові йдеться про те, що відповідно до розпорядження голови Великоберезнянської РДА № 213 від 28.11.2014 р. неповнолітнім ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Пізніше на підставі розпоряджень голови Великоберезнянської РДА №№ 118, 137 від 09.07.2015 р., 27.08.2015 р. було створено дитячий будинок сімейного типу на базі родини ОСОБА_1 та передано неповнолітніх ОСОБА_3 на виховання та спільне проживання до цього дитячого будинку. В позові позивач зазначила, що біологічним батьком дітей є померлий ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_8, з яким мати дітей ОСОБА_9 проживала в цивільному шлюбі в будинку діда ОСОБА_8 - ОСОБА_10 в АДРЕСА_1. Спадкодавець ОСОБА_10 за час свого життя не склав заповіту, спадкоємців першої черги немає, єдиним спадкоємцем другої черги є рідний брат забудовника ОСОБА_10 - ОСОБА_11, який відмовився від прийняття спадщини на користь неповнолітніх дітей-сиріт ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (праправнуків ОСОБА_10). Позивач ОСОБА_1 просить визнати право спільної власності за неповнолітніми дітьми-сиротами: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як спадкоємцями за законом, право власності на зазначене нерухоме майно (в порядку спадкування) в рівних частках.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник Ільчук І.М. заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, подала заяву про розгляд справи без їхньої участі.

Представники третіх осіб без самостійних вимог також в судове засідання не з'явилися, подали зави про розгляд справи без їхньої участі, не заперечили проти задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з підстав, передбачених ч.4 ст.206 ЦПК України, виходячи з наступного.

З виданого Виконавчим комітетом Костринської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 11.08.2013 р. вбачається, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_8

З повідомлення начальника Великоберезнянського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ в Закарпатській області Ревай О.І. від 05.12.2017 р. № 1869/14.2-24 вбачається, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 (складений виконкомом Костринської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області актовий запис про смерть № 4 від 25.01.2012 р.); ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 (складений виконкомом Костринської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області актовий запис про смерть № 16 від 18.10.2016 року), а отже з моменту смерті зазначеного спадкодавця відкрилася спадщина на усе належне померлому під час життя майно згідно ст.1220 ЦК України.

З виданої Костринською сільською радою довідки № 246/02-07 від 21.06.2017 р. вбачається, що після смертей ОСОБА_10 2012 року, ОСОБА_8 2013 року та ОСОБА_12 2016 року в будинку АДРЕСА_1 ніхто не прожаває. Родичі померлих із заявами про оформлення права власності на спадкове майно в сільську раду не зверталися.

Разом з цим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Великоберезнянського районного державного нотаріального округу Гончар Т.М. від 09.08.2017 року № 103/01-16, представнику позивача - адвокату Ільчук І.М. було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок, не був зареєстрований у встановленому законодавством порядку та відповідно право власності на вказаний житловий будинок у ОСОБА_10 (померлого) не виникло.

З повідомлення сільського голови Сегеди І.С. № 225/02-07 від 31.05.2017 року вбачається, що згідно погосподарської книги головою дворогосподарства за адресою АДРЕСА_1 був померлий 2012 р. ОСОБА_10. На момент смерті ОСОБА_10 з ним в будинку проживали ОСОБА_12 та ОСОБА_8. В погосподарському обліку сільської ради громадянина ОСОБА_16 не значиться - він ОСОБА_8.

Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст.ст. 16,328 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зважаючи на викладені обставини, суд визнає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст. 2-5,10-13,19,76-82,95,206,258-260 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 право власності в порядку спадкування за померлим ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_10 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку під житловим будинком площею 0,51 га в розмірі по 1/5 частки кожному.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі протягом тридцяти днів після його проголошення апеляційної скарги (сторонами, які не були при цьому присутні - в той же строк, з дня отримання ними копії цього рішення) і набере законної сили після закінчення вищезазначеного строку, якщо не буде оскаржене, а в разі оскарження - після апеляційного розгляду справи, якщо не буде скасоване.

Головуючий