Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2333/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

13.12.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.А.

із секретарем Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Олександрійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на рішенняОлександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2017 року за позовом Олександрійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у вигляді переплати пенсії,

УСТАНОВИЛА:

В квітні 2017 року Олександрійське обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у вигляді переплати пенсії за віком, яка виникла за період з 13.06.2010 року по 07.09.2010 року в сумі 2803,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що протоколом управління Пенсійного фонду від 14.09.2010 року за №1098 відповідачу було призначено пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2) починаючи з 13.06.2010 року (з дня наступного після досягнення пенсійного віку - 55 років). Проте, на дату досягнення відповідачем пенсійного віку (55 років - 12.06.2010 року) ОСОБА_2 не мав необхідного загального страхового стажу - 25 років, що не відповідало вимогам п. б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У відповідності до Порядку добровільної участі у солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування громадян України, які працюють за межами України, затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 10.03.2009 року за №10-1, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.04.2009 року за №313/16329 (що був чинним на момент призначення пенсії відповідачу), 08.09.2010 року ОСОБА_2 було укладено договір за №80 про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування (далі - договір).

Згідно пункту 3.3. договору відповідачем було сплачено страхові внески за попередній період з 01.01.2004 року до 01.06.2005 року (недостатній до 25 років страховий стаж). Відповідно до частин 5 та 6 ст. 12 Закону договором про добровільну участь може бути передбачена одноразова сплата застрахованою особою страхових внесків за попередні періоди. Договір про добровільну участь набирає чинності з дня його підписання.

Тому у ОСОБА_2 право на призначення пенсії за віком по Списку № 2 виникло з дати звернення за призначенням пенсії, тобто з 08.09.2010 року. У звязку тим, що у відповідача в період з 13.06.2010 року по 07.09.2010 року право на пенсію за віком по Списку № 2 було відсутнє, виникла переплата пенсії за вказаний період в розмірі 2803,88 грн., що підтверджується рішенням управління Пенсійного фонду від 23.12.2015 року за №51 про утримання надміру виплачених сум пенсій. Добровільно відповідач вказану переплату не повернув, а тому позивач просив стягнути матеріальну шкоду в сумі переплати пенсії за віком.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивачем ставиться питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення про задоволення позову. Зазначено, що суд неповно зясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Вважають, що саме через рахункову помилку управління при визначенні права на пенсію відповідача виникла вищезазначена переплата пенсії, яка підлягає безумовному поверненню. ОСОБА_2 не повернув суму переплати в повному обсязі добровільно, чим завдав матеріальної шкоди у вигляді переплати пенсії за віком, яка виникла за період з 13.06.2010 року по 07.09.2010 року в сумі 2803,88 грн., а за таких обставин виникла необхідність у стягненні надміру виплачених коштів у судовому порядку. Зазначено, що кошти управління, які були виплачені відповідачу, мають цільовий характер і спрямовані на здійснення пенсійних виплат, а отже, з метою захисту інтересів держави в особі Пенсійного фонду України, мають бути відшкодовані відповідно до норм чинного законодавства.

ОСОБА_2 в судовезасідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України (а.с.51).

Від Олександрійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника (а.с.52).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 08.09.2010 року ОСОБА_2 звернувся до управління Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2. від 08.09.2010 року (а.с.4).

Відповідно до договору про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування від 08.09.2010 року №80 (а.с.7-8) ОСОБА_2 було сплачено страхові внески за попередній період з 01.01.2004 року до 01.06.2005 року в сумі 1267,02 грн. (недостатній до 25 років страховий стаж), у відповідності до Порядку добровільної участі у солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування громадян України, які працюють за межами України, затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 10.03.2009 року за №10-1, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.04.2009 року за №313/16329 (що був чинним на момент призначення пенсії відповідачу).

Відповідно до частин 5 та 6 ст. 12 Закону договором про добровільну участь може бути передбачена одноразова сплата застрахованою особою страхових внесків за попередні періоди. Договір про добровільну участь набирає чинності з дня його підписання (п. 6.1. Договору). Тому у ОСОБА_2 право на призначення пенсії за віком по Списку № 2 виникло з дати звернення за призначенням пенсії, тобто з 08.09.2010 року (п. 6.2. Договору).

Відповідно до протоколу управління Пенсійного фонду від 14.09.2010 року за №1098 ОСОБА_2 було призначено пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2) починаючи з 13.06.2010 року (з дня наступного після досягнення пенсійного віку - 55 років) (а.с.9).

Розпорядженням №173621 від 04.12.2015 року управлінням Пенсійного фонду призначено перерахунок пенсії ОСОБА_3 через зміну надбавки (а.с.10).

Управління Пенсійного фонду листом від 09.12.2015 року за №10287/05-26 повідомило ОСОБА_3 про необхідність явки до фонду для вирішення питання щодо відшкодування переплати пенсії (а.с.11).

Відповідно до рішення управління Пенсійного фонду про утримання надміру виплачених сум пенсії від 23.12.2015 року №51 у ОСОБА_3 виникла переплата пенсії за період з 13.06.2010 року по 07.09.2010 року в розмірі 2803,88 грн., у звязку із тим, що у відповідача було відсутнє право на пенсію за віком по Списку №2 (а.с.12).

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

На підставі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України №374/7695 від 15.05.2003 року.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню (такий правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 22 січня 2014 року справа № 6-151цс13).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що пенсіонер зобовязаний повернути надміру сплачену суму пенсії лише у разі встановлення зловживань з його боку або наявності рахункової помилки з боку Пенсійного Фонду України (територіального органу).

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2015 року у справі № 6-91цс14, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, зазначив про відсутність доказів того, що завдана позивачу шкода у вигляді виплаченої відповідачу пенсії в сумі 2803,88 грн. є об`єктивним наслідком поведінки відповідача.

Позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_2 скоїв будь-які зловживання зі свого боку або подав Управлінню недостовірні дані.

Відповідач сплатив страхові внески за попередній період з 01.01.2004 року до 01.06.2005 року (недостатній до 25 років страховий стаж).

Умови, за яких можливо повернення безпідставно отриманої пенсії, яка була добровільно виплачена позивачем відповідачу, як засіб до існування, не встановлені судом.

Суд дійшов правильного висновку щодо недоведення факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів у розмірі 2803,88 грн., які є сумою пенсії, призначеної йому УПФ, а також не встановлення наявності рахункової помилки, виплата коштів проведена позивачем добровільно, тому відповідно до ст. 1215 ЦК України зазначена сума не підлягає поверненню.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно з п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Позивачем суду не надано належних та обєктивних доказів на підтвердження факту, отримання ОСОБА_2надміру виплачених коштів пенсії внаслідок його недобросовісності в розумінні статті 1215 ЦК України.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд вірно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення. Судом першої інстанції відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Під час розгляду справи судом першої інстанції не були порушені норми матеріального й процесуального права, наведені в скарзі доводи висновків суду не спростовують, тому суд апеляційної інстанції згідно ст. 308 ЦПК України не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Олександрійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: