Провадження № 2/359/29/2017
Справа №359/3911/16-ц
У Х В А Л А

26 січня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.

при секретарі - Шляхетко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі Київської області цивільну справу за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до Бориспільської районної державної адміністрації, ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області, , про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту на землю, зобовязання вчинити певні дії та витребування майна,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Бориспільського міськрайонного суду знаходиться дана справа за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», в якому позивач просить: - визнати незаконним та скасувати розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації від 18.02.2010 №253 в частині затвердженого проекту землеустрою, відведення земельної ділянки площею 1,3096 га у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства та віднесення її до категорії сільського господарського призначення;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ №002194, виданий на імя ОСОБА_2 з відміткою про перехід права власності де ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0041 для ведення особистого селянського господарства та скасувати його державну реєстрацію;

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0041 загальною площею 1,3096 га, балансовою вартістю 1849822 грн., що розташована на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

В судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_3 заявлено клопотання про закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України в частині визнання незаконним та скасування розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації 18.02.2010 №253 в частині затвердженого проекту землеустрою, відведення земельної ділянки площею 1,3096 га у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства та віднесення її до категорії сільського господарського призначення, обґрунтовуючи клопотання тим, що дане питання має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, представником ОСОБА_3 зазначено, що відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Також зазначено, що Бориспільська районна державна адміністрація при винесенні оскаржуваного розпорядження №253 від 19.02.2010 здійснювала владні управлінські функції у сфері управлінської діяльності, і така справа підпадає під юрисдикції адміністративного суду, та що аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема в постанові від 19 січня 2016 року (справа №21-3690а15) та у постанові від 13 грудня 2016 року (справа №815/5987/14).

Своє клопотання представник ОСОБА_3 доповнила поясненнями, в яких звертає увагу на рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року у справі №1-6/2010 у справі за конституційним зверненням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а, «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Прокурор Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 проти задоволення клопотання та закриття провадження в частині заявленої позовної вимоги заперечувала, посилаючись на те, що позовні вимоги є взаємоповязаними, виник спір про право з приводу нерухомо майна, яке знаходиться на території Бориспільського району, а отже справа підсудна Бориспільському міськрайонному суду.

Представник позивача ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечує, вважає, що воно не підлягає задоволенню.

Дослідивши подане клопотання про закриття провадження в цивільній справі, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заявленого клопотання слід відмовити з наступних підстав.

За змістом п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як встановлено, при відкритті провадження у даній цивільній справі, вона підсудна Бориспільському міськрайонному суду Київської області, при цьому було враховано, що позивач звернувся з цивільним позовом у звязку з правовідносинами, що виникли між сторонами у звязку з тим, що внаслідок прийнятого Бориспільською районною державною адміністрацією розпорядження, правомірність якого спорює позивач, спірна земельна ділянка вибула із правомірного користування ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та з державної власності та перейшла у власність відповідача ОСОБА_2, а в подальшому до відповідача ОСОБА_1, в звязку з чим виник спір про право.

Відповідно до вимог ст.2 КАС України, на норми якого посилається у своєму клопотанні представник відповідача ОСОБА_3 завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного кодексу України установлено, що субєктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу України відповідна рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним субєктом земельних відносин.

Верховний Суд України дійшов висновку, що «у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оскарження правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне».

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглядає справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16.12.2014 року по справі № 21-544а14 , від 11.11.2014 року № 21-493а14 та від 24.02.2015 року по справі №21- 34а15.

Відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

В цьому звязку суд звертає увагу, що посилання представника позивача на постанову колегії Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року (справа №815/5987/14) не є обґрунтованим, оскільки предметом розгляду у вказаних справах було виключно рішення органу місцевого самоврядування або місцевої державної адміністрації, коли був відсутній цивільний спір.

В даному випадку, спір щодо захисту цивільних прав, що виник із земельних відносин, має не публічний, а приватно - правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

На підставі викладеного, керуючись ст.168, п.1 ч.1 ст.205, 209 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України в частині визнання незаконним та скасування розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації 18.02.2010 №253 в частині затвердженого проекту землеустрою, відведення земельної ділянки площею 1,3096 га у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства та віднесення її до категорії сільського господарського призначення- відмовити.

Ухвала суду самостійному апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: І.В.Муранова-Лесів