22-ц/775/326/2017(м)
Категорія 27 Головуючий у 1-й інстанції Скудін В.Є.
Суддя-доповідач: Ткаченко Т.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Зайцевої С.А., Попової С.А.,

секретар - Герасимова Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 08 листопада 2011 року,

В с т а н о в и л а:

В жовтні 2011 року ПАТ «РОДОВІД БАНК» (далі - Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову вказувало, що 14 липня 2006 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД БАНК», та відповідачем укладено кредитний договір № Д006/СІ-141.06.1 (далі - кредитний договір), відповідно до якого відповідачу надано 30000 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов'язання між сторонами було укладено договір застави від 14 липня 2006 року № Д006/АА-141/1.06.1 (далі - договір застави), відповідно до якого відповідач передав в заставу, а Банк прийняв у заставу майно:

бульдозер ДТ-75, 1989 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; трактор К-700 А, 1988 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2; екскаватор універсальний ЕО-4111В, 1987 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3.

На підставі наведеного просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 178679,78 доларів США, що еквівалентно 1424738,93 грн. В рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на майно, яке належить ОСОБА_2 та передане ним в заставу банку вищезазначене рухоме майно.

Разом із позовом позивачем подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на бульдозер ДТ-75, 1989 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; трактор К-700 А, 1988 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, екскаватор універсальний ЕО-4111В, 1987 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, які є предметом застави згідно з договором застави, укладеного між сторонами, а також на квартиру АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві власності та на інше майно і грошові кошти, що належать ОСОБА_2 і знаходяться у нього або в інших осіб, заборонити ОСОБА_2 виїжджати за межі України та перетинати її кордон до виконання кредитних зобов'язань перед банком в повному обсязі.

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 08 листопада 2011 року заяву задоволено частково. В цілях забезпечення позову ПАТ «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2 накладено арешт на

1.бульдозер ДТ-75, рік випуску 1989, двигун НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5, шасі (рама) НОМЕР_5, державний номерний знак НОМЕР_1;

2.трактор К-700 А, рік випуску 1988, двигун НОМЕР_6, кузов НОМЕР_7, шасі (рама) НОМЕР_7, державий номерний знак НОМЕР_2;

3.екскаватор універсальний ЕО-4111В, рік випуску 1987, двигун НОМЕР_9, кузов НОМЕР_8, шасі (рама) НОМЕР_8, державний номерний знак НОМЕР_3, які є предметом застави згідно із договором застави транспортного засобу № Д006/СІ-141/1.06.1 від 14.07.2006 р., укладеним між Банком та Відповідачем;

4.на квартиру АДРЕСА_1, яка належить Відповідачу на праві власності.

В іншій частині відмовлено.

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 05 грудня 2011 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед банком, звернуто стягнення на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 та передане ним в заставу АТ «Родовід Банк» згідно умов Договору застави транспортного засобу від 14 липня 2006 року, а саме:

1.бульдозер ДТ-75, рік випуску 1989, двигун НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5, шасі (рама) НОМЕР_5, державний номерний знак НОМЕР_1;

2.трактор К-700 А, рік випуску 1988, двигун НОМЕР_6, кузов НОМЕР_7, шасі (рама) НОМЕР_7, державий номерний знак НОМЕР_2;

3.екскаватор універсальний ЕО-4111В, рік випуску 1987, двигун НОМЕР_9, кузов НОМЕР_8, шасі (рама) НОМЕР_8, державний номерний знак НОМЕР_3.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовид Банк» суму сплачених ним судового збору 1700 грн., та ІТЗ забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн.

Ухвалу Першотравневого суду від 08 листопада 2011 року про накладення арешту на бульдозер, трактор К-700А, екскаватор універсальний - скасовано.

Не погодившись з ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 08 листопада 2011 року, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючи на неповне з'ясування обставин справи, необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду в частині накладення арешту на квартиру скасувати.

Зокрема зазначає, що на час розгляду заяви про забезпечення позову позивач не надав інформацію про те, що квартира АДРЕСА_1, на яку накладено арешт, знаходиться в іпотеці, яка передана употекодержателю ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за договором позики від 27 грудня 2008 року. За таких обставин на зазначену квартиру неможливо було накласти арешт.

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи. Відповідач звернувся із заявою про розгляд справи без його участі (а.с.114).

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4, яка просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду в частині накладення арешту на квартиру скасувати, пояснення представника позивача - ОСОБА_5, яка вважала, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З рішення суду першої інстанції від 05 грудня 2011 року, вбачається, що оскаржувану ухвалу скасовано лише в частині накладення арешту на бульдозер, трактор К-700А, екскаватор універсальний, а відповідачем оскаржується ухвала в частині накладення арешту на квартиру.

Таким чином, на виконання ст. 303 ЦПК України апеляційний суд переглядає оскаржувану ухвалу лише в частині накладення арешту на квартиру.

Частково задовольняючи клопотання, суд прийшов до висновку, що з метою забезпечення позову необхідно накласти арешт на предмет застави (екскаватор, бульдозер, трактор) та на квартиру, в решті заяву залишив без задоволення, оскільки адреса майна та коштів не відома, а для заборони виїжджати за межі України необхідні данні закордонного паспорту особи, які відсутні у матеріалах наданих суду.

З таким висновком суду в частині накладення арешту на квартиру колегія суддів не може не погодитися з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, ч.3 ст.152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд(суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, тощо. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 178679,78 доларів США, що еквівалентно 1 424 738,93 грн. та в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет застави: трактор, екскаватор та бульдозер шляхом його продажу на прилюдних торгах (а.с.3-7).

Відповідно до п. 1.4. договору застави передане в заставу майно за згодою сторін оцінено в 253 223 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору складає 50143,17 долари США (а.с. 14 - 16).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту і на квартиру.

Обраний судом спосіб забезпечення позову, колегія суддів вважає співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки заявлені позовні вимоги є суттєво більше ніж ціна предмета застави.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу).

Доводи апеляційної скарги про неможливість накладення арешту на квартиру через те, що дана квартира на момент накладення арешту знаходилась в іпотеці, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки накладення арешту на майно відповідача не позбавляє та не звужує його права користування та володіння цим майном.

Жодних правових підстав у нормах матеріального права, зокрема Закону України «Про іпотеку», щодо неможливості накладення арешту на майно боржника, яке знаходиться у заставі або перебуває в іпотеці немає.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ч.3, 4 ст.154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу за заявою особи, щодо якої вжито зазначені заходи.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду в оскаржуваній частині прийнято судом з додержанням вимог закону, а тому відповідно до положень п.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду в частині накладення арешту на квартиру - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 08 листопада 2011 року в частині накладення арешту на квартиру залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді: С.А.Попова

С.А.Зайцева