Справа № 462/5207/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Янощук Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути із ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» страхове відшкодування в розмірі 7943,38 грн., пеню в розмірі 16219,84 грн., інфляційні втрати в розмірі 5101,72 грн., три відсотки річних у розмірі 1265 грн., 4000.00 грн. витрат на правову допомогу та 551,20 грн. судового збору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30.09.2014 року на перехресті вулиць Головацького-Голубовича у м.Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «ЗАЗ TF698К-76», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, якого було визнано винним у вчиненні даної ДТП. Оскільки цивільно-правову відповідальність водія автомобіля «ЗАЗ TF698К-76» було застраховано в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», вона, як потерпіла внаслідок ДТП, звернулася до відповідача із заявою про виплату їй страхового відшкодування, було відкрито страхову справу, однак жодної грошової компенсації вона не отримала, що й стало причиною звернення до суду з даним позовом. Зазначила, що 07.11.2016 року ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» було доплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження, однак відповідач протягом тривалого часу свідомо безпідставно ухиляється від виконання своїх обовязків щодо виплати страхового відшкодування, внаслідок таких неправомірних дій вона просить стягнути пеню, інфляційні втрати, три відсотки річних та витрати на правову допомогу.

Суд, ухвалив справу розглядати без участі представника позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 08.06.2016 року /а.с.49/, та представила заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України.

Відповідач, який належним чином був повідомленим про час, день та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.09.2014 року на перехресті вулиць Головацького-Голубовича у м.Львові сталася ДТП за участю автомобіля «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля «ЗАЗ TF698К-76», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Із матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована на підставі Поліса № АС/9762122 у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» /а.с.8/.

Постановою старшого слідчого СВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області Таратула М.Л. від 15.05.2015 року закрито кримінальне провадження за вказаним фактом у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України /а.с.9-11/.

Між тим, постановою Залізничного районного суду м. Львова від 22.06.2015 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення /а.с.12/.

Відповідно до ст.979, 981 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Зі змісту п.3 ч.1 ст.988 ЦК України випливає, що страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина пята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до судового експерта ОСОБА_4 для проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_1, на підставі даної заяви, експертом ОСОБА_4 проведено огляд пошкодженого автомобіля «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_1, що підтверджується актом огляду транспортного засобу №292 /а.с.23-37/.

Згідно з висновком №292 експертного автотоварознавчого дослідження, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_1, внаслідок його аварійного пошкодження під час ДТП, на момент дослідження дорівнює 50467,94 грн. /а.с.15-22/.

Також встановлено, що ОСОБА_1 09.10.2014 року повідомила страховика про дорожньо-транспортну пригоду /а.с.13/, а 25.08.2015 року подала заяву про отримання страхового відшкодування /а.с.14/.

Згідно ст.7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов'язково.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У відповідності до ст.6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст.5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу .

Статтею 9 цього ж Закону встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст.22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 36.1 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентованої виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Зі змісту п. 36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» убачається, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 36 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентованої виплати) та виплатити його.

Як вбачається з платіжних доручень /а.с.78-84/ ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» виплатила позивачу 41556,62 грн. лише 07.11.2016 року, проти чого не заперечили сторони.

Разом з тим, згідно ст.36.5 закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Зі змісту викладеного випливає, що передбачена п. 36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вимагати сплати пені за прострочення виплати страхового відшкодування має право саме особа, яка має право на отримання такого відшкодування, а не страхувальник.

Пункт 21 Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачає, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.526, ч.2 ст.625 ЦК).

Правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням.

Саме до таких грошових зобовязань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

Отже, можна зробити висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 19 квітня 2013 року, є грошовим зобовязанням.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний суд України в постанові від 21 грудня 2016 року у даній справі, застосування якого є обовязковим в силу вимог ст.360-7 ЦПК України.

Згідно з положеннями ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що зобов'язання страховика ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» щодо виплати ОСОБА_1 страхового відшкодування є грошовим зобов'язанням, за невиконання якого можуть застосовуватись наслідки, передбачені нормою ч.2 ст.625 ЦК України.

Позивач просить стягнути пеню в розмірі 16219,84 грн., інфляційні втрати в розмірі 5101,72 грн., три відсотки річних у розмірі 1265 грн., представивши відповідний розрахунок /а.с.104-112/, з таким розрахунком суд погоджується, оскільки він є коректним.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1, з врахування заяви про уточнення вимог від 23.02.2017 року, про стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» страхового відшкодування в розмірі 7943,38 грн., пені в розмірі 16219,84 грн., інфляційних втрат в розмірі 5101,72 грн., трьох відсотків річних у розмірі 1265 грн. є підставними, ґрунтуються на законі, відтак такі слід задовольнити.

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Згідно ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи, а саме рахунку-фактури №09-06/01 від 09.06.2016 року та наданого представником позивача розрахунку витрат вбачається, що загальна вартість наданих виконавцем (ОСОБА_5О.) послуг замовнику (ОСОБА_1В.) становить 4000.00 грн. /а.с.45, 46/.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сплачена сума судового збору в розмірі 551,20 грн. і витрати на правову допомогу, розмір яких складає 4000.00грн. документально підтверджено і такий відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Керуючись ст.10, 11, 60, 88, 209-215, 224-226 ЦПК України, ст.526, 610-611, 625, 979, 981, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 із врахуванням зменшення розміру позовних вимог - задовольнити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» // на користь ОСОБА_1 /ідентифікаційний номер / суму страхового відшкодування в розмірі 7943 /сім тисяч девятсот сорок три/ гривні 38 копійок, пеню в розмірі 16219,84 /шістнадцять тисяч двісті девятнадцять/ гривень 84 копійки, інфляційні втрати в розмірі 5101 /пять тисяч сто одну/ гривню 72 копійки, три відсотки річних у розмірі 1265 /одна тисяча двісті шістдесят пять/ гривень, а всього 30 529 /тридцять тисяч пятсот двадцять девять/ гривень 94 копійки.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 - 4551 /чотири тисячі пятсот пятдесят одну/ гривню 20 копійок судових витрат, з яких 4000.00 гривень витрати, пов'язані із оплатою правової допомоги адвоката та 551,20гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський