Номер провадження 2 З/638/329/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Грищенко І. О.

за участю секретаря Самогньозд О. І.,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Біфель» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Біфель» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

встановив:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Біфель» звернулося 23.10.2017 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_2, виданий Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 25 травня 1998 року) на користь ТОВ «Біфель» (), безпідставно набуті грошові кошти у сумі 575895,00 грн. (пятсот сімдесят пять тисяч вісімсот девяносто пять гривень нуль копійок). Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_2, виданий Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 25 травня 1998 року) на користь ТОВ «Біфель» () судові витрати.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Біфель» звернулося 24.10.2017 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить суд вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, що відповідає змісту ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року зі змінами, внесеними постановою Верховного суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Пунктом 4 зазначеної постанови Пленуму Верховного суду України передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Біфель» зазначає, що у разі задоволення позовних вимог, є ризик, що рішення суду про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 не буде виконано у звязку з недостатністю майна у останнього. У відповідача відсутнє інше майно для виконання рішення суду. Відповідач має правомочність відчужити належне йому нерухоме майно на користь третіх осіб, у звязку з чим невжиття заходів щодо забезпечення позову у вигляді арешту, може ускладнити чи зробити неможливим реальне виконання рішення суду.

Зі змісту заяви реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається, позивач не надав доказів про скрутний майновий стан відповідача, про наміри відповідача реалізувати своє майно, що відповідач ухиляється від повернення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 575895,00 грн., що існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду. Доводи представника позивача в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях.

Вказане виключає можливість забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно у спосіб визначений позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151 153 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Біфель» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Біфель» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: