Справа № 369/1687/16-ц
Провадження № 2-р/369/10/17
УХВАЛА

Іменем України

08.11.2017 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Дуплій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа служба в справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення способу участі батька у вихованні дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особі ОСОБА_3, ОСОБА_4, служба в справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення способу участі батька у вихованні дитини, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про встановлення способу виконання рішення суду. Свої вимоги мотивував тим, що районним судом було ухвалено рішення, яке набрало законної сили. Але жодного разу воно не було виконане ОСОБА_2 щодо зобовязання її не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні спільної дитини. Не виконувала вона рішення суду і при примусовому його виконанні, не передавала дитину, знову перешкоджала йому в спілкуванні та вихованні сина. Про дані обставини були складені відповідні акти. Тобто вона умисно не виконала рішення суду щодо вчинення нею дій, вона з власної волі забороняє йому проходити на територію домоволодіння, що свідчить про унеможливлює виконання судового рішення. Вказав, що судове рішення є незрозумілим, оскільки в рішення не вказано порядок його виконання, що перешкоджає виконанню рішення суду.

Просив суд розяснити рішення суду, а саме резолютивну частину та зазначити чи заборонені будь-які перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 ? (наприклад переховування дитини, заяви матері до дитячого садочку з проханням не давати дитину, поміщення дитини у міста, де намає доступу до неї з боку позивача, відмова передати дитину, заборона на проходження на територію двору/будинку до дитини і таке інше); чи є перешкоджанням фізичного доступу до дитини з боку ОСОБА_2 перешкоджанням у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; чи є відмова передати дитину з боку ОСОБА_2 перешкоджанням у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; чи підлягає дитина відібранню від матері ОСОБА_2 у разі заборони у фізичному доступі до дитини або відмови передати дитину, або при створенні інших перешкод спілкуванню/вихованню дитини з боку матері ОСОБА_2, з послідуючою передачею дитину назад до матері за встановленим графіком та за місцем проживання матері с.Віта-Поштова, вул. Івана Франка, 9; чи забороняє дане рішення ОСОБА_1 бачити дитину в інший час та місці, наприклад у дитячому садочку в робочі дін? (якщо забороняє то рішення буде суперечити ст. 51 Конституції України, ст.ст.141, 150, 151, 153, 157 СК України, ст.ст.3 9, 16, 18, 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст.11, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства»).

У судовому засіданні ОСОБА_1 подану заяву підтримав. Просив задоволити у повному обсязі.

У судове засідання ОСОБА_2, представник служби в справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не з'явилися. Про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином, причин своєї неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 червня 2016 року позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_1 задоволити частково. Зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 брати участь у спілкуванні та вихованні з дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Встановлена участь батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду: кожної неділі місяця з 10 години до 19 години в присутності матері ОСОБА_2; у подальшому: у вихідні дні: кожної неділі місяця з 10 години до 19 години. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 вересня 2016 року рішення районного суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 серпня 2017 року касаційну скаргу відхилено, судові рішення залишені без змін.

Таким чином, рішення районного суду на час розгляду справи набрало законної сили.

21 жовтня 2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист, який предявлений для примусового виконання до Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Постановою державного виконавця від 26 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження щодо зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 брати участь у спілкуванні та вихованні з дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Встановити участь батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду: кожної неділі місяця з 10 години до 19 години в присутності матері ОСОБА_2; у подальшому: у вихідні дні: кожної неділі місяця з 10 години до 19 години.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

.

Згідно зі ст.221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь в справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Питання про розяснення рішення суду вирішується ухвалою суду. У резолютивній частині ухвали суд розяснює як саме слід розуміти резолютивну частину рішення, тобто тлумачить зміст написаного в рішенні. При цьому суд не може змінювати змісту рішення суду.

Оскільки доводи заяви про розяснення рішення суду ґрунтуються на розясненні положень чинного законодавства та вирішення судом питань, які не були підставою та обставиною, яка досліджувалась судом при розгляді справи, сторони не надавали по ним пояснення, тобто фактично позивач при розясненні судового рішення фактично просив вирішити інші позовні вимоги, які можуть бути предметом окремого судового провадженні, а рішення суду є зрозумілим та додаткового розяснення не потребує, тому у задоволенні заяви про розяснення рішення суд відмовляє.

Враховуючи викладено та керуючись ст.ст. 221, 293, 295 ЦПК України, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа служба в справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення способу участі батька у вихованні дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особі ОСОБА_3, ОСОБА_4, служба в справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення способу участі батька у вихованні дитини- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Ухвалу, яку було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя Н.С. Пінкевич