Провадження № 2/521/1868/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 жовтня 2017 року

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення права користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, просить суд усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 своєю власністю, шляхом позбавлення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 права користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, посилаючись на таке.

28 жовтня 2004 року ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В. за реєстровим № 5743. Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої керівником житлово-експлуатаційної організації, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_1 самостійно з реєстрації не знялись, хоча проживають у іншому місці та не мають жодних прав на дану квартиру. Факт реєстрації відповідачів по справі у квартирі де вони не проживають, можливо прийти до висновку, що позивач по справі, який є власником квартири АДРЕСА_1, має підстави передбачати можливість порушення свого права власності відповідачами по справі шляхом заподіяння перешкод у користуванні та володінні вищевказаною квартирою.

Крім того, у позивача по справі є підстави вважати, що відповідачі по справі, відповідно до своєї реєстрації, можуть проникнути у квартиру та користуватися нею без згоди на те позивача, який є її власником. Що у майбутньому призведе до порушень прав позивача, адже у зазначеній квартирі належних відповідачам речей у даній квартирі не має. Отже факт реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою створює позивачці перешкоди у реалізації її права власності в повному обсязі, яке передбачено законодавством, тобто заважають ОСОБА_1 користуватися своєю квартирою на її розсуд. У зв'язку з тим, що позивачі не мають жодних законних прав на дану квартиру, тому ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повинні бути визнані такими, що втратили право користування житлом та зняті з місця реєстрації в примусовому порядку за рішенням суду.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися.

ОСОБА_3 зверталась до суду із заявою про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення права користування житловим приміщенням без розгляду. В задоволенні заяви ухвалою суду було відмовлено.

Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених ними письмових доказів.

ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В. за реєстровим № 5743.

Відповідно до довідки (виписка із будинкової книги про склад сім'ї та реєстрації), у квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - відповідачі по справі, які в квартирі не проживають та утримують її.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 150 ЖК України Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди».

Згідно із ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник має право ставити питання про усунення перешкод у користуванні власністю навіть тоді, коли не ставиться питання про порушення права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.

Згідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02 березня 2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сипи, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивача в користуванні цією жилою площею. Відповідачі на вказаній житловій площі не проживають, виселились з житлового приміщення добровільно, після виселення з житла з реєстрації за вказаною адресою не знялись, чим порушують права та законні інтереси позивача. Також реєстрація відповідачів за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні розпорядження цією житловою квартирою.

Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно вимог статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 своєю власністю, шляхом позбавлення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 права користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність», ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 150 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 88, 169, 209, 212, 214-215, 217 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 своєю власністю, шляхом позбавлення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 права користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Гуревський В.К.