АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 753/2364/17 Головуючий у 1-й інстанції Колесник О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - Курганської ЛесіВікторівни на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року у справі за позовом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_2 про стягнення помилково виплаченої частини пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року в задоволенні позову Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_2 про стягнення помилково виплаченої частини пенсії - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - Курганська Леся Вікторівна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач заперечила проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 843,35 грн. помилково виплаченої частини пенсії.

Посилається на те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». За розпорядженням від 21.07.2016 року під час перерахунку пенсії відповідача в розрахунок помилково включено 282 грн. 50 коп. доплати за понаднормовий стаж 25 років. Помилку було виявлено пізніше і розпорядженням від 01.11.2016 року в розрахунок включено 169,50 грн. доплати за понаднормовий стаж 15 років. Внаслідок такої рахункової помилки за період з 01.07.2016 року по 30.11.2016 року виникла переплата пенсії в сумі 843,35 грн., а саме різниця між виплаченою сумою пенсії 2890 грн. 15 коп. та належною до виплати пенсії 2721,48 грн. у розмірі 168,67 грн. щомісячно, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.5, 40).

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За розпорядженням №819195 від 21.07.2016 року під час перерахунку пенсії ОСОБА_2 працівником позивача в розрахунок помилково включено 282 грн. 50 коп. доплати за понаднормовий стаж 25 років (а.с.41).

Вказану помилку виявлено пізніше і розпорядженням №819195

від 01.11.2016 року в розрахунок включено 169,50 грн. доплати за понаднормовий стаж 15 років (а.с.42).

Внаслідок такої рахункової помилки за період з 01.07.2016 року по 30.11.2016 року виникла переплата пенсії в сумі 843,35 грн., а саме різниця між виплаченою сумою пенсії 2890 грн. 15 коп. та належною до виплати пенсії 2721,48 грн. у розмірі 168,67 грн. щомісячно (а.с.43).

Згідно ч.3 ст.10, ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Судом встановлено, що пенсія ОСОБА_2 була нарахована на підставі належних документів, наданих відповідачем, в яких не міститься жодних приховувань, недостовірних даних, або протиправного умислу на збільшення розміру пенсії з боку відповідача, позивач добровільно нарахував та виплатив пенсію відповідачу у встановлені строки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави для повернення вказаної суми відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторонипосилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давностітощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторінвипливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позовзадовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілитиміж сторонамисудові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 214 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішеннясуду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягають поверненню, зокрема, безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регулює порядок утримання надміру виплачених сум пенсій, зазначено, що можуть бути повернуті суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Ці суми повертаються пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Таким чином, чинне законодавство передбачає лише такі підстави для стягнення надміру виплачених в якості пенсії сум, як зловживання або недобросовісність з боку пенсіонера, подання страхувальником недостовірних даних та рахункова помилка з боку органу, що здійснив виплату.

Оскільки при зверненні до суду з даним позовом Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не було надано суду доказів існування будь-якої з вищезазначених підстав для стягнення надміру виплачених пенсійних сум, а також враховуючи, що допущення рахункової помилки при нарахуванні ОСОБА_2 пенсії за період з 01 липня 2016 року по 30 листопада 2016року також не було підтверджено за допомогою належних та допустимих доказів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги не ґрунтуються на положеннях законодавства та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що переплата відбулася у зв'язку з рахунковою помилкою, що є підставою для застосування положень ст. 1212 ЦК України та стягнення переплачених коштів за рішенням суду, колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказів здійснення ОСОБА_2 переплати в розмірі 843,35 грн. через допущені розрахункові помилки позивачем відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України не надано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, «за змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів».

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження як недобросовісності з боку відповідача при отриманні пенсійної виплати, так і допущеної Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві помилки при виконанні розрахунків сум пенсій, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у позові узгоджується з висновками Верховного Суду України, зазначеними в правовій позиції у справі № 6-91цс14.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - Курганської Лесі Вікторівни - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий Судді