Єдиний унікальний номер 226/1766/16-ц Номер провадження 22-ц/775/797/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Космачевської Т.В.,

суддів: Курило В.П., Канурної О.Д.,

за участю секретаря: Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 30 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину і утримання дружини,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 30 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину і утримання дружини - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Димитрова Донецької області, на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в розмірі ? частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.10.2016р. й до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Димитрова Донецької області, на користь та утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу), щомісячно. Стягнення аліментів на утримання дружини проводити з 21 жовтня 2016 року до досягнення дитиною - донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

З вказаним рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Димитровського міського суду Донецької області від 30 березня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на дитину до досягнення нею повноліття в розмірі 1/5 частини доходу відповідача, та відмовити у стягненні аліментів на утримання позивачки.

Доводами апеляційної скарги наведено, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач вважає, що права та законні інтереси дитини та позивачки порушені не були, оскільки остання сама пішла з сім'ї. Він намагався надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але позивачка відмовилась від цієї допомоги.

ОСОБА_1 зазначає, що позивачка негідно поводиться у шлюбі - вона, перебуваючи у шлюбі, проживає з іншим чоловіком, що суперечить моральним засадам суспільства.

Суд не встановив головного для правильного вирішення справи: чи може відповідач надавати допомогу на утримання дружини за умови її негідної поведінки, а також позбавлення його можливості добровільно надавати допомогу на дитину.

Суд, при визначенні розміру аліментів, не врахував приписи ст.ст. 181, 182, ч. 5 ст. 75, ч 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, та не врахував стану його здоров'я та матеріального становища, в зв'язку з чим він не може надавати матеріальну допомогу дружині.

Суд не прийняв до уваги того, що позивачка перешкоджає відповідачу в спілкуванні та вихованні їх дочки.

Відповідач в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить отримання ним телефонограми.

Позивач та його представник в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим слухати справу за відсутністю сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та це вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.10.2015 року (а.с. 6), мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає з матір'ю (а.с. 7, 12).

Відповідно до довідки про доходи відповідач ОСОБА_1 працює у ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» електрослюсарем 4 розряду, його заробітна плата з 1 травня 2016 року по 31 жовтня 2016 року складає 32761,40 грн. ( а.с. 45).

З довідки лікарської амбулаторії мікрорайонів «Молодежний», «Світлий», «Східний» від 17.11.2016 року видно, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на «Д» обліку з діагнозом хронічний, гастродуоденіт, холецистохолангіт (а.с. 75). Відповідач ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем роботи (а.с. 78).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки, відповідач працює, має постійний дохід, інших дітей на утриманні та непрацездатних батьків не має, позивач не працює через догляд за малолітньою дитиною до трьох років, тому з урахуванням матеріального стану сторін, вважав можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та в розмірі 1/8 частки його заробітку на утримання дружини щомісячно.

Такий висновок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно з нормами частин 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Апеляційний суд вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів є розумним та справедливим, відповідає інтересам дитини.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно дослідив надані сторонами докази, правильно встановив фактичні обставини справи та зробив правильні правові висновки. У рішенні наведені відповідні мотиви, з яких суд його ухвалив. Ці мотиви не суперечать закону та не спростовуються доводами скарги.

Суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст.ст. 182, 183 СК України, відповідно до яких суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було всебічно та повно розглянута справа по суті, є необґрунтованими. Враховуючи, що:

- в Загальній декларації прав людини проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу;

- в Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу;

- в Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини;

- позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів ще у жовтні 2016 року та вже на протязі більше ніж півроку дитина не отримує матеріальної допомоги від батька, суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів з додержанням норм матеріального права та максимально можливим урахуванням інтересів дитини, виконав свій обов'язок щодо забезпечення спеціального захисту прав дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, які передбачені ст. 27 Конвенції про права дитини.

Враховуючи вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При цьому, відповідно до принципу диспозитивності (ст. 11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб із зазначених ними підстав та в межах заявлених ними вимог (ст. 31 ЦПК України). Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, встановивши ту обставину, що в сторін є малолітня дитина, яка проживає з позивачкою та фактично знаходиться на її утриманні, а відповідач є особою працездатного віку без розумових та фізичних вад, має регулярний дохід і спроможний надати матеріальну допомогу на належному рівні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності покладення на нього аліментного зобов'язання у вигляді щомісячної сплати аліментів у розмірі ? частини усіх видів своїх доходів (заробітку) на користь позивача.

За змістом ст. 80, 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює, аліменти на утримання одного з подружжя присуджуються у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі.

Тобто, чинне законодавство надає дружині, з якою проживає дитина, право на її утримання від чоловіка.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції надав оцінку наданим сторонами доказам, зокрема, врахував можливість відповідача надавати допомогу дружині та дійшов до обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дружини ОСОБА_2 в розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходів).

Доводи апеляційної скарги щодо відмови позивачки від матеріальної допомоги ґрунтується на припущеннях, спростовуються поясненнями позивача та не підтверджується належними та допустимими доказами у справі, що заборонено в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України, та виходячи з інтересів малолітніх дітей відхиляються як необґрунтовані.

Необхідність посиленого харчування платнику аліментів у зв'язку з його хронічним захворюванням не є підставою для задоволення апеляційної скарги і зменшенню розміру аліментів на дитину та відмову у задоволенні вимог на утримання дружини.

Відповідач не є інвалідом, є працездатним, молодим і відомостей про те, що він не може утримувати дружину та дитину, зокрема за станом здоров'я, він не надав.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують на не впливають на правильність постановленого рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20 квітня 2017 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 30 березня 2017 року.

ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 30 березня 2017 року в розмірі 704,00 грн. до ухвалення судового рішення у справі.

Судовий збір за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 до ухвалення судового рішення у справі не сплачений.

Тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути в дохід держави судовій збір за подання апеляційної скарги в розмірі 704,00 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 30 березня 2017 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовій збір за подання апеляційної скарги в розмірі 704,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: