Справа № 352/1777/16-ц
Провадження № 22-ц/779/872/2017
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В., Проскурніцького П.І.

секретаря Шемрай Н.Б.

з участю представника апелянта Рокетської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на дії заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області Богака Я.В. за апеляційною скаргою заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області Богака Я.В. на ухвалу Тисменицького районного суду від 28 березня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

29.11.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк», яке є боржником у виконавчому провадженні про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 736 215,42 грн., звернулося в суд зі скаргою на дії заступника начальника Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богака Я.В., у якій просило визнати незаконними дії суб'єкта оскарження в частині не перевірки ЄДРВП на наявність інших виконавчих проваджень, за якими ПАТ КБ «ПриватБанк» є боржником, при відкритті виконавчого провадження №52788357; визнати незаконними дії суб'єкта оскарження в частині не направлення ВП №52788357 до Жовтневого ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до ЗВП №11355726; зобов'язати Івано-Франківський міський ВДВС направити виконавче провадження №52788357 до Жовтневого районного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до ЗВП №11355726.

Цього ж дня ПАТ КБ «ПриватБанк» подало скаргу на дії заступника начальника Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богака Я.В., у якій просило визнати незаконними дії суб'єкта оскарження в частині винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №52788357 від 02.11.2016 року.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 27.02.2017 року обидві скарги об'єднані в одне провадження.

31.01.2017 року скаржник подав ще дві скарги на дії заступника начальника Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богака Я.В., у яких просив визнати незаконними дії суб'єкта оскарження в частині винесення постанови про арешт коштів боржника і скасувати постанову про арешт коштів боржника від 30.12.2016 року ВП5278835, а також визнати незаконними дії суб'єкта оскарження в частині складення платіжної вимоги №11 від 17.01.2017 року з порушенням Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні у національній валюті і скасувати дану платіжну вимогу.

21.03.2017 року ухвалою суду від всі чотири скарги об'єднані в одне провадження.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 28 березня 2017 року задоволено частково скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Визнано неправомірними дії заступника начальника Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богака Я.В. щодо не перевірки ЄДРВП на наявність інших виконавчих проваджень, за якими ПАТ КБ «ПриватБанк» є боржником, після відкриття виконавчого провадження №52788357 з виконання виконавчого листа №352/687/15-ц, виданого Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області 02.03.2016 року на підставі рішення цього суду від 09.12.2015 року, про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» у користь ОСОБА_4 736 215,42 грн.; визнано неправомірними дії заступника начальника Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богака Я.В. щодо не направлення ВП №52788357 з виконання виконавчого листа №352/687/15-ц, виданого Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області 02.03.2016 року на підставі рішення цього суду від 09.12.2015 року, про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» у користь ОСОБА_4 736 215,42 грн. до Жовтневого ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до ЗВП №11355726; визнано неправомірними дії заступника начальника Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богака Я.В. щодо винесення у рамках ВП №52788357 постанови про арешт коштів боржника від 30.12.2016 року; скасовано постанову начальника Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богака Я.В. про арешт коштів боржника від 30.12.2016 року; визнано неправомірними дії заступника начальника Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богака Я.В. щодо складення платіжної вимоги №11 від 17.01.2017 року про списання з рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» коштів у сумі 809 836,96 грн. на погашення боргу банку перед стягувачем ОСОБА_4 у розмірі 736215,42 грн. та 73 621,54 грн. виконавчого збору; скасовано платіжну вимогу №11 від 17.01.2017 року про списання з рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» коштів у сумі 809 836,96 грн. на погашення боргу банку перед стягувачем ОСОБА_4 у розмірі 736 215,42 грн. та 73621,54 грн. виконавчого збору; зобов'язано заступника начальника Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богака Я.В. направити ВП №52788357 з виконання виконавчого листа №352/687/15-ц, виданого Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області 02.03.2016 року на підставі рішення цього суду від 09.12.2015 року, про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 736 215,42 грн. до Жовтневого ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до ЗВП №11355726.

Не погодившись з ухвалою суду, заступник начальника Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Богак Я.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що на виконанні в Івано-Франківському міському ВДВС перебуває зведене виконавче провадження №53315809 з виконання виконавчого листа №345/3836/15-ц, виданого 17.02.2016 року Калуським міськрайонним судом про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» в користь ОСОБА_5 22 258,58 грн. заборгованості та 487, 20 грн. судового збору, і виконавчого листа №352/687/15-ц, виданого 09.12.2015 року Тисменицьким районним судом про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» в користь ОСОБА_4 736 215,42 грн. основного боргу.

Виконавче провадження з виконання виконавчого листа №352/687/15-ц відкрито державним виконавцем 02.11.2016 року, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам для відома та виконання. При цьому, звертаючись із заявою про примусове виконання рішення суду представник стягувача посилався на положення ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

В процесі здійснення виконавчого провадження державним виконавцем 30.12.2016 року було винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено в банківські установи для виконання. Згідно відповіді ПАТ «Сітібанк» постанова негайно прийнята банком до виконання, залишок коштів на рахунку боржника становить 51 597 747,08 грн., що є достатнім для виконання постанови в повному обсязі. Враховуючи наведене, державним виконавцем виставлено в ПАТ «Сітібанк» платіжні вимоги для списання арештованих коштів боржника на депозитний рахунок Івано-Франківського міського ВДВС. Дані платіжні вимоги виконані в повному обсязі, кошти стягнуто на рахунок ДВС, однак стягувачу ще не перераховані, оскільки ухвалою Тисменицького районного суду від 27.01.2017 року зупинено стягнення на підставі виконавчого документа. Таким чином, апелянт вважає недоцільним передавати виконавче провадження до Жовтневого відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, оскільки кошти згідно виконавчого документа в повному обсязі вже є на рахунку в Івано-Франківському міському ВДВС, в той час як відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень Жовтневого ВДВС м. Дніпра, у складі зведеного виконавчого провадження щодо боржника ПАТ КБ «ПриватБанк», створеного 07.02.2009 року, перебуває близько 150 виконавчих проваджень, з яких фактично жодного не закінчено.

Також, апелянт вказує, що скаржником порушено встановлений законом 10-денний строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження, що судом першої інстанції не взято до уваги. Твердження боржника про те, що про відкриття виконавчого провадження йому стало відомо лише під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 22.11.2016 року, не відповідають дійсності, оскільки згідно відстеження пересилання поштових відправлень лист з постановою про відкриття виконавчого провадження №52788357 отримано боржником 04.11.2016 року.

Крім того, апелянт зауважує, що судом не взято до уваги судову практику вирішення аналогічних скарг.

З наведених підстав апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою в задоволенні скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Представник заявника ПАТ КБ «ПриватБанк» в засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги не визнала, ухвалу суду першої інстанції вважала законною і обґрунтованою.

Представник апелянта в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, надіслав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням суб'єкта оскарження у відпустці.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині визнання неправомірними дій суб'єкта оскарження щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №52788357 від 02.11.2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу, а тому постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження є законною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закону) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 19 Закону встановлено, що право вибору пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби належить стягувачу.

Такі ж положення містяться і в ч. ч. 1, 4 ст. 24 Закону, відповідно до якої виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

В силу дії ч. 5 ст. 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що 02.03.2016 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області на підставі рішення цього суду від 09.12.2015 року видано виконавчий лист №352/687/15-ц про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 грошових коштів в загальній сумі 736 215,42 грн. (а. с. 105-106 в т. 1).

01.11.2016 року представник стягувача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 звернувся до начальника Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області із письмовою заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа (а. с. 102-104 в т. 1).

Постановою про відкриття виконавчого провадження заступника начальника Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богака Я.В. від 02.11.2016 року відкрито виконавче провадження №52788357 з виконання виконавчого листа №352/687/15-ц, виданого Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області 02.03.2016 року на підставі рішення цього суду від 09.12.2015 року, про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 736 215,42 грн. (а. с. 126 в т. 1).

З огляду на викладене та з урахуванням наведених норм Закону, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про законність вищевказаної постанови про відкриття виконавчого провадження та обґрунтовано відмовив в задоволенні скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині визнання незаконними дій суб'єкта оскарження щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №52788357 від 02.11.2016 року. Ухвала суду в наведеній частині постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому в цій частині її слід залишити без змін.

Задовольняючи скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» в іншій частині, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», п. 14 розділу ІІІ, п.п. 6, 9 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1302/29432, суб'єкт оскарження не перевірив ЄДРВП на наявність інших виконавчих проваджень, за якими ПАТ КБ «ПриватБанк» є боржником, та не направив ВП №52788357 до Жовтневого ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до зведеного виконавчого провадження №11355726, проігнорувавши також заяву представника боржника від 23.11.2016 року стосовно передачі ВП №5278835 до Жовтневого відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до зведеного виконавчого провадження №11355726 щодо боржника ПАТ КБ «ПриватБанк». При цьому, суд дійшов висновку про неправомірність дій та рішень суб'єкта оскарження в тому числі і при винесенні оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника від 30.12.2016 року та при складенні оскаржуваної платіжної вимоги №11 від 17.01.2017 року про списання з рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» коштів в сумі 809 836,96 грн. на погашення боргу банку перед стягувачем ОСОБА_4 у розмірі 736 215,42 грн. та 73 621,54 грн. виконавчого збору.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується не повністю.

Судом першої інстанції установлено, що дії суб'єкту оскарження після відкриття виконавчого провадження № 52788357 з виконання виконавчого листа № 352/687/15-ц про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» у користь ОСОБА_4 736 215,42 грн. не відповідають вимогам ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» та положенням Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Згідно вимог ч. 1 ст. 30 Закону виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Як передбачено п. 14 розд. ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.02.2012 р. №512/5 (у редакції наказу від 29.09.2016 р. №2832/5), зареєстрованої МЮУ 30.09.2016 р. за №1302/29432 (далі Інструкції), у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження; про об'єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову; постанови про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження (зведене виконавче провадження); наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження; у разі, якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції.

Відповідно до п. 6 розд. V вказаної Інструкції виконавче провадження передається з одного органу ДВС до іншого у разі, якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби.

Згідно п. 9 розд. V Інструкції про передачу виконавчого провадження іншому органу державної виконавчої служби або до виконавчої групи державний виконавець виносить відповідну постанову, яку разом з матеріалами виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення надсилає до органу державної виконавчої служби, до якого передається виконавче провадження; державний виконавець, якому передано виконавче провадження, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження матеріалів виконавчого провадження зобов'язаний винести постанову про прийняття виконавчого провадження, яку надсилає сторонам виконавчого провадження.

Судом установлено, що суб'єкт оскарження не перевірив ЄДРВП на наявність інших виконавчих проваджень, за якими ПАТ КБ «ПриватБанк» є боржником, та не направив ВП №52788357 до Жовтневого ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до зведеного виконавчого провадження №11355726.

Також суб'єкт оскарження не відреагував на заяву представника боржника від 23.11.2016 року стосовно передачі ВП5278835 до Жовтневого відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до зведеного виконавчого провадження №11355726 щодо боржника ПАТ КБ «ПриватБанк».

Визнаючи неправомірною бездіяльність суб'єкта оскарження, яка виразилась в недотриманні наведених вимог Закону та Інструкції, поза увагою суду залишились положення ст. 383 ЦПК України, відповідно до якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У поданій скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» не навів в чому полягає порушене право чи свободи заявника наведеною бездіяльністю суб'єкта оскарження, як і представник заявника не навів суть порушеного права в суді першої інстанції.

Наведені в засіданні апеляційної інстанції доводи представника заявника, що у зв'язку з виконанням судового рішення суб'єктом оскарження накладено арешт на транспортні засоби та рахунки заявника, що вплинуло на роботу банку, нічим не доведені.

Більше того ст. 129-1 Конституції України та ст. 14 ЦПК України встановлено, що рішення суду є обов'язковими до виконання на всій території України. А тому у випадку направлення суб'єктом оскарження ВП №52788357 до Жовтневого ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до зведеного виконавчого провадження №11355726, державний виконавець Жовтневого ВДВС також зобов'язаний був би вчинити всі необхідні виконавчі дії для виконання судового рішення. Адже положеннями ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що і відповідає наведеному конституційному положенню про обов'язковість судових рішень на всій території України.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що державний виконавець, не порушуючи право стягувача на вибір місця виконання судового рішення та дотримуючись вимог п. п. 6, 7, 21 ч. 3 ст. 18 Закону, провів ряд виконавчих дій, на здійснення яких мав право, зокрема наклав арешт на майно боржника, накладав арешт на кошти боржника, отримав від банківських установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, надіслав в банківську установу платіжну вимогу №11 від 17.01.2017 року про списання з рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» коштів в сумі 809 836,96 грн. на погашення боргу банку перед стягувачем ОСОБА_4 у розмірі 736 215,42 грн. та 73 621,54 грн. виконавчого збору.

Матеріали справи не містять доказів, що суб'єкт оскарження при прийнятті оскаржуваних постанов діяв неправомірно, тобто в порушення вимог Закону.

За наведених обставин та норм матеріального права, колегія суддів вважає неправильним висновок суду про неправомірність дій та рішень суб'єкта оскарження при винесенні оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника від 30.12.2016 року та при складенні оскаржуваної платіжної вимоги №11 від 17.01.2017 року про списання з рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» коштів в сумі 809 836,96 грн. та доцільність їх скасування.

Більше того, судом установлено, що згідно платіжної вимоги №11 від 17.01.2017 року про списання з рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» коштів в сумі 809 836,96 грн., вказана сума коштів перерахована на рахунок Івано-Франківського міського ВДВС, однак стягувачу ще не перерахована, оскільки ухвалою Тисменицького районного суду від 27.01.2017 року зупинено стягнення на підставі виконавчого документа.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про недоцільність передання виконавчого провадження ВП №52788357 до Жовтневого ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до зведеного виконавчого провадження №11355726, оскільки за таких обставин законодавчо не врегульовано питання повороту виконання судового рішення.

Крім того, виконавче провадження ВП №52788357 приєднано до зведеного виконавчого провадження №53315809 з виконання виконавчого листа №345/3836/15-ц, виданого 17.02.2016 року Калуським міськрайонним судом про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» в користь ОСОБА_5 22 258,58 грн. заборгованості та 487, 20 грн. судового збору, правомірність відкриття якого та бездіяльність державного виконавця по не вчиненню дій щодо його направлення до Жовтневого ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до зведеного виконавчого провадження № 11355726 було оскаржено боржником і в задоволенні скарги судом відмовлено.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу заступника начальника Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Богака Я.В. слід задовольнити, ухвалу суду в частині задоволення скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» скасувати та ухвалити в цій частині нову ухвалу, якою в задоволенні скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника начальника Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Богака Я.В. задовольнити частково.

Ухвалу Тисменицького районного суду від 28 березня 2017 року в частині визнання неправомірними дій суб'єкта оскарження щодо не перевірки ЄДРВП на наявність інших виконавчих проваджень, за якими ПАТ КБ «ПриватБанк» є боржником, при відкритті виконавчого провадження №52788357; визнання неправомірними дій суб'єкта оскарження щодо не направлення ВП №52788357 до Жовтневого ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до ЗВП №11355726; зобов'язання Івано-Франківського міського ВДВС направити виконавче провадження №52788357 до Жовтневого районного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до ЗВП №11355726; визнання неправомірними дій суб'єкта оскарження щодо винесення постанови про арешт коштів боржника; скасування постанови про арешт коштів боржника від 30.12.2016 року ВП5278835; визнання неправомірними дій суб'єкта оскарження щодо складення платіжної вимоги №11 від 17.01.2017 року з порушенням Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні у національній валюті та скасування даної платіжної вимоги скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в цій частині.

В решті ухвалу Тисменицького районного суду від 28 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Бойчук І.В.

Проскурніцький П.І.