Дата документу 19.12.2017
ЄУ № 420/2074/17
Провадження №2-о/420/305/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Проньки В.В.

за участю секретаря Сіренко А.В.,

розглянувши в окремому провадженні у відкритому судовому в смт. Новопсков цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, який має юридичне значення, заінтересована особа Довжанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Красний Луч), вул. Пархоменко, 12, яка померла 04 серпня 2017 року у м. Хрустальний (Красний Луч) Луганської області, причина смерті: дисциркуляторна енцефалопатія, атеросклероз судин головного мозку.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що вона є донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. 04 серпня 2017 року її мати, ОСОБА_3 померла, про що було видане свідоцтво про смерть №175. Для отримання свідоцтва про право на спадщину їй необхідно надати свідоцтво про смерть спадкодавця встановлено зразка, а оскільки свідоцтво про смерть видано на тимчасово окупованій території, орган реєстрації актів цивільного стану відмовив заявнику у реєстрації смерті матері. У зв'язку з цим заявник звертається до суду з заявою про встановлення факту смерті.

Заявник ОСОБА_1 просить справу розглядати за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень не мають.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заяву необхідно задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з абз. 2 ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Отже, вказаний закон не містить спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на тимчасово не підконтрольній Україні території, що при таких обставинах унеможливлює державну реєстрацію смерті певної особи в позасудовому порядку.

Відповідно до листа Довжанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 08.12.2017 за вих. №823/17.9-26 ОСОБА_1 відмовлено в реєстрації смерті ОСОБА_2 за наданим заявником свідоцтвом про смерть, оскільки його форма не відповідає формі, визначеній частиною першої ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, була рідною матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується документами, доданими до матеріалів справи, а саме: свідоцтвом про народження серії ЯВ №233589 виданого 04 січня 1952 року Краснолуцьким міським бюро ЗАГС Ворошиловградської області, свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕД №290475 виданого Краснолуцьким міським ЗАГС Ворошиловградської області 11.03.1975.

Відповідно до паспорту громадянина України серії КО №466859, виданого 06 серпня 2002 року Краснолуцьким МВ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка села Тишківка Новопсковського району Луганської області, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (Красний Луч) Луганської області.

Згідно з паспорта громадянина України серії ЕК № 550985, виданого 08 вересня 1997 року Краснолуцьким МВ УМВС України в Донецькій області, заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженка м. Хрустальний (Красний Луч) Луганської області.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявник надала лікарське свідоцтво про смерть №175, видане 05 серпня 2017 року медичною установою, розташованою на тимчасово неконтрольованій українською владою території «Государственным учреждением «Краснолучская многопрофильная больница поликлиника №1» (російською мовою). Згідно вказаного лікарського свідоцтва про смерть, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, померла 04 серпня 2017 року в м.Хрустальний (Красний Луч) Луганської області, причина смерті: атеросклероз судин головного мозку ІІІ ст.

Також на підтвердження факту смерті заявником до матеріалів справи надані копія фотокарток з кладовища на 1 арк.

Оцінюючи лікарське свідоцтво про смерть, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). При цьому, за логікою Міжнародного суду ООН і ЄСПЛ, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Таким чином, суд вважає, що доводи заявника є законними, обґрунтованими і підтверджені наявними у справі доказами, а тому вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2, яка померла 04.08.2017, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Згідно ч. 4. ст. 317, ст. 430 ЦПК України ухвалене судом рішення у справі про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 4, 12-13, 81, 141, 258, 263-265, 268, 293-294, 315-319, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 ОСОБА_1 про встановлення факту, який має юридичне значення, заінтересована особа Довжанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, задовольнити повністю.

Встановити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка села Тишківка Новопсковського району Луганської області, громадянка України, яка була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (Красний Луч) Луганської області, померла 04 серпня 2017 року в м. Хрустальний (Красний Луч) Луганської області, Україна, причина смерті атеросклероз судин головного мозку ІІІ ст.

Місце проживання заявника, ОСОБА_1: вул. Хасанова, 35/4, м. Хрустальний (Красний Луч) Луганської області. Місце знаходження заінтересованої особи, Довжанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, за адресою: вул. Миру, 38, смт. Мілове Міловського району Луганської області, .

Допустити рішення до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подано до апеляційного суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: підпис. ОСОБА_4