АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А [1]

08 листопада 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва Мазурик О.Ф., перевіривши відповідність вимогам ст. 295, 297 ЦПК України у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року та від 15 вересня 2017 року про відмову в забезпеченні доказів та на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ТОРГОВИЙ ДІМ МОРОЗІВЬКИЙ» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалами Голосіївського районного суду м. Києва від 22 серпня та 15 вересня 2017 року залишено без задоволення заяви позивача про забезпечення доказів.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними ухвалами та рішенням суду, позивачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила ухвали від 22 серпня та 15 вересня 2017 року, рішення від 18 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що подана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

З матеріалів справи вбачається, що 22 серпня, 15 вересня 2017 року судом першої інстанції постановлено ухвали, якими залишено без задоволення заяви позивача про забезпечення доказів у справі. Заяви про забезпечення доказів розглянуто судом за правилами ст. 135 ЦПК України.

Відповідно до частини 4 статті 135 ЦПК України питання про забезпечення доказів вирішується ухвалою. Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз наведеної вище норми приводить до висновку, що ухвала суду про забезпечення доказів (відмову в забезпеченні доказів) підлягає окремому оскарженню, а тому заперечення на таку ухвалу не можуть включатися до апеляційної скарги на рішення суду.

Ураховуючи наведене, апелянту необхідно подати окремі апеляційні скарги на ухвали суду від 22 серпня 2017 року та від 15 вересня 2017 року, які будуть оформлені у відповідності до вимог, передбачених ст. 295 ЦПК України, а також надати докази сплати судового збору у порядку та розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Крім цього, апеляційна скарга щодо оскарження рішення суду не відповідає вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 297 ЦПК України з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон) за подання до суду апеляційної скарги на судові рішення справляється судовий збір.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Аналіз п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону приводить до висновку, що позивач звільняється від сплати судового збору у всіх судових інстанціях у справах про стягнення заробітної плати за виконану роботу та поновлення на роботі.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним звільнення та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Тобто, позивач просив визнати незаконним звільнення і скасувати наказ, поновити його на роботі та стягнути компенсацію за час вимушеного прогулу після звільнення, коли він не виконував роботу за посадою.

З огляду на викладене, позивач у даній справі звільнений від сплати судового збору лише в частині вимог про поновлення на роботі, а за розгляд вимог про визнання незаконним і скасування наказу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно сплатити судовий збір.

При зверненні ОСОБА_3 в березні 2017 року до суду з даним позовом за немайнову вимогу про визнання незаконним звільнення та скасування наказу підлягав сплаті судовий збір у сумі 640,00 грн.

Щодо сплати судового збору за вимогу майнового характеру - стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то позивачка просила стягнути суму, виходячи із розрахунку 699,58 грн. за кожний день вимушеного прогулу, починаючи з 21.02.2017 по день ухвалення рішення. З 21.02.2017 по день ухвалення рішення (18.09.2017) становить 142 робочі дні, а тому сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за даний період складає 99 340,36 грн. (142х699,58).

Таким чином, ставка судового збору, яка підлягала сплаті за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу становила 993,40 грн.

Відповідно до пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви, скарги.

Отже, при зверненні до суду з апеляційною скаргою на судове рішення в частині позовних вимог про визнання незаконним звільнення та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає сплаті судовий збір у сумі 1 796,74 грн. (993,40+640х110%).

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою апелянт не надав документів, що підтверджують сплату судового збору за позовні вимоги про визнання незаконним звільнення та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 1 796,74 грн.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 необхідно сплатити судовий збір у сумі 1796 грн. 74 коп. за наступними реквізитами: отримувач коштів - УДКС у Солом'янському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, рахунок отримувача 0010, Банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача 820019.

Крім того, звертаємо Вашу увагу, що відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Оригіналдокументу про сплату судового збору із зазначенням відомостей про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір, необхідно подати до Апеляційного суду м. Києва.

Згідно з ч. 2 ст. 297 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 ЦПК України, а також у разі несплати судового збору, застосовуються положення статті 121 ЦПК України, яка передбачає залишення позовної заяви (апеляційної скарги) без руху з наданням строку для усунення виявлених судом недоліків.

Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 5 постанови пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» положення ст. 294 ЦПК України поширюються також на випадки, коли відповідно до статті 218 ЦПК суд проголосив лише вступну та резолютивну частини рішення.

Як вбачається з матеріалів справи представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 був присутнім під час проголошення вступної та резолютивної частин рішення, копію якого отримав негайно після проголошення (а.с. 202).

Разом з цим, з апеляційною скаргою на рішення суду позивачка звернулася лише 27.10.2017, тобто після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що апелянтом подано апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження без клопотання про поновлення такого строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому, протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, апелянту необхідно протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали звернутися до апеляційного суду із обґрунтованою заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій мають бути зазначені підстави та докази, що підтверджують наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення виявлених судом недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121, 297 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року та від 15 вересня 2017 року про відмову в забезпеченні доказів та на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року - залишити без руху, надавши строк для усунення виявлених в ній недоліків щодо надання обґрунтованої заяви із зазначенням підстав про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Надати строк для усунення інших недоліків протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з часу її постановлення, але в частині щодо визначення розміру судового збору може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, шляхом подання скарги безпосередньо до цього суду.

Суддя:

Справа № 752/5761/17

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11894/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.