Справа № 755/1997/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"27" квітня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 26 608,00 гривень; судовий збір у розмірі 640 гривень; суму в розмірі 1000 гривень за надання послуг адвокатом.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25 вересня 2016 року о 19.10 год. у м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснила проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофора, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Власником транспортного засобу автомобіля марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 є він. Відповідно до постанови Шеченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень. Згідно наказу-наряду від 21 жовтня 2016 року № 160005321 він був вимушений сплатити вартість ремонту свого автомобіля 26 608,00 гривень.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив цивільну справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив позов задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, суд про причини неявки не повідомила.

Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідача та за згодою позивача ухвалити заочне рішення.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 вересня 2016 року о 19:10 год. у м. Києві між автомобілем «Пежо», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року, ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП і застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

На даний час постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року не скасована та набрала законної сили.

За нормою частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_1

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як вбачається із заказу-наряду № 160005321 від 21 жовтня 2016 року, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, для ремонту автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 розраховано 26 608,00 гривень.

Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, в даному випадку, майнова шкода - зменшення майнової сфери особи (учасника правовідносин, потерпілого) внаслідок пошкодження чи знищення її майна або внаслідок порушень її особистих немайнових прав.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 26 608,00 гривень.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача 1000 гривень за надання послуг адвокатом, то вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 79, 84, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

В силу ст.ст. 56 та 84 Цивільного процесуального кодексу України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи.

Виходячи із системного тлумачення положень ст.ст. 56, 79, 84 Цивільного процесуального кодексу України витрати понесені позивачем до подання позову до суду не є витратами на правову допомогу.

Витрати понесені позивачем до відкриття провадження у справі є збитками, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України) та можуть бути відшкодовані особі у разі пред'явлення вимог про стягнення таких збитків.

На підтвердження заявлених позовних вимог про стягнення витрат за надання послуг адвокатом, позивачем до матеріалів справи було додано квитанцію до прибуткового касового ордера № 5076 від 07 січня 2017 року, видану «Шевченківською колегією адвокатів м. Києва», про сплату 1000 гривень за складання позовної заяви. В той же час, вказана квитанція не містить відомостей яку саме позовну заяву було складено, ким саме, у зв'язку з чим вказана квитанція не може бути прийнята судом в якості підтвердження понесених судових витрат на правовому допомогу.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 640,00 гривень, який був сплачений позивачем за подання позову до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 22, 1166, 1187 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 14, 56, 57, 58, 79, 84, 60, 61, 88, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 26 608 гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 640 гривень, а всього 27 248 (двадцять сім тисяч двісті сорок вісім) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: