Провадження № 2/522/3890/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

при секретарі Іскрич В. В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Геосистеми», про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Геосистеми», про зобовязання вчинити певні дії.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на вищезазначені судові рішення.

02 грудня 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2015 року та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2014 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, у звязку ухвалою від 24.02.2016 року вищезазначену справу було прийнято до провадження.

Під час судового розгляду справи виникла необхідність для дачі особистих пояснень позивачем, у звязку з чим ухвалою віл 28 вересня 2017 року визнано явку позивача в судове засідання обовязковою.

Незважаючи на визнання судом обов'язковою явку позивача, остання в судові засідання призначені на 30.10.2017 року о 10.00 та 27.11.2017 року на 15.10 не з'явлилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила.

У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх у сукупності, суд прийшов до висновку, що права позивача реалізуються в протиріччі зі своїм призначенням.

Так, у відповідності до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, сторони зобовязані користуватися своїми процесуальними правами та виконувати процесуальні обовязки добросовісно.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Недобросовісним користуванням процесуальними правами вважається, зокрема, зявлення численних необґрунтованих відводів суддям, нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій, подання зустрічних позовів без дотримання вимог ЦПК, одночасного оскарження судових рішень в різних видах проваджень, подання апеляційних та касаційних скарг на судові акти, які не можуть бути оскаржені тощо. Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Більш того, суд звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що сторони процесу повинні вживати заходи для того, щоб дізнатися про рух та розгляд їх справ.

Так, в пункті 41 рішення Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року по справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03) зазначено, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Аналогічна позиція висловлена також в пункті 27 рішення Європейського Суду з прав людини від 26 квітня 2007 року по справі "Шевченко проти України" (Заява N 8371/02). Європейський Суд, де зазначив, що заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки між вереснем 2002 року та груднем 2003 року та після 2 червня 2004 року, щоб довідатись про стан провадження у його справі.

Між тим, згідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

У той же час, неодноразові неявки позивача, які є безумовним проявленням неповаги до суду, позбавляють суд можливості своєчасно розглянути справу, що призводить до порушення прав учасників процесу та норм процесуального законодавства.

Згідно з вимогами ЦПК України, суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання, що знайшло своє відображення в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за вих. № 6-60/0/4-12 від 18.01.2012 р., що був надісланий на адресу голів Апеляційного суду АРК, апеляційних судів областей, м. Києва і Севастополя. Таким чином, враховуючи розумність строків розгляду справи, суд вважає за необхідним позовну заяву залишити без розгляду, роз'яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Як вбачається з матеріалів справи явка позивача визнана судом обов'язковою, протее представник позивача повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив; від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

За таких обставин, оскільки позивач, явка якого визнана судом обов'язковою, повторно в судове засідання не з'явився і від нього, після визнання явки обов'язковою, не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву слід залишити без розгляду.

Неявка в судове засідання інших учасників процесу не перешкоджає вирішенню питання про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Геосистеми», про зобовязання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: А. Ю. Бойчук