Справа № 369/7582/17
Провадження № 2/369/3267/17
08.09.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Дубас Т.В.,
при секретарі Ведмеденко Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Черемшина 2012" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання договору оренди ліжко-місць та виселення без надання іншого жилого приміщення, -
В липні 2017 року позивач ТОВ «Черемшина 2012» звернувся до суду з даним позовом, посилаючи на те, що відповідно до свідоцтва про право власності ТОВ «Черемшина 2012» на праві приватної власності належить приміщення, загальною площею 5811 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
01.10.2013 року між ТОВ «Черемшина 2012» та ОСОБА_1 був укладений договір № 704 про оренду ліжко-місць в гуртожитку.
Пунктом 1 договору позивач передав ОСОБА_1 у платне строкове користування З ліжко-місця.
Пунктом 5 договору визначено, що орендодавець має право достроково припинити дію договору згідно з п. 9.2 договору.
Станом на 30.06.2017 року у відповідачів за проживання в гуртожитку, за період часу з серпня 2014 року по липень 2017 року утворилась заборгованість в розмірі 36 995,73 грн.
Приймаючи до уваги те, що відповідачі порушують права позивача, в добровільному порядку не звільняють спірне приміщення, наявний борг не сплачений, позивач вбачає правові підстави для розірвання договору оренди та виселення відповідачів з кім. АДРЕСА_1 гуртожитку.
Тому позивач просив розірвати договір оренди 3-х ліжко-місць №704 від 01.10.2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» та ОСОБА_1, та виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з кімнати АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення та стягнути судові витрати.
Представник позивачав судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причин неявки в судове засідання не повідомили.
За згодою представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та збрані в ній докази, суд приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.
Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності від 06.04.2013 року, ТОВ «Черемшина 2012» на праві приватної власності належать нежилі приміщення, загальною площею 5811 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачем надано суду договір №704 від 01.10.213 про оренду ліжко-місць в гуртожитку, укладеного між ТОВ «Черемшина 2012» та ОСОБА_1
Відповідно до п. 1 Договору, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування ліжко-місця для тимчасового проживання у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1. Пунктом 2 Договору визначено, що на виконання п. 1 Договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування додатковий інвентар, обладнання та меблі, згідно переліку у Додатку 1 до Договору.
Дія договору може бути достроково припинена за ініціативою орендаря, про що орендар має письмово повідомити орендодавця не менш ніж за 10 днів від дати розірвання договору (пункт 9.1. Договору). Згідно п. 5 Договору орендодавець має право, достроково припинити дію Договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених ст. 9.2 Договору. Відповідно до п. 9.3 Договору дострокове припинення (розірвання) Договору означає втрату права на проживання в гуртожитку, у зв'язку з чим орендар зобов'язаний у триденний термін звільнити кімнату, повернути в належному стані прийняте майно та інвентар, повністю розрахуватись з орендодавцем за договором. Реєстрація не є підставою для визнання права на проживання в гуртожитку. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014 року (п.13 Договору).
Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 814 ЦК України у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.
Особливості правового регулювання найму (оренди) житла визначаються нормами статей 810, 812 ЦК України.
За змістом статті 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому.
Відповідно до частини першої статті 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років.
Як випливає із системного аналізу статей 810, 812, 821 ЦК України положення зазначених норм матеріального права підлягають застосуванню виключно до правовідносин, що випливають з договору найму (оренди) житла.
Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР).
Так, згідно зі статтею 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.
Отже, гуртожитком є зареєстрована у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів як гуртожиток жила будівля, що відповідає певним вимогам, у якій особам у зв'язку з трудовими відносинами або навчанням в учбовому закладі надається за плату та за ордером, що видається власником гуртожитку, у тимчасове користування жила площа.
Вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, суди повинні з'ясовувати, чи є гуртожитком будинок, приміщення в якому займає особа, зокрема: чи зареєстрований він як гуртожиток у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів; чи побудований будинок як гуртожиток або спеціально для нього переобладнаний; чи є дозвіл санітарно-епідеміологічної станції на його заселення як гуртожитку; чи видавався, відповідно до статті 129 ЖК Української РСР та Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208, ордер на зайняття особою жилої площі в гуртожитку, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу; чи укомплектований будинок (жиле приміщення) меблями, спеціальним устаткуванням, інвентарем, культурно-побутовими предметами, необхідними для проживання, занять і відпочинку громадян; чи є штати для обслуговування гуртожитку; як оплачується проживання тощо.
Враховуючи вищеперелічені норми закону, позивачем не надано письмових належних та допустимих доказів того, що нежилі приміщення, загальною площею 5811 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 є гуртожитком, оскільки відповідного дозволу санітарно-епідеміологічної станції на його заселення як гуртожитку надано не було.
Крім того, представником позивача не надано суду доказів, що спірне приміщення входить до складу житлового фонду, а тому суд вважає, що спірні правовідносини не виникли із договору найму (оренди) житла, які регулюються Главою 59 ЦК України «НАЙМ (ОРЕНДА) ЖИТЛА».
У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За викладених обставин суд вважає позовні вимоги недоведеними в повному обсязі та такими, що не ґрунтуються на законі, і вважає за необхідне у їх задоволенні відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 810, 811, 820 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 30, 57-61, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223, 224 ЦПК України, суд -
В позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Черемшина 2012" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання договору оренди ліжко-місць та виселення без надання іншого жилого приміщення - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя: Т.В. Дубас