Справа № 520/8606/16-ц
Провадження № 2/520/2061/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.

за участю секретаря Бродецької Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди у загальному розмірі 12000 грн. 00 коп., яка складається з: вартості собаки - 10000 грн. 00 коп.; вартості ліків через пошкодження собаки позивача 1500 грн. 00 коп.; вартості лазерного вирівнювання губи 500 грн., та у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. 00 коп., посилаючись на те, що відповідач вигулювала своїх собак без повідків і намордників у невідведеному для цього місці, собаки відповідача покусали собаку позивача.

Відповідач заперечила проти позовної заяви, посилаючись на те, що собака позивача не може коштувати 10000 грн. 00 коп. Також витрати на лазерне вирівнювання губи не можє стягуватися за рахунок відповідача, оскільки шрам у позивача залишився від укусу собаки позивача.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 12 березня 2016 року, о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_2 вигулювала своїх собак без повідків і намордників у невідведеному для цього місці біля буд. 10, по пр-ту М. Жукова, у м. Одесі, та її собаки покусали собаку ОСОБА_1

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 10 червня 2016 року ОСОБА_2 визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП України, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з довідкою за № 10, виданою 15 березня 2016 року шпиталем ветеринарної медицини «АЙБОЛИТ», ОСОБА_3 звернулась за медицинською допомогою для її собаки. При оглядіу собаки були виявлені травми, які не сумісні із життям, тому собаку піддали гуманній евтаназії.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі статті 1166 ЦК України.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути у відшкодування матеріальної шкоди 1500 грн. 00 коп. за медичну допомогу для собаки позивача, 500 грн. 00 коп. вартість собаки позивача, яка визнана відповідачем, оскільки позивач не надала жодного підтвердження дійсної вартості її собаки.

Крім того, оскільки ОСОБА_1 вказує, що саме собака позивача вкусила позивача за губу, суд вважає, що ця шкода не була заподіяна діями відповідача, тому у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити, оскільки собака позивача не була в наморднику з вини самого позивача.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з Протоколом Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» та роз'ясненнями, що містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру немайнових витрат.

Суд вважає, що у відшкодування моральної шкоди, з урахуванням характеру й обсягу моральних страждань, яких ОСОБА_1 зазнала, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з відповідача слід стягнути 3000 грн. 00 коп.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за дві майнові вимоги у розмірі 1280 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10-11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 1167, 1187 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,-

ВИРІШИВ:

Позовну ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, у відшкодування матеріальної шкоди у загальному розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., яка сладається з: вартості медичної допомоги для собаки, яка належала ОСОБА_1, 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп.; вартості собаки, яка належала ОСОБА_1 500 (пятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, у відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, у дохід держави судовий збір у розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Пучкова І. М.