Справа № 368/1607/17
Провадження № 2 - з/368/26/17
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"05" грудня 2017 р. м. Кагарлик

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Широкоступ К.М.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, - Приватне акціонерне товариство «ОСОБА_3 страховий союз», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, суд, -

В С Т А Н О В И В :

21.11.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, - Приватне акціонерне товариство «ОСОБА_3 страховий союз», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, в якій позивач просив суд винести рішення, на підставі якого:

- стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, код НОМЕР_1, 23372,75 (двадцять три тисячі сімдесят дві) грн.. 75 коп. матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля;

- стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, код НОМЕР_1, 10000 (десять тисяч) грн.. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв»язку з пошкодженням автомобіля;

- стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, код НОМЕР_1, 800 (вісімсот) грн. витрат на проведення експертного дослідження та складання висновку судовим експертом;

- стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, код НОМЕР_1, судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу та судового збору.

21.11.2017 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

22.11.2017 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, та призначено справу до судового розгляду.

05.12.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, - Приватне акціонерне товариство «ОСОБА_3 страховий союз», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, в якій позивач просив суд винести ухвалу, на підставі якої:

- накласти арешт та заборони відчужувати автомобіль марки «Фольксваген 70Х02А», д.н.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заяву про забезпечення позову позивач в мотивувальній частині заяви обґрунтовує наступним.

Згідно ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в результаті ДТП.

На вимоги Позивача відшкодувати завдану Відповідачем матеріальну шкоду, Відповідач ігнорує. При цьому, Відповідач вказує на те, що у разі якщо Позивач буде занадто сильно наполягати на відшкодуванні шкоди, то Позивач нічого не отримає, оскільки в нього не так багато майна, а майно яке наявне він переоформить на когось іншого.

На даний час за інформацією Позивача Відповідач має намір переоформити наявний в нього автомобіль марки «Фольксваген 70Х02А» д.н.з. AM 4577 ВА, щоб не відшкодовувати Позивачу шкоду, про що Відповідач наголошував Позивачу, уникаючи таким чином цивільно-правової відповідальності щодо відшкодування шкоди.

Враховуючи те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди права та інтересам Позивачів (відчуження наявного майна) та не відшкодування шкоди до ухвалення судом рішення за даним позовом, необхідно вжити заходів забезпечення позову шляхом накладенням арешту на автомобіль Відповідача.

05.12.2017 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання заяви про забезпечення позову був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

Судове засідання щодо вирішення питання по заяві про забезпечення позову суд здійснив без виклику відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі на підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу в частині вирішення питання про забезпечення позову без участі осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в заяві про забезпечення позову задовольнити, шляхом винесення ухвали про забезпечення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Норми процесуального та матеріального права, використані судом при вирішенні питання про забезпечення позову.

Рішення Конституційного суду України.

В п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1 -33/2004 зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

В п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Норми ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову.

Як вбачається з змісту заяви про забезпечення позову, остання відповідає вимогам ч. 2 ст. 151 ЦПК України, а саме:

- зазначено причини, в зв»язку з якими потрібно забезпечити позов;

- зазначено вид забезпечення позову, який слід застосувати, обґрунтована його необхідність.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України вид забезпечення позову має бути співрозмірним із заявленими позивачем вимогами.

На думку суду, заява про забезпечення позову відповідає вимогам ч. 2 ст. 151 ЦПК України, ч. 3 ст. 152 ЦПК України.

Вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, не входить до переліку заборон, які зазначені в ч.ч. 4 9 ст. 152 ЦПК України.

Згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Копія ухвали надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення.

Згідно ч. 9 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Норми ППВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» , надалі Постанова.

Згідно п. 1 Постанови звернути увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України ( 1618-15 ) (далі - Ц1ІК) єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦІ ІК ( 1618-15 ), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 2 Постанови вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК ( 1618-15 ) перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Судам слід ураховувати, що у справах окремих категорій позови можна забезпечувати за допомогою спеціальних заходів, які регулюються нормами відповідних законів (наприклад, ст. 53 Закону України від 23 грудня 1993 р. N 3792-ХІІ ( 3792-12 ) в редакції Закону від 11 липня 2001 р. N 2627-ІІІ ( 2627-14 ), з наступними змінами) "Про авторське право і суміжні права".

Згідно п. 4 Постанови розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно п. 6 Постанови особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необгрунтованими. Тому, допускаючи забезпечення позову, суд відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК ( 1618-15 ) вправі покласти на позивача обов'язок внести на депозитний рахунок суду заставу, достатню для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову (проте її розмір не повинен перевищувати розміру ціни позову). За змістом цієї норми суд (суддя), визначивши вид забезпечення позову та розмір застави, повинен зазначити у відповідній ухвалі, що остання звертається до виконання негайно після внесення предмета застави у повному розмірі.

Якщо заходи забезпечення позову вживаються за ініціативою прокурора або осіб, яким за законом надано право звертатися до суду за захистом прав, свобод та інтересів інших осіб, то їх заява має бути у будь-який спосіб підтверджена особою, в інтересах якої вони діють, оскільки відшкодування можливих збитків і його забезпечення здійснюється лише за рахунок цієї особи.

ОСОБА_3 права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ЕТS N 005 (далі - Конвенція) та практика Європейського суду з прав людини, як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір шодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України зазначив, шо засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Причому, як неодноразово наголошується у рішеннях Європейського суду з прав людини, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) ОСОБА_3 Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Отже, враховуючи об»єктивні обставини справи, які викладені позивачем в мотивувальній частині заяви про забезпечення позову, та які судом наведені вище, керуючись вищевказаними нормами права, оцінюючи обґрунтованість заяви про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, оцінюючи ризики невиконання рішення суду, в разі гіпотетичного задоволення позову, з метою забезпечення виконання рішення суду, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши обставини справи, суд, вважає, що клопотання позивача підлягає задоволенню, шляхом - накласти арешт та заборонити будь яким особам, (нотаріуси, тощо), відчужувати автомобіль марки «Фольксваген 70Х02А», д.н.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до виконання рішення суду, ухваленого за результатами розгляду справи, що, в подальшому, у разі невжиття даних заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Окрім того, суд зазначає в даному випадку, що цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Суд вважає, що вищевказані заходи забезпечення позову застосовуються з урахуванням вимог необхідності, достатності, та є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ЕТS N 005 (далі - Конвенція), практикою Європейського суду з прав людини, як джерела права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1 -33/, п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003, п.п. 1, 2, 4, - 6 ППВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ч.ч. 1, 2, 3 ст. 151, п. 2 ч. 1 ст. 152, ч.ч. 2, 3 ст. 152, ч.ч. 4 9 ст. 152, ч. 5 ст. 153, ч. 9 ст. 153, п. 1 ч. 1 ст. 208, ч. 2 ст. 208, 209, 210, 213, 218 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, - Приватне акціонерне товариство «ОСОБА_3 страховий союз», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, - задовольнити.

Забезпечити позов шляхом:

- накласти арешт на рухоме майно, яким є автомобіль марки «VOLKSVAGEN», моделі «70Х02А», вантажопасажирський В, номер шасі WV1ZZZ70Z1Н116769, реєстраційний номер НОМЕР_3, власником якого є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець Азербайджан, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживаючого за адресою: фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. ЗаболотногоАДРЕСА_1.

- заборонити будь яким особам, (власнику, нотаріусам, реєстраторам, тощо), укладати угоди щодо рухового майна, яким є автомобіль марки «VOLKSVAGEN», моделі «70Х02А», вантажопасажирський В, номер шасі WV1ZZZ70Z1Н116769, реєстраційний номер НОМЕР_3, власником якого є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець Азербайджан, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживаючого за адресою: фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. ЗаболотногоАДРЕСА_1, проводити його реєстрацію, перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Ухвала підлягає до негайного виконання на підставі ч. 9 ст. 153 ЦПК України, за невиконання даної ухвали передбачена кримінальна відповідальність за невиконання рішення суду.

Особи, винні в порушенні заходів забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції, - Кагарлицький районний суд Київської області.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: О.В. Закаблук