Справа № 357/9978/16-ц Головуючий у І інстанції Протасова О. М.
Провадження № 22-ц/780/4350/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 03.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

03 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Журби С.О., Лівінського С.В.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способу спілкування з дитиною, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом та просив визначити такий порядок його участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та особистому спілкуванні з ним: - систематичні побачення з дитиною у любий день на тиждень з 16.00 год. до 20.00 год., перша та третя субота кожного місяця з 9.00 год. до 17.00 год. наступної неділі, два тижні поспіль в літній період.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 11 червня 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матірю, яка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином. Після марних спроб вирішити спір мирним шляхом, позивач звернувся до служби у справах дітей, яка прийняла рішення щодо порядку його участі у вихованні та особистому спілкуванні з дитиною: щосереди з 17-00 години до 20-00 години, перша та третя неділя місяця з 11-00 год. до 18-00 год., друга й четверта субота місяця з 11-00 год. до 18-00 год. та певний період під час літніх канікул, за попередньою домовленістю з матірю дитини. Зустрічі позивача з дитиною реально відбуваються не за встановленим порядком, а значно рідше. Так, відповідач у середу спеціально забирає дитину раніше з садочка, у вихідні дні переховуються, змінюють місце проживання, не відповідають на його телефонні дзвінки. З цього приводу позивач звертався до служби у справах дітей, яка направляла лист відповідачу про обовязковість виконання нею вищевказаного рішення міської ради. Відповідач кілька місяців поспіль не займається вихованням дитини, оскільки їздить на заробітки за кордон. Дитину більшість часу доглядає та виховує мати відповідача ОСОБА_5, яка також перешкоджає позивачу бачитись з сином і приймати участь у його вихованні. Після прийняття рішення служби у справах дітей Білоцерківської міської ради позивач відповідно до встановленого графіка неодноразово намагався зустрітися з сином, однак, відповідач та її мати постійно перешкоджають йому у цьому.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визначено такий порядок участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2: щосереди з 17-00 години до 20-00 години; перша та третя субота кожного місяця з 10-00 години до 20-00 години; два тижні поспіль під час літніх канікул за попередньою домовленістю з матірю дитини. Попереджено ОСОБА_2 про обовязковість не чинити перешкоди батьку дитини ОСОБА_3 у спілкуванні з сином ОСОБА_4. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначеного порядку участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином щосереди з 17.00 години до 20.00 години та два тижні поспіль під час літніх канікул через порушення норм матеріального та процесуального права та визначити такий режим участі у вихованні та спілкуванні з сином: перша та третя субота кожного місяця з 14.00 години до 17.00 години в присутності бабусі дитини ОСОБА_5. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що право позивача на спілкування з дитиною щосереди є неприйнятним та таким, що погіршить здоровя та інтереси дитини. На запитання психолога дитина відповіла, що бажає жити з мамою та бабусею. Позивач з народження не приділяв дитині належної уваги, не гуляв з ним. Позивач негативно впливає на фізичний, психічний та інтелектуальний розвиток дитини.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6, 8).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії І-ОК № 322540 (а.с.7).

Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області прийнято рішення «Про визначення порядку участі ОСОБА_3 у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_4» № 719/04-31 від 10 травня 2016 року, яким визначено порядок участі ОСОБА_3 у вихованні та особистому спілкуванні з дитиною: щосереди з 17-00 години до 20-00 години, перша та третя неділя місяця з 11-00 год. до 18-00 год., друга й четверта субота місяця з 11-00 год. до 18-00 год. та певний період під час літніх канікул, за попередньою домовленістю з матірю дитини (а.с.9).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції врахував висновок служби у справах дітей та виходив з того, що визначений судом спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини є таким, що відповідає віковим потребам малолітньої дитини, та за сумлінного відношення батька до виконання своїх обовязків є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини.

Колегія суддів погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно вимог ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі висновку служби у справах дітей від 04 травня 2016 року рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради затверджено порядок участі ОСОБА_3 у вихованні та особистому спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4.

Згідно вимогами ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з сином та не виконує рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 10 травня 2016 року.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2 вказує на те, що позивач негативно впливає на фізичний, психічний та інтелектуальний розвиток дитини.

Однак, такі доводи відповідача не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Посилання ОСОБА_2 на психолого-педагогічну характеристику від 12 серпня 216 року не заслуговують на увагу, оскільки вказана характеристика складена практикуючим психологом та не вказує на те, що спілкування дитини з батьком призводить до погіршення стану здоровя та порушення інтересів дитини.

Встановлюючи порядок спілкування позивача з сином два тижні поспіль під час літніх канікул, суд першої інстанції фактично конкретизував період часу побачення з дитиною, що був визначений органом опіки і піклування, оскільки рішенням виконавчого комітету він не визначений чітко і у звязку з цим відповідач зможе його трактувати та визначати на власний розсуд. Разом з тим, суд визначив, що порядок спілкування позивача з сином два тижні поспіль під час літніх канікул узгоджується за домовленістю з матірю дитини.

В апеляційній скарзі відповідач просить встановити такий режим участі у вихованні та спілкуванні з сином: перша та третя субота кожного місяця з 14.00 години до 17.00 години в присутності бабусі дитини ОСОБА_5. Однак, у матеріалах справи є чинне рішення виконавчого комітету, яким затверджено спосіб спілкування батька з сином у спосіб, який визначив суд в оскаржуваному рішенні. У даному випадку визначається способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею між батьками і позивач має право на спілкування з дитиною у відсутність інших осіб, в тому числі і бабусі.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення судом вимог ч. 2 ст. 155 СК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали справи не містять доказів, на підтвердження обставин, з якими відповідач повязує свої заперечення, а саме що відповідач здійснює чи має намір здійснювати свої батьківські права всупереч інтересам дитини.

Інші доводи апеляційної скарги, в частині спів падання графіку роботи дитячого садка з часами визначеними для побачення батька з дитиною, тимчасові хвороби дитини не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивач як батько дитини має право на участь у спілкуванні з нею та її вихованні.

Таким чином, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Журба С.О.

ОСОБА_6