РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Голубкової М.О., секретар Когут С.І. розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та чоловіка, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що він ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи загального захворювання та 30.12.2005 року зареєстрував шлюб з громадянкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Від шлюбу сторони мають спільну доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2016 року № 336/2064/16-ц шлюб між сторонами було розірвано.

Донька сторін, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є дитиною-інвалідом до 18 років, залишилась проживати з позивачем.

Посилаючись на те, ОСОБА_2 ухиляється від утримання дитини, не надає жодної допомоги з виховання, забезпечення, лікування дитини тощо, позивач просить суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Також позивач посилаючись на ті обставини, що постійно знаходиться з донькою та піклуюсь нею, сам є інвалідом 1 групи загального захворювання, інших джерел доходу, окрім пенсії та соціальних виплат на дитину-інваліда. не має, просить суд стягнути з відповідачки аліменти на своє утримання в розмірі ? частки від усіх видів захворювання.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити його в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що на теперішній час, його колишня дружина ОСОБА_2 проживає в Ізраїлі отримує достатній дохід для того, щоб сплачувати аліменти на його утримання та утримання малолітньої ОСОБА_4, що проживає разом з ним.

Відповідачка до суду не зявилась, надала письмові пояснення по справі, позов не визнала, заперечувала в частині стягнення аліментів на утримання позивача.

В письмових поясненнях зазначає, що вона, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом 3 групи загального захворювання, з квітня 2015 року і до тепер проживає поза межами України. Визнавала, що перебувала у шлюбі з позивачем ОСОБА_1 від якого має неповнолітню доньку ОСОБА_4

Також зазначала, що 12.06.2013 року під час хвороби позивача ОСОБА_1, вона ОСОБА_2, надала позивачу свою нирку для пересадки, що підтверджує випискою з історію хвороби № 10640. Як вказує відповідач, перебуваючи закордоном, вона постійно надсилала посилки з речами та грошові кошти, які отримував її чоловік. Виїжджаючи з України, відповідач залишила на імя позивача генеральну довіреність та свою пенсійну картку. Як зазначає відповідач, у 2016 за рішенням суду, шлюб між нею та позивачем було розірвано за ініціативою ОСОБА_1 у звязку з тим, що останній, створив нову сімю та почав проживати з іншою жінкою. Станом на теперішній час, відповідачка, хоча і проживає закордоном, фактично не має роботи та коштів.

Представник відповідача, в судовому засіданні проти позову в частині стягнення аліментів на утримання чоловіка заперечувала, вказавши, що позивач не має ані моральних, ані правових підстав заявляти вимоги про стягнення аліментів на своє утримання, оскільки відповідачка, ціною власного здоровя, у 2013 році фактично врятувала ОСОБА_1, надавши останньому нирку для трансплантації. Зазначала, що відповідачка ОСОБА_2 на теперішній час не працює та не має доходу, а позивач зловживаючи становищем, хоча і заявляє про те, що ОСОБА_2 не надавала йому матеріальної допомоги, фактично отримував грошові перекази та знімав кошти з пенсійної картки відповідача, якими розпоряджався на власний розсуд.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

З матеріалів справи встановлено, що 30.12.2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 014068, виданим Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 30 грудня 2005 року, актовий запис № 662.

Від даного шлюбу сторони мають спільну доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, (свідоцтво про народження серії 1-ЖС № 115942, виданий відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя 03 грудня 2002 року, актовий запис № 1132).

Відповідно до копії рішення суду № 336/2064/16-ц від 12.08.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи загального захворювання.

Згідно пенсійного посвідчення ААБ № 191573 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 є інвалідом до 18 років.

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 громадянка ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи, інвалідність встановлено довічно.

Довідка від 31.01.2017 року виданою ЖБК № 9 Заводу «Запоріжсталь» та «Дніпроспецсталь», підтверджує, що малолітня ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 постійно мешкає з позивачем ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки з Шевченківського обєднаного УПФУ м. Запоріжжя, що надана відповідачці ОСОБА_2 вона отримує пенсію по інвалідності, розмір якої за період з 01 січня 2016 року по 01 травня 2017 року (за 17 місяців) склав 19753 грн.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч.1. ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обовязки по утриманню дитини на час розгляду справи виконує позивач. Хворобливий стан неповнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується пенсійним посвідченням, та Довідкою з КУ «ОКПБ», а також наданими копіями чеків, про придбання ліків в період перебування доньки в закладі охорони здоровя.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідачки аліментів на утримання спільної дитини сторін, яка до того ж є інвалідом дитинства, узгоджуються з вимогами законодавства, підстав для звільнення відповідачки від участі у належному утриманні дитини суд не встановив, розмір заявлених вимог чинному законодавству не протирічить.

Відповідно до п. 1-5 ст.. 75 СК України Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв'язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом.

Положеннями ст.. 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Досліджуючи матеріали справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом першої групи та перебуваючи на обліку в органах ПФУ отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1331,06 грн. та в період з 01.12.2016 року по 01.05.2017 року розмір отриманої пенсії склав 8051,36 грн. З урахуванням наведених обставин позивач ОСОБА_1 с особою, яка в розумінні ст.. 75-76 СК України можуть мати право на утримання від колишньої дружини.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 також є інвалідом третьої групи, перебуває на обліку в органах ПФУ і отримує пенсії, розмір якої, за період з 01.12.2016 року по 01.05.2017 року склав 7547,00 грн., що є нижчім ніж дохід позивача, а сама ОСОБА_2 будучі інвалідом також є особою, яка може мати право на утримання.

Факт перебування відповідача ОСОБА_2 за кордоном в період з квітня 2015 року по теперішній час, в судовому засіданні визнавався позивачем ОСОБА_1 Вказані обставини в силу положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

За клопотанням представника відповідача судом було витребувано інформацію про те чи знімались кошти з пенсійної картки ОСОБА_2 в період з 01.05.2016 року по 01.05.2017 року. Згідно наданої інформації з вказаної картки регулярно знімаються грошові кошти у банкоматах м. Запоріжжя, з вказаної карти розраховуються за покупки в магазинах м. Запоріжжя, поповнюються мобільні рахунки, переводяться грошові кошти на картку позивача ОСОБА_1

За таких обставин суд вважає доведеним факт користування позивачем ОСОБА_1 пенсійною карткою відповідачки і коштами, що зараховуються на неї.

На спростування тверджень ОСОБА_1, викладених в позовній заяві, про ті обставини, що відповідачка не надає допомоги на утримання доньки, в судове засідання представником відповідача надано копії квитанцій грошових переказів, за якими відправником коштів зазначена ОСОБА_2, а отримувачем ОСОБА_1. Так згідно наданих доказів 11.06.2015 року відповідачем було переведено на користь позивача 1600 євро, 16.08.2015 року 600 євро, 15.12.2015 500 євро, 20.03.2016 року - 500 євро, 14.04.2016 року 250 євро, 11.05.2016 року 300 євро, 01.06.2016 року 1000 євро.

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, відповідачка ОСОБА_2 перестала переводити кошти на імя ОСОБА_1 у звязку з тим, що на весні 2016 року довідалась про те, що її чоловік почав проживати однією сімєю з іншою жінкою, яку привів до місця їх спільного проживання, а кошти отримані від дружини витрачав на утримання іншої сімї. Згодом відповідачка ОСОБА_5 втратила роботу і зараз не має інших доходів окрім пенсії, яку в Україні отримує її колишній чоловік.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 посилався на ті обставини, що кошти з пенсійної картки відповідачки, а також з грошових переказів, він перераховує на свої потреби та потреби доньки, що підтверджується доказами - в тому числі випискою по картці наданою ПАТ КБ «Приват банк»; а також на сплату взятих відповідачкою кредитів, проте вказані твердження жодними доказами не підтверджені.

Як стало відомо суду від представника відповідача на час розгляду справи позивач ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з іншою особою та має від неї дитину, вказані обставини були визнані позивачем ОСОБА_1

Згідно виписки стаціонарного хворого № НОМЕР_3 «ЗОКЛ» хворий ОСОБА_1 має діагноз ХБП 5 ст. гломерулонефрит, функціонуючий трансплантат нирки, дисфункція трансплантата. Захворювання виявлено в грудні 2005 року, в 2007 році розпочато лікування, 12.03.2013 року виконана родинна трансплантація нирки.

Відповідно до виписки з історії хвороби № НОМЕР_4 «ЗОКЛ» Донор ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 знаходилась в відділенні трансплантації ЗОКЛ з 10.06.2013 року по 01.07.2013 з діагнозом донор для родинної трансплантації нирки.

Наведені докази підтверджують обставини викладені відповідачкою в письмових запереченнях, та свідчать про те, що ОСОБА_2 фактично стала непрацездатною в розумінні статті 75 СК України, та отримала інвалідність ставши добровільним донором нирки для чоловіка ОСОБА_1

Посилання ОСОБА_1 на ті обставини, що відповідачка має змогу надавати йому матеріальну допомогу оскільки отримує дохід за кордоном, позивачем належними та допустимими доказами не доведено. Наявні в матеріалах справи докази підтверджують лише перебування ОСОБА_2 на пенсійному обліку в органах ПФУ та отримання нею пенсії по інвалідності, розмір якої, відповідає встановленому Державним бюджетом України розміру мінімального прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність та з травня 2017 року складає 1312 грн. на місяць.

За таких обставин суд приходить до висновку що вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на своє утримання не підлягають задоволенню оскільки досліджені в судовому засіданні фактичні обставини справи свідчать про відсутність підстав для задоволення позову в тому числі передбачені ст.. 75,76 СК України, .

Керуючись ст. 3,10,11,57,60,74-77, 88,169,208-209,212,213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 75, 76, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6, ін код НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , 08.1976 р. народження , інд. Код НОМЕР_1 аліменти на утримання дитини інваліда ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7, до її повноліття у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 640 грв.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, особи, які брали участь , але не були присутні у судовому засіданні піз час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Голубкова М.А.