АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2077/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі суддів

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Секретар: Наконечна М.М.

Сторони у справі: ОСОБА_5, представник публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - ОСОБА_6

Особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2016 року, ухваленого суддею Костенком А.І., повний текст якого виготовлений 17 лютого 2016 року, у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ПАТ «ОСОБА_1 - Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 13 серпня 2007 року між ЗАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_8О.(змінив прізвище на ОСОБА_5О.), був укладений кредитний договір № 490044773, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачеві кредит у сумі 11900,99 дол. США, а відповідач в свою чергу зобов'язався повертати кредит відповідно до умов договору.

Згідно умов договору ОСОБА_5 зобовязався виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 11900,99 дол. США.

Однак, у порушення умов договору, відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 03 листопада 2015 року має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 3305,92 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 76086,47 грн., за відсотками - 106,59 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 2453,19 грн.

Станом на 03 листопада 2015 року розмір неустойки становить: пеня - 196,99 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 4533,77 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, 13 серпня 2007 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки № 490044773-П. Відповідно до умов якого ОСОБА_7, як поручитель поручається за виконання ОСОБА_5, обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Згідно договору поруки, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, відповідають перед позивачем за порушення зобовязань за договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. У разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором.

На виконання умов договору відповідачам була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_7 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Банк» заборгованість в сумі 78539,66 грн., а саме: 76086,47 грн. за кредитом; 2453,19 грн. - по відсотках. Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_7 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2016 року позов ПАТ «ОСОБА_1 - Банк» задоволено повністю. Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Банк» заборгованість 78539,66 грн., а саме: за кредитом 76086,47 грн., по відсотках 2453,19 грн., комісії 0,00 грн. Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Банк» судові витрати в сумі 1218,00 грн.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій вказує, що рішення суду є незаконним, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом при вирішення справи були невірно встановлені обставини справи, а саме факт та розмір виданого кредиту і суми заборгованості. Вказує на те, що кредит в сумі 11900,99 дол. США він не отримував, а фактично отримав кредит в сумі 60 100,00 гривень. У ОСОБА_9 відсутні докази того, що кредит він отримав в доларах США. З ОСОБА_9 він повністю розрахувався і заборгованості не має. Вважає, що на день подання ОСОБА_9 позову в суд, порука відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України була припинене, однак суд на це увагу не звернув. Вважає, що спір судом вирішений неправильно, просив рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким ОСОБА_9 в позові до нього та ОСОБА_7 відмовити.

Заслухавши доводи сторін, які з»явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_1 Банк» суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_5 взяті на себе зобов»язання за кредитним договором належним чином не виконав, заборгованість, що утворилась підлягає стягненню з нього та поручителя ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь ОСОБА_9.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_5 В частині задоволення позовних вимог до поручителя ОСОБА_7, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 13 серпня 2007 року між ЗАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_8, (змінив прізвище на ОСОБА_5О.), укладено кредитний договір № 490044773.

Відповідно до п.1 договору, договір вважається укладеним за умови підписання сторонами обох частин цього договору, включаючи всі додатки до нього (додатки складають невідємну частину цього договору.

Строк дії договору визначений датою остаточного повернення кредиту - до 13.08.2013 року.

Відповідно до п.2 договору. ОСОБА_9 надає позичальнику кредит та приймає в заставу в якості забезпечення виконання зобовязань за договором предмету застави, а позичальник приймає кредит та передає банку в заставу в якості забезпечення виконання зобовязань за договором предмета застави на наступних умовах: сума кредиту 11900,99 доларів США, номінальна процентна ставка 13,5 %, дата остаточного повернення кредиту 13 серпня 2013 року, цільове використання кредиту придбання транспортного засобу згідно з договором купівлі продажу. Укладеним між позичальником та ТОВ «Узавто Одеса» № 774 від 10 серпня 2007 року DAEWOO NEXIA 2007 року випуску, колір бежевий, державний номер СА9492АК, кузов № НОМЕР_1, тип легковий седан-В (свідоцтво про реєстрацію САС032932, видане 07 серпня 2007 року РЕГ 5 МВ ДАІ м. Звенигородка, Черкаська область).

Відповідно до п.2.7 договору порядок надання кредиту вказано: не пізніше наступного банківського дня після отримання банком документів, зазначених у ч. № 2, кредит надається однією сумою в готівковій формі, шляхом видачі кредитних коштів позичальнику з операційної каси банку. У день видачі кредитних коштів позичальнику у валюті кредиту, на суму отриманого кредиту в іноземній валюті позичальник здійснює купівлю національної валюти (гривні) через операційну касу банку по встановленому курсу банку на день здійснення операції та не пізніше наступного банківського дня перераховує виручені від продажу валюти кошти, за наступними реквізитами: у сумі 60 100,00 грн. на рахунок ТОВ «Узавто Одеса», з метою оплати за транспортний засіб за договором купівлі продажу № 774 від 10 серпня 2007 року (а.с.5).

Відповідно до п. 2.8 договору, платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх сукупних послуг, який є додатком № 1 до договору та його невід»ємною частиною в порядку та на умовах, визначених цим договором. У разі сплати у валюті кредиту 13 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 242 доларів США; у разі погашення кредиту у національній валюті таке погашення має здійснюватися не пізніше 12 числа кожного місяця у сумі, розрахованій у порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до п.3 договору позивальник зобовязується в порядку та на умовах, що визначені даним договором повертати кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені договором платежі та виконувати інші обовязки, що передбачені договором. Повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється позичальником в порядку та на умовах, що визначені у додатку № 1 до цього договору, який є його невідємною частиною.

13 серпня 2007 року між ОСОБА_7 та ЗАТ «ОСОБА_1 Банк» було укладено договір поруки № 490044773-П, у відповідності до якого поручитель поручається за виконання боржником наступних зобовязань, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому: обовязок повернути банку кредит рівними частинами, у терміни, визначені основним договором та додатком № 1 до основного договору, але в будь якому випадку не пізніше 13 серпня 2013 року; обовязок щомісяця сплачувати банку проценти за користування кредитом у терміни, визначені основним договором та додатком № 1 до основного договору; обовязок у випадках, передбачених основним договором або законодавством України, у строк не пізніше 10 днів з дати предявлення відповідної вимоги достроково повернути банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обовязки, що виникають із основного договору; обовязок сплатити банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні банку невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобовязань за основним договором (а.с.23).

Відповідно до п.3.1. договору поруки боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обовязків, перелічених у ст. 2 цього договору як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Однак із матеріалів справи вбачається, що в 2015 році між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 були укладені ряд договорів про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 490044733 від 13 серпня 2007 року. А саме:

-23 квітня 2015 року між ПАТ «ОСОБА_1 Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 490044733 від 13 серпня 2007 року (а.с.13 14);

-13 травня 2015 року між ПАТ «ОСОБА_1 Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 490044733 від 13 серпня 2007 року (а.с.15 16);

-16 червня 2015 року між ПАТ «ОСОБА_1 Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 490044733 від 13 серпня 2007 року (а.с.17 18);

-13 липня 2015 року між ПАТ «ОСОБА_1 Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 490044733 від 13 серпня 2007 року (а.с.19 20);

-18 листопада 2015 року за № 97395-102-б/б ПАТ «ОСОБА_1 Банк» направив ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вимогу про досудове врегулювання спору, зазначивши про наявність заборгованості перед банком в розмірі 83073,43 грн. станом на 03 листопада 2015 року (а.с.25).

У порушення умов договору та додатків до нього, відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 03 листопада 2015 року має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 3305,92 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 76086,47 грн., за відсотками - 106,59 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 2453,19 грн., пеня - 196,99 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 4533,77 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 625, ч.1 ст.1050, ст. 1070 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, а також процентів за ним, про які було зазначено у договорі.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміни умов зобов'язання; сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди ( ст.. 611 ЦК України ).

Ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання одним із видів порушення зобов»язання є прострочення невиконання зобов»язання в обумовлений сторонами строк.

Виходячи із викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимогу до поручителя, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до умов Договору поруки Поручитель поручається за виконання Боржником обов»язку повернути ОСОБА_9 Кредит рівними частинами, у терміни, визначені Основним договором та додатком № 1 до Основного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 13.08.2013 року /ст. 2 п. 2.1 /.

З вимогою про дострокове погашення кредиту до поручителя ОСОБА_9 звернувся 18.11.2015 року, з позовом в суд про стягнення заборгованості 14.12.2015 року, тобто після збігу більше ніж двох років після закінчення строку визначеного в Договорі поруки.

Додаткові угоди відповідно до тих, які укладались із ОСОБА_5 в 2015 році, а саме в квітні, травні, червні та липні 2015 року, з ОСОБА_7, як поручителем за Основним кредитним договором - не укладались.

Виходячи із положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, колегія суддів вважає, що порука ОСОБА_7 відносно зобов»язань ОСОБА_5 за кредитним договором № 490044733 від 13 серпня 2007 року є такою, що припинена, а тому позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_7 є такими, що задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні даного спору в частині стягнення заборгованості з поручителя, суд першої інстанції не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню. Рішення суду необхідно змінити, скасувавши його в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, судових витрат з ОСОБА_7 та прийняти в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_7.

Колегія суддів не може прийняти до уваги твердження ОСОБА_5 про те, що кредит він отримував не в доларах США а в гривнях і всі зобов»язання за кредитним договором він виконав, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи. Відповідно до кредитного договору № 490044733 від 13 серпня 2007 року ОСОБА_5 отримав кредит саме в доларах США, погашав його також в доларах США. Що стосується розрахунку заборгованості, то колегія суддів також не вбачає в ньому будь-яких невідповідностей, оскільки заборгованість за кредитним договором по тілу кредиту в розрахунку вказана в розмірі 3305,92 дол. США /рядок 26 розрахунку, а.с. 27 оборот/ і вказана сума з урахуванням сплаченої суми тіла кредити складає загальний розмір отриманого ОСОБА_5 за кредитним договором кредиту в сумі. 11900, 99 дол. США.

Позиція апелянта про незрозумілість та неправильність наданого ОСОБА_9 розрахунку заборгованості також є надуманою, оскільки наданий розрахунок утримує детальну інформацію про суми, які підлягали сплаті, сплачені суми та розмір наявної заборгованості.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2016 року змінити, скасувавши його в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 78 539 гривень 66 копійок, а саме стягнення заборгованості за кредитом в сумі 76 086 гривень 47 копійок, стягнення заборгованості по відсотках в сумі 2453 гривні 19 копійок та стягнення судових витрат в сумі 1218 гривень.

В цій частині позовних вимог прийняти нову постанову, якою публічному акціонерному товариству «Альфа-Банк» в позові до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Гончар Н.І.

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Повний текст постанови виготовлений 22 грудня 2017 року.