АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисак І.Н.

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.,

секретар: Костюк Л.С.,

позивач: ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

третя особа: Чернівецька міська рада,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 18 жовтня 2017 року, ухваленого суддею Асташевим С.А., повний текст якого складено 18 жовтня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Чернівецька міська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В свою чергу, у березні 2017 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 та Чернівецької міської ради про визнання договору оренди землі частково недійсним.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 18 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_2 відновити стан земельної ділянки кадастровий номер :42:002:0034, яка знаходиться в м.Чернівці по 1-му пров.Рокитнянському, навпроти будинковолодіння №15, загальною площею 0,0370 га, яку надано в оренду ОСОБА_1, яка проживає в м. Чернівці, 1-й Рокитнянський, 15, а саме:

- звільнити самовільно зайняту нею частину вищезазначеної земельної ділянки загальною площею S = 0,0030 га;

- знести частину бетонної огорожі площею S = 0,0004 га, встановлену нею із заступом 0,06 м та 0,15 м на вищезазначену земельну ділянку;

Провадження №22-ц/794/1313/17 Категорія 47

- знести самовільно споруджений нею на цій земельній ділянці бетонний відбійник площею 0,0018 га;

- знести частину фундаменту площею 0,0008 га під павільйоном, встановлений нею на вищезазначеній земельній ділянці;

- відновити знищені нею межові знаки в кількості 5 шт., якими була закріплена вищезазначена земельна ділянка.

Зобовязано ОСОБА_2 не чинити у будь-який спосіб перешкоди ОСОБА_1 у володінні та користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :42:002:0034, яка розташована в м.Чернівці по 1-му пров.Рокитнянському, навпроти будинковолодіння №15, загальною площею 0,0370 га, що надана останній в оренду для ведення городництва.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Чернівецької міської ради про визнання договору оренди землі частково недійсним відмовлено.

Вирішено питання відносно розподілу судових витрат.

Суд задовольняючи частково первісний позов виходив з того, що ОСОБА_2 самовільно зайняла частину земельної ділянки ОСОБА_1 та чинить перешкоди у здійсненні нею права користування землею.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісних позовних вимог та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що єдиним доступним доказом наявності правопорушення у сфері земельного законодавства є результати перевірки посадових осіб органу державної влади, до компетенції якого належать повноваження в сфері контролю за використанням земель, а оскільки таких документів суду не надано, то і відповідно порушень у сфері використання та охорони земель з боку ОСОБА_2 не має. Також вказує, що позивачем за даним позовом мав би бути власник земельної ділянки Чернівецька міська рада, а не землекористувач ОСОБА_1

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб які брали участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та підлягає залишенню без задоволееня, з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимоги до рішення на час його ухвалення встановлювалися нормами ст.213 ЦПК України (в ред. 2004 року) та таким приписам воно відповідає, з наступних підстав.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є користувачем земельної ділянки (кадастровий номер :42:002:0034), площею 0,0370 га, розташованої по 1-му провулку Рокитнянському, 15 в м.Чернівці, призначеної для ведення городництва, на підставі договору оренди землі №4689, укладеного між Чернівецькою міською радою та ОСОБА_1 07 квітня 2008 року, строком до 15 листопада 2010 року, з подальшим поновленням до 26 червня 2018 року.

Суміжним користувачем та власником земельних ділянок за кадастровими номерами :42:002:0073 та :42:002:0074, що розташовані по 1-му провулку Рокитнянському, 15 в м.Чернівці, з 07.08.2013 року є відповідач ОСОБА_2

Відповідно до листа Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин виконавчого комітету Чернівецької міської ради № Ш-3973 від 29.09.2005 року на звернення ОСОБА_3, спеціалістами департаменту було встановлено, що власником житлового будинку № 10 по 1-у провулку Рокитнянському, було розпочато роботи по влаштуванню огорожі, при цьому виявлено самовільне зайняття земель міської ради площею 0,015 га.

14.12.2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 10а по 1-му провулку Рокитнянському, а земельна ділянка, де розташований житловий будинок, площею 0,0873 га, перебувала на той час у державній власності.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_2 не здійснювала роботи по встановленню огорожі, яка існувала на момент прийняття будинку в експлуатацію попереднім власником, однак з моменту переходу права власності на житловий будинок з його складовими за правочином всі права та обовязки власника перейшли до нового - ОСОБА_2

Із листа Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин виконавчого комітету Чернівецької міської ради № Р-4881 від 05.10.2007 року встановлено, що рішенням 36 сесії міської ради ІV скликання від 29.09.2005 року № 835, ОСОБА_1 було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки по 1-му провулку Рокитнянському, навпроти будинковолодіння № 15, площею 0,04 га для ведення городництва.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі», яка була чинна на момент прийняття вищевказаного рішення, особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання). У разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог цього Закону. Надання земельної ділянки в оренду без зміни її цільового призначення, межі якої визначені в натурі, здійснюється без розроблення проекту її відведення.

11.10.2007 року було розроблено проект відведення земельної ділянки площею 0,0370 га для ведення городництва по 1-му провулку Рокитнянському, навпроти будинковолодіння №15, погоджено межі земельної ділянки, та загалом було визнано за можливе надати в оренду вказану земельну ділянку. Однак вказана земельна ділянка відповідно до рішення 36 сесії міської ради ІV скликання від 29.09.2005 року № 835 в оренду передана так і не була.

В подальшому, на підставі рішення 25 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 28 лютого 2008 року № 532, між Чернівецькою міською радою («Орендодавцем») та ОСОБА_1 («Орендарем») було укладено договір оренди землі № 4689 від 07 квітня 2008 року, а саме земельної ділянки кадастровий номер :42:002:0034, яка знаходиться в м. Чернівці на 1-му пров. Рокитнянському, навпроти будинковолодіння №15, загальною площею 0,0370 га.

Частиною 1 ст.93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з п. «а» ч. 1, ч. 2 ст. 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі. Порушені права землекористувача підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.124 ЗК України, який був чинний на момент прийняття вказаного рішення, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Передача вказаної земельної ділянки в користування ОСОБА_1 була проведена на місцевості у відповідності з технічною документацією, розробленою Державним підприємством «Чернівецький геоінфоцентр» 2 квітня 2008 року у відповідності з актом встановлення та погодження меж земельної ділянки, які встановив та передав інженер - геодезист «Чернівецького геоінформцентру» ОСОБА_5 у розмірах згідно плану. Вказані відомості встановлені із акту прийому-передачі.

Згідно п.4 договору оренди землі № 4689 від 07 квітня 2008 року, земельна ділянка була надана в оренду до 15 листопада 2010 року. В подальшому згідно додаткових договорів, договір оренди поновлено до 25 червня 2018 року (а.с.7-8, 14, 16).

Таким чином, ОСОБА_1 набула земельну ділянку, володіє та користується нею в законний спосіб.

Як передбачено ч.2, п.б ч.3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, дане спростовує доводи апеляційної скарги відносно того, що позивачем повинен бути власник земельної ділянки Чернівецька міська рада, а не землекористувач.

Реалізуючи своє право на захист, позивач зверталася з заявою до Чернівецького міського голови та комісією, яка була створена для перевірки заяви, було встановлено, що частина земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_1 згідно договору оренди, самовільно використовується без дозвільних документів відповідачем, в звязку з чим позивачу було запропоновано звернутися в проектну сертифіковану організацію для встановлення межі земельної ділянки в натурі (а.с.18).

Відповідно до ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до СП «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» та 02.09.2016 року інженером - геодезистом, в присутності останньої та власника суміжної земельної ділянки ОСОБА_2 проведено встановлення та закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0370 га, кадастровий номер :42:002:0034, яка знаходиться в користуванні заявника. Вході цього були виявлені порушення зі сторони ОСОБА_2 щодо самовільного зайняття частини вказаної земельної ділянки, а саме:

- частина бетонної огорожі площею S = 0,0004 га, яка встановлена із заступом 0,06 м та 0,15 м на суміжну земельну ділянку ОСОБА_1;

- самовільне зайняття земельної ділянки площею S = 0,0018 га зі сторони ОСОБА_2 та спорудження нею на суміжній земельній ділянці бетонного відбійника;

- частина фундаменту площею S = 0,0008 га під павільйоном, що встановлена ОСОБА_2 на суміжній земельній ділянці, яка знаходиться в оренді ОСОБА_1 (а.с.19-21).

Вищевикладене підтверджується актом встановлення поворотних точок земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками і передача їх землекористувачу від 02 вересня 2016 року та ситуаційним планом, складеним СП «Західно - Український Експертно - Консультативний Центр», які в подальшому були знищені ОСОБА_2 та підтверджується фотознімками (а.с.22).

Давши належну оцінку дослідженим доказам, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_2 набула право на земельну ділянку пізніше виникнення права користування суміжною ділянкою у ОСОБА_1, самовільно зайняла частину суміжної земельної ділянки та чинить перешкоди у здійсненні позивачем права користування землею.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів захоплення ОСОБА_2 спірної частини земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_1, а також відсутність повноважень у останньої на предявлення такого позову спростовується наявними в матеріалах справи доказами та нормами ЗК України.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді А.І. Владичан

ОСОБА_6