Справа № 346/2772/17
Провадження № 2/346/1453/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді: Бирич Н.В.,

з участю: секретаря: Вербіщук О.Д.

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотехнікс Україна" про визнання договору фінансового лізингу №170831 від 17 травня 2017 року недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2, звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати недійсним договір фінансового лізингу № 170831 від 17 травня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотехнікс Україна» та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю лізингова компанія «Автотехнікс Україна» на користь позивача ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 42320,00 гривень, моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

В обгрунтування позову вказує на те, що 17.05.2017 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 170831 фінансового лізингу.

Предметом лізингу укладеного договору є транспортний засіб Toyota Corolla, комплектація (модифікація) City, який відповідач зобов»язався передати йому у користування на строк та умовах, передбаних вказаним договором, зокрема це мало відбутись після підписання договору та сплати авансового платежу. На виконання договору 17.05.2017 року позивачем було оплачено на користь відповідача 42320,00 грн. авансового платежу. Зазначає, що після підписання договору та детального ознайомлення з його умовами, позивачем було виявлено, що ТзОВ "Автотехнікс україна" не має ліцензії на здійснення послуг фінансового лізингу, а тому укладений договір слід визнати недійсним.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, однак подав заперечення, в якому просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, укладений договір лізингу визнати дійсним, справу розглядати без участі представника ТзОВ "Автотехнікс Україна". Обгрунтовуючи заперечення зазначив, що 17.05.2017 року між позивачем ОСОБА_1 та ТзОВ "Автотехнікс Україна" було укладено договір фінансового лізингу № 170831. Вважає, що договір фінансового лізингу укладений з позивачем з дотриманням норм Цивільного кодексу України, Закону України "Про фінансовий лізинг" та Закону України "Про захист прав споживачів", містить основні істотні умови, встановлені законом. Зазначає, що 07.12.2016 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 913 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінасових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)". Вказана постанова набрала чинності 10.12.2016 року та відповідно до неї ліцензійні умови застосовуються до фінансового лізинку через 6 місяців з дня набрання нею чинності. На дату підписання договору ліцензійні умови провадження господаської діяльності з надання послуг фінансового лізингу не існували, а тому необхідно застосовувати ст. 20 Закону україни "Про ліцензування видів господарської діяльності". Зазначає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, на які він посилається як на підставу своїх доводів і заперечень. Таким чином вважає, що договір фінансового лізингу не може бути визнаний недійсним, оскільки відсутні підстави недійсності правочину передбачені цивільним законодавством

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1ст.3 ЦК України), а ст.13 ЦК України передбачено заборону на вчинення дій, які б могли завдати шкоди іншій особі, та зловживання правом.

Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства.

Згідно висновку Конституційного Суду України, викладеного в рішенні від 11.07.2013 року№ 7-рп/2013, умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Судом встановлено, що 17.05.2017 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автетехнікс Україна» укладено договір фінансового лізингу № 170831 з додатками, згідно п.3.1 якого, відповідач - лізингодавець зобов"язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу в користування предмет лізингу, визначений у п.1.1 договору, а позивач - лізингоодержувач, зобов"язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі, згідно з умовами цього договору (а. с.4-9).

Предметом лізингу згідно п. 1.1 є автомобіль Toyota Corolla, комплектація (модифікація) City, об"єм двигуна 1,33.

Відповідно до п. 8.2. договору, вартість предмета лізингу становить 420000,00 гривень.

Згідно п. 9.1. Договору авансовий платіж складає частину від вартості предмета лізингу в розмірі 50 % від вартості предмета лізингу.

Додатком № 1 до договору передбачено щомісячний платіж в сумі 6538,46 грн., адміністративний платіж (10%) - 42000,00 грн., комісія за передачу (3%) - 12600 гривень (а. с. 10).

Згідно п. 4.1 договору, предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, що становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу.

17.05.2017 року позивач здійснив платіж на розрахунковий рахунок відповідача в сумі 42320,00 гривень, що підтверджується копією квитанції № QS01 від 17.05.2017 року, призначення платежу "авансовий платіж згідно договору фінансового лізингу № 170831 від 17.05.2017"(а.с.15).

Відповідно до ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає, або зобов'язується передати, другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду), з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До правовідносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю - продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається із наведених положень законодавства, що регулює правовідносини лізингу, в той час як згідно ст. 806 ЦК України до такого договору застосовуються загальні положення про найм (оренду), згідно самого Закону України "Про фінансовий лізинг" обмежень лише загальними положеннями про найм (оренду) не встановлено.

Виходячи із визначень ч.1 ст. 2 вказаного закону, відносини, що виникають у зв»язку з договором фінансового лізингу, регулюються повним обсягом положень ЦК України про найм (оренду), які згруповані у Главі 58 ЦК України.

Як вбачається із вказаної глави, договір лізингу являє собою різновид договору оренди (найму) та відповідно до ч.2 ст. 806 ЦК України до нього застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Так як предметом лізингу можуть бути різноманітні об»єкти, що віднесені законодавством до основних фондів, то до правовідносин лізингу застосовуються норми, що регулюють оренду (найм) конкретного об»єкту.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Ст. 216 ЦК України визначено правові наслідки недійсності правочину.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Верховний Суд України, розглядаючи справу №6-2766цс15 прийшов до висновку, що передбачений договором обов'язок сплатити авансовий платіж в розмірі 50 % вартості предмета лізингу, адміністративний платіж в розмірі 10 % вартості предмета лізингу та комісію за передачу предмета лізингу в розмірі 3 % від вартості предмета лізингу містить ознаки фінансової послуги, пов'язаної із залученням фінансових активів від фізичних осіб і потребує відповідної ліцензії.

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Оцінивши докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про визнання договору фінансового лізингу №170831 від 17.05.2017 року недійсним та застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотехнікс Україна" грошових коштів в розмірі 42 320 (сорок дві тисячі триста двадцять) гривень 00 копійок підлягають до задоволенню, ґрунтуються на нормах чинного законодавства і доведені повністю доказами, дослідженими в судовому засіданні. Також суд приходить до висновку, що слід з відповідача на користь позивача стягнути витрати на правову домомогу, згідно квитанції, у розмірі 3000 (три тисячі) гривень. Крім цього, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Однак, на переконання суду позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди є безпідставними, та необгрунтованими, не підтверджені доказами, тому в цій частині позову слід відмовити.

На підставі вище викладеного та ст.ст. 3, 203, 215, 216, 227, 628, 806-808 ЦК України, ст.ст. 4, 22 Закону України "Про захист прав споживачів", керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати договір фінансового лізингу №170831 від 17.05.2017 року укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автотехнікс Україна" - недійсним з моменту його укладення.

Застосувати наслідки недійсності правочину та зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Автотехнікс Україна" (01103, м. Київ, вул. Німанська, будинок 10 А, офіс 29, , р/р 4081 в АТ "ОТП Банк" МФО 300528, м. Київ ) повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителю ІНФОРМАЦІЯ_2, грошові кошти в розмірі 42 320 (сорок дві тисячі триста двадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотехнікс Україна" (01103, м. Київ, вул. Німанська, будинок 10 А, офіс 29, , р/р 4081 в АТ "ОТП Банк" МФО 300528, м. Київ ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, витрати на правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотехнікс Україна" (01103, м. Київ, вул. Німанська, будинок 10 А, офіс 29, , р/р 4081 в АТ "ОТП Банк" МФО 300528, м. Київ ) на користь Державної судової адміністрації України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; ; банк отримувача : Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) - 1600 (одну тисячу шістсот) гривень судового збору.

В решті позову відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановлених строків його оскарження.

Суддя Бирич Н. В.