Справа № 575/348/17
Провадження № 2-к/575/1/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2017 р. смт. Велика Писарівка

Великописарівський районний суд Сумської області

в складі: судді Вюник Н.Г.

за участю секретаря Бондар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Велика Писарівка матеріали клопотання ОСОБА_1про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Мирового судді судової дільниці №2 Рузаевского району Республіки Мордовія Російської Федерації від 25 січня 2017 року у частині стягнення аліментів з ОСОБА_2,-

у с т а н о в и в:

У провадженні Великописарівського районного суду Сумської області знаходиться клопотання ОСОБА_1про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Мирового судді судової дільниці №2 Рузаевского району Республіки Мордовія Російської Федерації від 25 січня 2017 року у частині стягнення аліментів з ОСОБА_2.

Листом від 31.03.2017 року боржника було повідомлено про надходження клопотання ОСОБА_1і запропоновано йому у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Ухвалою суду від 10.05.2017 призначено розгляд вказаного клопотання за відсутності заперечення ОСОБА_2.

У судове засідання боржник ОСОБА_2не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання ОСОБА_1про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Мирового судді судової дільниці №2 Рузаевского району Республіки Мордовія Російської Федерації підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Відповідно до ч. 1ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Міжнародним договором, що регулює визнання та виконання рішення Російської Федерації, є Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладена державами-членами Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську 22.01.1993 р. Конвенціюратифіковано Верховною Радою України із застереженням, що Україна бере на себе зобов'язання визнавати й виконувати рішення, постановлені на територіях держав-учасниць Конвенції за винятком визнання і виконання виконавчих написів та нотаріальних актів щодо грошових зобов'язань.

До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 2 ст.394 ЦПК України).

Відповідно до ст. 53 Мінської Конвенції до клопотання додаються: 1) рішення іноземного суду або його засвідчена копія та офіційний документ про те, що рішення набрало законної сили і підлягає виконанню; 2) документ, із якого видно, що сторона, проти якої постановлено рішення і яка не брала участі у процесі, була в належному порядку і своєчасно викликана в суд; 3) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на час його пересилання.

Згідно ч. 1 ст. 32 Мінської Конвенції правовідносини батьків і дітей визначаються за законодавством Договірної сторони, на території якої постійно проживають діти.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 24.12.1999 р. №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», виклик у судове засідання може підтверджуватись оригіналом або засвідченою копією документа, за допомогою якого мав здійснюватися виклик згідно з міжнародним договором або законодавством держави, де розглядалася справа.

У відповідності до п.12 Постанови ВСУ клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Пунктом 10 вищевказаної Постанови ВСУ визначено, що під визначеним міжнародними договорами України судовим порядком розгляду клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) розуміється порядок провадження в цивільних справах, встановлений ЦПК. Тому при розгляді зазначених клопотань повинні застосовуватися відповідні інститути ЦПК, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об'єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання.

Відповідно до ч.1ст. 391 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

За вимогами ч. 1ст. 392 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Згідно до ч.1ст. 393 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або, відповідно до міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

З матеріалів клопотання вбачається, що рішення Мирового судді судової дільниці №2 Рузаевского району Республіки Мордовія Російської Федерації від 25.01.2017 підлягає до негайного виконання. На території Російської Федерації воно не виконувалось.

Судом зясовано, що умови визнання рішення Мирового судді судової дільниці №2 Рузаевского району Республіки Мордовія Російської Федерації від 25 січня 2017 рокуу справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення аліментів, передбачені Конвенцією, та порядок надання дозволу на примусове виконання рішення дотримані.

Зокрема, ОСОБА_2було своєчасно і належно повідомлено про час і місце судового розгляду (а.с.6), рішення набуло законної сили 25 лютого 2017 року, термін давності примусового виконання рішення, передбачений законодавством України (стаття 391 ЦПК України)- три роки з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки), не минув.

Великописарівським районним судом Сумської області під час виконання судового доручення судової дільниці № 2 Рузаевского району Республіки Мордовія Російської Федерації було допитано ОСОБА_2в якості відповідача по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позовні вимоги ним було визнано. Таким чином підстави для відмови в задоволенні клопотання відсутні.

Клопотання та долучені до нього документи відповідають вимогам ст.394 ЦПК України.

Відповідно ст.398 ЦПК України на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який надсилається для виконання в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного та керуючись Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладеною державами-членами Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську 22.01.1993 року, ст.81 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст.208-210, 390-398 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_1про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Мирового судді судової дільниці №2 Рузаевского району Республіки Мордовія Російської Федерації від 25 січня 2017 року у частині стягнення аліментів з ОСОБА_2- задовольнити.

Надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Мирового судді судової дільниці №2 Рузаевского району Республіки Мордовія Російської Федерації від 25 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Видати виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючого за адресою: Україна, Сумська область, Великописарівський район, с.Кириківка, вул.Жовтнева, б.10, на користь ОСОБА_1 аліментина утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі ? заробітку і (або) іншого доходу щомісячно, починаючи з 07 червня 2016 року і до повноліття дитини.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Великописарівський районний суд Сумської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Г. Вюник