Справа № 199/3237/17
РІШЕННЯ

Іменем України

26.09.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Куземі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висоцький 4» про визнання права користування житловим приміщенням, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому, просив визнати право користування житловим приміщенням, квартирою № 278 будинку № 4 по вулиці Висоцького у м. Дніпро.

Позов мотивований тим, що він 17.06.1998 року був прийнятий на посаду тракториста-екскаваторника ІV розряду виробничого ремонтного житлово-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_1. В червні 1998 року ВРЖЕП АНД району надало позивачу дозвіл на вселення та проживання у квартирі АДРЕСА_2 з 2000 року разом з ним в квартирі почали мешкати дружина ОСОБА_2, та сини ОСОБА_3, ОСОБА_4, мешкають по теперішній час, іншого місця мешкання не мають, позивач несе тягар по її утриманню та не зберігає за собою право користування іншим жилим приміщенням. Вважає себе таким, що має право користування житловим приміщенням.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача - Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача - ОСББ «Висоцький-4» до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - проти позову не заперечували.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, третіх осіб, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 17.06.1998 року був прийнятий на посаду тракториста-екскаваторника ІV розряду виробничого ремонтного житлово-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_1.

Згідно пояснень допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 позивач разом із сім'єю почав мешкати в квартирі АДРЕСА_1 з 2000 року та мешкають і по теперішній час, постійно користуються квартирою, сплачують комунальні послуги.

Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням в будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до ст. 65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно роз'яснень в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" № 2 від 12 квітня 1985 року, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, чи приписані вони в даному житловому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сімї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сімї наймача (власника) приміщення або ж для відмови їй у цьому.

Таким чином, позивач продовжує займати квартиру АДРЕСА_1, оскільки його вселення туди було на законних підставах, неможливість реєстрації за місцем проживання обумовлена відсутністю ордера на зазначену квартиру.

За таких умов суд вважає, що вимоги позивача в підтвердженні права користування, що включає в себе право проживання та реєстрації в квартирі, право володіння нею, право укладання договору найму та право зміни договору найму квартири АДРЕСА_1, є законними та обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.58,64,65 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висоцький 4» про визнання права користування житловим приміщенням,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, що є підставою для реєстрації ОСОБА_1 у вказаній квартирі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, що не були присутні при його проголошенні,- у той же строк з часу отримання копії рішення.

Суддя