АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9674/2017 Головуючий у 1 інстанції - Арапіна Н.Є.
Унікальний номер справи № 755/7025/16-ц Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Задерей І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ спільно нажитого майна,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ спільно нажитого майна подружжя. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, з 16 січня 2008 року проживав разом з відповідачем ОСОБА_2 та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8 року народився син ОСОБА_6. Позивач ОСОБА_4 разом з відповідачем ОСОБА_2 вели спільне господарство, розподіляли подружні обов'язки, дбали один про одного, несли відповідальність за сім'ю. 20 грудня 2011 року спільно з відповідачем придбали квартиру АДРЕСА_1 за кошти, які були отримані позивачем ОСОБА_4 від продажу в листопаді 2007 року квартири АДРЕСА_2. У зв'язку з наведеним позивач просив встановити факт проживання однією сім'єю та визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив встановити факт проживання однією сім'єю з 22 квітня 2008 року по 10 серпня 2015 року, визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, залишивши за відповідачем ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ спільно нажитого майна подружжя задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в період з 22 квітня 2008 року по 23 травня 2015 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі 275 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що суд неповно з'ясував обставини справи, зібраним доказам не дав належної оцінки та допустив порушення норм матеріального і процесуального закону .

В суді апеляційної інстанції апелянт та її представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Позивач до суду апеляційної інстанції не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

На підставі ст.. 305 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, що не з'явилася, оскільки він належним чином повідомлений про розгляд справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 303 ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач рішення суду першої інстанції не оскаржував.

Відповідач оскаржує рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 червня 2017 року в частині встановлення факту проживання сторін по справі однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Відповідно до ст.. 3 ч.2 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Судом встановлено, що позивач був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_4 з 22 квітня 2008 року, що в суді першої інстанції не заперечувалося відповідачкою.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року у сторін народився син ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_8 року народився син ОСОБА_6.

Тобто судом обґрунтовано встановлено, що сторони спільно проживали , підтримували інтимні стосунки, були пов'язані спільним побутом.

03 липня 2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Зі змісту вбачається, що 23 травня 2015 року подано позов про стягнення аліментів та судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини.

Відповідно до ст..61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що сторони по справі проживали однією сім'єю до травня 2015 року та мали взаємні права та обов'язки, що підтверджується рішенням про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача, тим, що позивач при придбанні квартири АДРЕСА_1 надавав свою згоду на придбання цієї квартири на ім'я відповідача, а вона в свою чергу надала згоду на реєстрацію позивача у зазначеній квартирі, що підтверджується довідками Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 08 квітня 2016 року та від 21 червня 2016 року про те, що у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з 29 грудня 2011 року.

Проаналізувавши всі вищевикладені обставини у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що сторони перебували у сімейних стосунках протягом встановленого періоду.

Доводи апелянта в тій частині, що між сторонами не існувало сімейних стосунків, так як періодично між ними виникали сварки та навіть бійки, не спростовують встановлених судом доказів на підтвердження позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 29 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :