Справа № 446/1761/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2017 року суддя Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області Котормус Т. І. , розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 7000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Отже, законодавцем у . 4-1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України встановлено безспірну суму розміру аліментів, які можна стягнути у спрощеному порядку, шляхом видачі судового наказу.

Натомість, заявниця ОСОБА_1 звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу просить стягувати з боржника ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей у твердій грошові сумі в розмірі 7000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналіз ст. 183 СК України свідчить про те, що визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі не є безумовним та такий визначається судом з врахуванням ряду обставин, які підлягають встановленню та доведенню в судовому засіданні.

Відтак, виходячи з положень наведених норм закону заявлені вимоги заявниці можуть бути розглянуті судом тільки в позовному провадженні, оскільки в даному випадку має місце спір про право.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє в прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Враховуючи, що наказне провадження є спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення, вважаю за неможливе встановити у даній справі факт субєктивного права у заявника вимоги до боржника.

За таких обставин приходжу до висновку, що має місце спір про право, що є підставою для відмови заявнику у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Одночасно суд розяснює, що заявник має право на розгляд заявлених вимог у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Керуючись ст. ст. 96, 100-102, 208-210 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 7000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття- відмовити.

Відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Львівської області через Камянка-Бузький районний суд Львівської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя