У Х В А Л А

іменем України

Справа № 453/535/17

№ провадження 6/453/16/17

17.05.2017 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Курницької В.Я.,

за участі секретаря Трембач М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області справу за поданням головного державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, -

в с т а н о в и в:

Головний державний виконавець Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - Сколівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області) ОСОБА_2 13.04.2017 року звернулася до суду з поданням, погодженим у встановленому законом порядку начальником Сколівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3, про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Подання мотивує тим, що на виконанні у Сколівському РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавчий лист № 302/220/16-ц, виданий 21.09.2016 року Міжгірським районним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, Олесі, ІНФОРМАЦІЯ_2, Тетяни, ІНФОРМАЦІЯ_3, Михайла, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліментів в ? частину доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину по віку, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_3 до їх повноліття.

Зазначає, що 28.09.2016 року нею винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження до відома, а боржнику для виконання. Також скеровано запити в реєструючи органи з метою виявлення рухомого та нерухомого майна, зареєстрованого за боржником на праві приватної власності, у УПФУ з метою встановити факт одержання боржником пенсії та в Державну податкову службу України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах та про місце праці боржника.

Згідно наданих відповідей у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення, боржник не працює.

Станом на 12.05.2017 року боржником рішення суду не виконано в повному обсязі.

У звязку з ухиленням від виконання зобовязань виникла заборгованість, яка станом на 01.05.2017 року становить в розмірі 7937, 49 грн.

Оскільки усі можливі заходи примусу, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», вичерпані, то вона вважала за доцільне звернутися у суд із даним поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта.

Головний державний виконавець Сколівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, однак начальник Сколівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 16.05.2017 року подала заяву про розгляд клопотання без участі їх представника. Подане подання підтримала, просила його задовольнити.

Сторони та інші заінтересовані особи про дату, час та місце судового засідання у справі в силу ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України не повідомлялись, у таке не викликались.

Суд, вивчивши матеріали подання дійшов наступних висновків.

Згідно з ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання.

В силу ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом, у тому числі і шляхом постановлення судом ухвали про тимчасове обмеження такої особи, котра є боржником, у праві виїзду за межі України.

Між тим, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, аналіз же перелічених вище норм дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

При цьому, ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів подання, на виконанні у Сколівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавчий лист № 302/220/16-ц, виданий 21.09.2016 року Міжгірським

районним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі ? частини доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину по віку, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_3 до їх повноліття.

Встановлено й те, що рішення суду боржником добровільно не виконано, майно на яке може бути звернено стягнення у нього відсутнє.

У матеріалах подання наявна інформаційна довідка з Дежавного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, копії відповідей на запити до Пенсійного фонду України та Фіскальної служби України, з яких вбачається, що ОСОБА_1 пенсії не отримує, не працює, на обліку в органах ДПС не перебуває, інформація про доходи відсутня.

Судом встановлено, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні докази про належне отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд також звертає увагу на те, що будь яких доказів про вжиття головним державним виконавцем заходів примусу до боржника ОСОБА_1, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», заявником не подано.

Окрім того, головний державний виконавець на підтвердження своїх вимог, що боржнику ОСОБА_1 надсилались вимоги про добровільне виконання зобовязань та докази одержання ним усіх документів у процесі виконавчого провадження, не подав.

Також суду не надано доказів, що ОСОБА_1 має закордонний паспорт та виїжджає за межі України і, відповідно, може виїхати за межі України з метою ухилитися від виконання покладених на нього судовим рішенням грошових зобов'язань.

Враховуючи положення ст. 2 Протоколу № 2 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання у межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними у демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, свобода пересування гарантована громадянам України Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а обмеження такого права можливе лише на підставі закону та з метою і за умов, які визначені законом. В інших випадках, таке обмеження буде порушувати конституційне право особи на свободу пересування.

Враховуючи наведені вище положення та беручи до уваги ті обставини, що у матеріалах подання відсутні достатні дані вважати, що боржник ОСОБА_1 має намір уникати виконання рішення суду шляхом виїзду за межі України, суд вважає за необхідне у задоволенні подання відмовити.

Керуючись ст. ст. 209-210, 377-1 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні подання головного державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області протягом п'яти днів з дня її проголошення або протягом п'яти днів з дня отримання її копії особами, котрі не брали участі у розгляді справи.

Суддя Сколівського районного суду

Львівської області ОСОБА_4