У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

ЛеванчукаА.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Банку «Контракт» про розірвання іпотечного договору, скасування заборони відчуження та повернення оригіналів документів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 13 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом Публічного акціонерного товариства Банку «Контракт» (далі - ПАТ Банк «Контракт») про розірвання іпотечного договору, скасування заборони відчуження та повернення оригіналів документів, посилаючись на те, що 27 травня 2014 року між ТОВ «Зоря» та ПАТ Банк «Контракт» було укладено договір про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 24/2014, згідно з яким відповідач зобов'язався надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з максимальним лімітом кредитної лінії, що не перевищує 500 000 євро, а ТОВ «Зоря» зобов'язувався повернути кредит до 26 травня 2015 року.

Належне виконання позичальником своїх зобов'язань забезпечено належним йому майном:

- іпотекою земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1, накладену 27 травня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатньою Н.С., зареєстровану в реєстрі за № 1756; та закладу громадського харчування, загальною площею 874,2 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1, накладену 27 травня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатньою Н.С., зареєстровану в реєстрі за № 1757 згідно з іпотечним договором № 24/2014-01;

- порукою юридичної особи ТОВ «А.В.В. Стандарт»;

- порукою фізичної особи ОСОБА_5;

- заставою обладнання, а саме лінії із виробництва зрощеної ламелі;

Крім цього, при укладенні іпотечного договору була накладена заборона на відчуження предмета іпотеки, а після його підписаннябанку передані оригінали документів, що стосуються предмета іпотеки, а саме: державний акт, серія НОМЕР_2 від 12 вересня 2008 року; договір купівлі-продажу від 04 грудня 2009 року; технічний паспорт від 05 вересня 2013 року НОМЕР_4; свідоцтво про право власності від 17 травня 2014 року НОМЕР_3; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17травня 2014 року № 21772211; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 травня 2014 року № 22214348.

Однак банк порушив умови, викладені в договорі, та не надав ТОВ «Зоря» кредит у сумі 500 000 євро, а надав суму в три рази меншу, ніж вказана в договорі - 150 000 євро.

Станом на 22 травня 2014 року загальна вартість іпотеки становить 7 103 000 грн, що складає 442 759,28 євро, та практично дорівнює сумі кредиту, який повинен був бути наданим.

Оскільки ПАТ Банк «Контракт» в односторонньому порядку відмовився виконувати укладений кредитний договір в повному обсязі, а іпотека має похідний характер від основного зобов'язання, тобто іпотечний договір забезпечує повернення кредиту в сумі 500 000 євро, які так і не були надані, позивач просив розірвати іпотечний договір, скасувати заборону відчуження предмета іпотеки та зобов'язати ПАТ Банк «Контракт» повернути оригінали документів, переданих після підписання договору.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Розірвано іпотечний договір № 24/2014-01 з майновим поручителем, посвідчений 27 травня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатньою Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 1755.

Скасовано заборону відчуження предмета іпотеки, а саме:

- земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, накладену 27 травня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатньою Н.С., зареєстровану в реєстрі за № 1756;

закладу громадського харчування, загальною площею 874,2 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1, накладену 27 травня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатньою Н.С., зареєстровану в реєстр № 1757.

Зобов'язано ПАТ Банк «Контракт» повернути ОСОБА_3: державний акт, серія НОМЕР_2 від 12 вересня 2008 року; договір купівлі-продажу від 04 грудня 2009 року; технічний паспорт від 05 вересня 2013 року НОМЕР_4; свідоцтво про право власності від 17 травня 2014 року НОМЕР_3; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 травня 2014 року № 21772211; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 травня 2014 року № 22214348.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 13 червня 2016 року рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Установлено, що 27 травня 2014 року між ПАТ Банк «Контракт» та ТОВ «Зоря», в особі генерального директора ОСОБА_3 укладено договір № 24/2014 про відкриття мультивалютної кредитної лінії (а.с. 14-20).

Згідно з умовами вказаного договорубанк зобов'язався надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з максимальним лімітом кредитної лінії, що не перевищує 500 000 євро, а позичальник зобов'язується повернути кредит у строк до 26 травня 2015 року. Ліміт кредитної лінії встановлюється в розмірі 150 000 євро.

Належне виконання позичальником своїх зобов'язань згідно з договором забезпечено всім належним йому майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України. Окрім того, забезпеченням виконання зобов'язань позичальника за договором є:

- іпотека закладу громадського харчування загальною площею 874,2 кв. м та земельної ділянки площею 0,25 га, за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3;

- порука юридичної особи TOB «A.B.В. Стандарт»;

- порука фізичної особи ОСОБА_5;

- застава обладнання, а саме лінії із виробництва зрощеної ламелі, яка складається з: податчик UFFESASS СС 09/г, 4-сторонній фрезер Weining Profimat 23, сканер Luxscan Laserscan С180, автоматичний торцовочний верстат Dimter Opticut 350, лінія зрощування Grecon Turbo S 1500, штабелер Rilesa, прес Kalessoe.

27 травня 2014 року між ПАТ Банк «Контракт» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 24/2014-01 (а. с. 28-33).

Цим договором частково забезпечуються вимоги іпотекодержателяза договором від 27 травня 2014 року № 24/2014 про відкриття мультивалютної кредитної лінії, а також усі додаткові угоди до нього та додаткові угоди, що будуть укладені у майбутньому. Вказаним договором забезпечується виконання боржником умов кредитного договору, а саме: відповідно до порядку та умов кредитного договору повернення іпотекодержателю грошових коштів у розмірі 500 000 євро (п'ятсот тисяч євро) (а. с. 28).

Предметом іпотеки є нерухоме майно:

- земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1;

- заклад громадського харчування, загальною площею 874,2 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Згідно з п. 1.3 іпотечного договору загальна вартість предмета іпотеки станом на 22 травня 2014 року складає 7 103 000 грн.

Сторони цього договору оцінюють предмет іпотеки у 3 090 000 грн.

При укладенні іпотечного договору сторони домовились накласти заборону відчуження на предмет іпотеки (а. с. 29).

05 грудня 2014 року сторонами укладено додатковий договір № 1 до іпотечного договору № 24/2014-01 з майновим поручителем, згідно з яким сторони дійшли згоди про зміну строку повернення кредиту та терміну дії договору - до 29 січня 2019 року (а. с. 34, 35).

Відповідно доактів прийому-передачі від 27 травня 2014 року та 28 травня 2014 року ОСОБА_3. передала, а ПАТ Банк «Контракт», в особі начальника кредитного відділу КУ Кокуса В.А. прийняв оригінали наступних документів:

- державний акт від 12 вересня 2008 pоку серія НОМЕР_2;

- договір купівлі-продажу від 04 грудня2009 pоку;

- технічний паспорт від 05 вересня 2013 року НОМЕР_4;

- свідоцтво про право власності від 17 травня 2014 pоку НОМЕР_3;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 травня 2014 року № 21772211;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власностівід 27 травня 2014 року № 22214348 (а.с. 36, 37).

Нормами ст. 627 ЦК України закріплено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (ст. 3 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Апеляційним судом установлено, що в розділі І вказаного кредитного договору сторони погодили визначення термінів, що застосовуються в договорі, та дійшли згоди, що кредитна лінія - це форма кредиту, за якою протягом встановленого договором терміну позичальник має право повністю або частково отримати кредит в межах отриманого ліміту кредитування. Максимальний ліміт кредитної лінії - це максимально можлива сума заборгованості позичальника за кредитом, що може виникнути протягом терміну дії даного договору. Ліміт кредитної лінії- це розмір кредитних коштів, якими фактично може користуватися позичальник у визначений договором строк.

Установлено, що як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції позивач не заперечував, що при укладенні іпотечного договору він був обізнаний з умовами кредитного договору щодо розміру максимального ліміту кредитної лінії (максимальної заборгованості) та розміру ліміту кредитної лінії (реально наданих в користування кредитних коштів).

Вказаний договір був підписаний сторонами власноручно, ними не оспорювався.

Отже, висновок суду апеляційної інстанції про те, що іпотечний договір не підлягає розірванню з тих підстав, що іпотечний договір забезпечує повернення кредиту в сумі 500 000 євро, а ТОВ «Зоря» фактично було надано лише 150 000 євро, та виконання іпотечного договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін, є обгрунтованим.

Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною є різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13.

Що стосується розірвання спірного договору з підстав, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, слід зазначити, що нормами ч. ч. 2 та 4 ст. 652 ЦК України закріплено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

- в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

- зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

- виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

- із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Пунктом 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Таким чином, ч. 2 ст. 652 ЦК України визначаються правила розірвання або зміни договору за рішенням суду, за умови, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять даних, що позивач звертався до відповідача з будь-якими заявами про приведення договору іпотеки у відповідність з обставинами, які на думку позивача змінилися.

Відсутні докази такого звернення і основного кредитора - ТОВ «Зоря».

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для розірвання іпотечного договору, не є істотним порушенням умов договору зі сторони відповідача, а також не є істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, оскільки, як вже зазначалось, сторони при укладенні договору іпотеки дійшли згоди по всіх істотних умовах договору іпотеки і позивачу було відомо про суму наданих ТОВ «ЗОРЯ» в користування кредитних коштів. Таким чином, зміна обставин не настала.

Ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції позивачем не доведено одночасне настання всіх чотирьох умов, встановлених ч. 2 ст. 652 ЦК України.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про іпотеку» та стосуються тільки реалізації права задоволення вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за невиконання зобов'язань, передбачених кредитним договором.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до п. 7.10 іпотечного договору нотаріусом роз'яснено сторонам порядок державної реєстрації іпотеки та порядок задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки, ст. ст. 3-13, 17-20, 23, 24, 33-51 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 203, 553-559, 572-593 ЦК України, ст.ст. 57-65, 74, 97 СК України, ст. 27 Закону України «Про нотаріат», вимоги щодо укладення договору та наслідки невиконання його умов, забезпечено ознайомлення сторін зі змістом договору, встановлено дійсні наміри сторін та факт однакового розуміння сторонами значення умов та правових наслідків цього договору. Сторони підтвердили, що текст договору їм зрозумілий, відповідає волі та особисто підписаний.

Отже, висновок апеляційного суду про те, що зі сторони відповідача відсутні будь-які порушення в реалізації зобов'язань за договором від 27 травня 2015 року № 24/2014 про відкриття мультивалютної кредитної лінії та іпотечного договору від 27 травня 2014 року № 24/2014-01 з майновим поручителем є обгрунтованим.

Підстав для розірвання іпотечного договору немає.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи та надавши їм відповідну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 334, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 13 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

О.М.Ситнік