Справа № 360/2323/15-ц Головуючий у І інстанції Міланіч А. М.
Провадження № 22-ц/780/3741/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 28.09.2017
УХВАЛА

Іменем України

28 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Голуб С.А., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Бородянського районного Київської області від 30 травня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 як законного представника ОСОБА_3, -

встановила:

У вересні 2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на таке.

26 лютого 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% відсотків за користування кредитом.

Відповідач повинен був повернути банку кредитні кошти за проценти за користування ними у передбачені договором строки.

У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором у позичальника ОСОБА_4 виникла заборгованість в розмірі 18411 грн. 99 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача.

10 серпня 2015 року ОСОБА_4 помер.

Ухвалою Бородянського районного Київської області від 20 квітня 2017 року до участі у справі залучена ОСОБА_2 як законний представника малолітнього ОСОБА_3 - спадкоємця ОСОБА_4

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 30 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішення суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 24 лютого 2011 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за яким ОСОБА_4 було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 9-35).

ОСОБА_4 не виконав своїх зобов'язань за вказаним договором, отримавши на протязі лютого-квітня 2011 року кредитні кошти в сумі 4792,82 грн., жодних платежів по сплаті цього кредиту не вносив, внаслідок чого у нього перед ПАТ КБ Приватбанк виникла заборгованість, яка, згідно розрахунку останнього, станом на 30 червня 2015 року у загальному розмірі складає 18 411,99 грн., що включає в себе: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом - 4792,82 грн., заборгованість за відсотками - 12266,22 грн., заборгованість по штрафам - 1352,95 грн. (а.с.7).

10 серпня 2015 року ОСОБА_4 помер і спадкоємцем його майна є син померлого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.131-154).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 29 вересня 2015 року, тобто з пропуском установленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності та ст.258 ЦК України однорічного строку позовної давності по вимогах щодо сплати штрафу.

Колегія суддів із вказаними висновками погоджується, оскільки вони є обґрунтованими і відповідають вимогам закону.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 не виконав взятих на себе зобовязань щодо погашення боргу та з часу отримання кредиту в період січня-квітня 2011 року жодних платежів по сплаті цього кредиту не здійснював, проте ПАТ КБ Приватбанк звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 29 вересня 2015 року (а.с.4).

Таким чином, ухвалюючи рішення по справі, суд обґрунтовано виходив з вказаних положень закону та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному суді порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційна скарга не містить жодного доводу з посиланням на матеріали справи, які би спростовували висновки суду про необхідність застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Доводи апелянта про порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, оскільки суд першої інстанції невірно застосував норми ст. 1282 ЦК України на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки підставою у відмову у позові є сплив строків позовної давності, а не прийняття чи неприйняття спадщини після смерті ОСОБА_4

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного судового рішення оскільки вони не відповідають вказаним вище вимогам закону.

Інших доводів в обґрунтування апеляційної скарги не апелянт не зазначив.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :