Головуючий в 1 інстанції: Сидоренко І.О.
Доповідач: Тимченко О.О.
10 травня 2017 року м. Бахмут
Апеляційний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Тимченко О.О.,
суддів: Дундар І.О., Кішкіна І.В.,
за участю секретаря: Яворського О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмут заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування інфляційних втрат та трьох процентів річних,-
Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 05 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено: рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 07 лютого 2017 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування інфляційних втрат та трьох процентів річних відмовлено.

10 квітня 2017 року відповідач звернувся до Апеляційного суду Донецької області із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким вирішити питання про стягнення із позивача ОСОБА_2 на його користь понесені судові витрати, які складаються із витрат на оплату правової допомоги у суді першої інстанції, а також зі сплати судового збору при поданні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог,а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог,у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається із матеріалів справи , згідно квитанції № 0051 від 12.01.2017 року , підписаної секретарем - касиром Слов'янської юридичної консультації, адвокат ОСОБА_3 от ОСОБА_1, отримав гонорар у розмірі 1200 гривен за складання заперечень на позовну заяву, , участь у судових засіданнях та представлення інтересів за позовом ОСОБА_4 ( а.с.59), на підтвердження чого також надано акт виконаних робіт ( а.с.60).

До складу судових витрат віднесені витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Процесуальний статус особи, яка надає правову допомогу, визначення хто є фахівцем у галузі права законодавцем ще не встановлено. Суд не може довільно вирішувати ці питання, оскільки ЦПК чітко зазначає, що ці питання врегульовуються спеціальним законом, якого ще нема.

Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі (ст. 56 ЦПК України).

Таким чином, необхідною умовою допуску особи, яка надає правову допомогу для участі у справі, є волевиявлення особи, яка бере участь у справі та прийнята з цього питання ухвала суду. Відшкодування витрат на правову допомогу може мати місце лише за наявності цих умов.

На підставі п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в процесі особу, якій надає правову допомогу, та бути її представником і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в частині другій статті 56 ЦПК.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору на представництво інтересів в суді від 12 січня 2017 року адвокату Бутко О.О. відповідачем ОСОБА_1 надано повноваження його представника, саме в такому процесуальному статусі згідно з журналами судових засідань він брав участь у справі (арк..спр46-47,69) В справі відсутні дані про те, що судом постановлювалась ухвала про допуск цієї особи до участі у справі в якості особи, яка надає правову допомогу.

Таким чином відсутні підстави для стягнення на користь відповідача витрат за надання йому правової допомоги у розмірі 1600гривен.

Проте стягненню з позивачки на користь відповідача підлягають витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 607 (шістсот) гривен. (а.с.76).

Керуючись ст. 220 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И В:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 607 (шістсот) гривен .

Додаткове рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційного інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання додатковим рішенням законної сили.

Головуючий: Судді: