10.04.2017 Єдиний унікальний номер 203/5706/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ігрек» про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, 02 грудня 2016 року звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ігрек» про відшкодування матеріальної шкоди.

23 грудня 2016 року ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2016 року справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ігрек» про відшкодування матеріальної шкоди передано за підсудністю на розгляд до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.

26 січня 2017 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська вищезазначену цивільну справу прийнято до свого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 06.01.2016 року о 16-58 год. її донька ОСОБА_2, під час посадки до маршрутного таксі № 106 предявила водію ОСОБА_3 посвідчення чорнобильця серія Д № 029712. Під час огляду посвідчення ОСОБА_3 повідомив, що воно здається йому «підробним» та відібрав його силою, і до теперішнього часу посвідчення не повернуто не водієм, ні відповідачем.

У звязку з чим позивач була вимушена оплачувати повну вартість проїзду доньки на підготовчі курси у Новомосковському кооперативному коледжі економіки та права ОСОБА_4 з вартістю одноразового проїзду в маршрутному таксі з м. Дніпра (ЦУМ) до м. Новомосковська 19,00 грн., тобто 38,00 грн. на день, а також вартість проїзду від будинку мешкання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до музичної школи МЗК «Дніпропетровська дитяча школа № 11» з вартістю одноразового проїзду 5,00 грн., у звязку з чим загалом за період з 22.01.2016 року по 30.06.2016 року витрачено 3 000,00 грн.

На підставі вищевикладеного, просить зобовязати відповідача повернути посвідчення чорнобильця серія Д № 029712 ОСОБА_5, стягнути матеріальну шкоду у сумі 3 000 грн. та судові витрати.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилась, письмово просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився. Від представника відповідача ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги не визнали та просили відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради з 20.07.2007 року, як дитина яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідчення Д № 029712. /а.с. 7/

06.01.2016 року о 16-58 год. ОСОБА_2, під час посадки до маршрутного таксі № 106 предявила водію ОСОБА_3 посвідчення чорнобильця Д № 029712. Під час огляду посвідчення ОСОБА_3 повідомив, що воно здається йому «підробним» та відібрав його силою.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працює водієм маршрутного таксі в товаристві з обмеженою відповідальністю «Ігрек».

Позивач ОСОБА_1 22 січня 2016 року зверталась до Кіровського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила вжити заходи до водія маршрутного таксі маршруту № 106 автомобіль НОМЕР_1, який 06.01.2016 року о 16.58 год. забрав у її неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 посвідчення чорнобильця.

Згідно висновку Кіровського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області від 03.02.2016 року за № 37.5/774ж в ході розгляду матеріалу опитаний гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який пояснив, що дійсно 06.01.2016 року він взяв у раніш незнайомої йому дівчині посвідчення чорнобильця, яка раніше не однократно по ньому їздила в його автомобілі. Причиною такого вчинку стало те, що посвідчення йому здалося підробним, через що він повідомив ОСОБА_2, якщо посвідчення дійсне, він поверне його її батькам. Також повідомив, що за даним фактом на підприємстві перевізник «Ігрек» проведена перевірка та посвідчення він здав керівництву з метою подальшого його повернення заявникам. /а.с. 8/

Відповідно до пп. 6 п. 148 Постанови Кабінету Міністрів «про правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» від 26.09.2007 р. № 1184, водій автобуса має право не допускати до поїздки пасажирів, які не мають квитків або не предявляють посвідчення встановленого зразка, що підтверджує право на пільги щодо оплати проїзду. У пп. 5 п. 149 вищезазначеної постанови вказано, що водію автобуса забороняється відмовляти пасажирам в обслуговуванні, крім передбачених законодавством та правилами випадків.

До теперішнього часу посвідчення чорнобильця серії Д 3 029712 не повернуто позивачу.

Оскільки посвідчення було незаконно вилучено, ОСОБА_2 не має можливості користуватися пільгами, що надаються вищезазначеним посвідченням.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дітям надається безплатне користування всіма видами міського та приміського транспорту (крім таксі з числом посадочних місць для пасажирів не більше 9) на території України.

Відповідно до довідки № 937 від 30.11.2016 року, виданій ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зазначено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6. /а.с. 12/

Згідно довідки наданій ОСОБА_2, вбачається, що вона з 01.09.2015 року по 30.05.2016 року відвідувала заняття в МКЗК «Дніпропетровська дитяча музична школа № 11» з класу сольного співу (викл. ОСОБА_7Г.). /а.с. 9/

Відповідно до довідки, виданій ОСОБА_2, вона дійсно навчалася на підготовчих курсах з поглибленого вивчення предметів: «Українська мова», «Історія України», «Математика» в Новомосковському кооперативному коледжі економіки та права ім. С.В. Литвиненка з 17.10.2015 року по 20.02.2016 року. Заняття проводились один раз на тиждень в суботу. /а.с. 13/

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Нормою ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року, із відповідними змінами, «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, в частині зобовязання ТОВ «Ігрек» повернути посвідчення чорнобильця серії Д № 029712 ОСОБА_2, підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що незаконними діями водія ТОВ «Ігрек» ОСОБА_3 06.01.2016 року було вилучено у ОСОБА_2 вищезазначене посвідчення і до теперішнього часу не повернуто.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем зазначено, що за період з 22.01.2016 року по 30.06.2016 року було витрачено приблизно 3 000 грн. на послуги, що за законною пільгою повинні надаватися безкоштовно, однак не надано доказів в підтвердження завдання матеріальної шкоди.

З боку позивача ОСОБА_1 не надано доказів про понесення витрат на оплату проїзду за користування громадським транспортом, у звязку з незаконним вилученням посвідчення, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судові витрати у сумі 551 грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 11, 13, 15, 16, 22, 1166 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57 - 61, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ігрек» про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Ігрек» повернути посвідчення чорнобильця серії Д № 029712 ОСОБА_2.

В задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ігрек» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Г. Остапенко