Справа № 127/2918/17 Провадження № 22-ц/772/1363/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Рибчинського В.П.

Суддів: Голоти Л.О., Панасюка О.С.

При секретарі: Топольській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А :

09 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позивач посилаючись на те, що 14 жовтня 2016 року він надав у борг відповідачу грошові кошти в розмірі 11200 дол. США, однак в обумовлений в розписці строк ОСОБА_2 кошти не повернув, просив суд стягнути з відповідача на його користь 11200 дол. США , що еквівалентно 305342 грн., заборгованості за договором позики.

Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну відповідачу квартиру АДРЕСА_1, оскільки вважав, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 лютого 2017 року заяву ОСОБА_3 задоволено, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права. Висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу про забезпечення позову не встановив обставин, які б свідчили про утруднення чи неможливість виконання можливого рішення суду у разі його задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 лютого 2017 року, та постановити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції враховуючи характер спору, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду дійшов висновку про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру, що належить ОСОБА_2.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 6 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі його задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що відповідач відмовляється повертати грошові кошти в розмірі 11200 дол. США, отримані в борг згідно із розпискою від 14.10.2016 року .

Таким чином, між сторонами існує спір про право, предметом якого є грошові кошти у розмірі 11200 дол. США.

На підставі вказаних обставин та положень закону, суд дійшов правильного висновку щодо існування майнового спору між сторонами. З метою забезпечення виконання судового рішення в майбутньому, у разі задоволення позову, судом і був забезпечений позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що зареєстроване за ОСОБА_2

Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність неможливості виконання рішення суду є безпідставні, так як, суд забезпечуючи позов врахував його ціну, та дійшов обґрунтованого висновку, що існує реальна загроза невиконання рішення суду в майбутньому.

Слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем не надано суду жодних доказів в рахунок обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову, а судом не наведено в ухвалі жодних обставин на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду спростовуються правильними висновками суду та наявними в матеріалах справи доказами.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд діяв відповідно до вимог, передбачених ст. 153 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом в порушення вимог процесуального закону розглянуто заяву про забезпечення позову без участі відповідача не заслуговують на увагу, оскільки за правилами ч. 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є підставою для скасування ухвали.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1, ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

Згідно із оригіналом

Головуючий: В.П. Рибчинський