Справа № 212/7622/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді- Зіміна М.В.,

присяжних -ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретаря судового засідання- Борух Ю.К.,

за участі:

представника заявника - ОСОБА_3,

опікуна - ОСОБА_4,

недієздатного ОСОБА_5,

прокурора - Плющакової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за заявою виконуючого обовязки головного лікаря Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» ОСОБА_6 про госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного стаціонару без його згоди,-

В С Т А Н О В И В:

Виконуючий обовязки головного лікаря Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» ОСОБА_7 звернувся до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про госпіталізацію громадянина ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом другої групи за психічним захворюванням безстроково, з діагнозом шизофренія, параноїдна форма, безперервна течія, галлюцінаторно-параноїдний синдром, виражений змішаний тип дефекту. Перебуває під наглядом лікаря-психіатра з 2001 року. Рішенням Центрально-міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.08.2002 року ОСОБА_5 визнаний недієздатним. Та його опікуном призначено мати ОСОБА_4. ОСОБА_5 неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в КПНД, останнє лікування з 19.02.2016 по 02.03.2016 року. 23.11.2017 року ОСОБА_5 був оглянутий лікарсько-консультативною комісією, яка дійшла висновку, що останній потребує лікування лише в умовах стаціонару, оскільки ОСОБА_5 з причини тяжкого психічного розладу та недієздатності не може надати згоди на госпіталізацію просить госпіталізувати ОСОБА_5 до психіатричного стаціонару без його згоди.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3, підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених в заяві.

Опікун ОСОБА_4 у судовому засіданні просила госпіталізувати її сина ОСОБА_5 до психіатричного стаціонару для проходження лікування. Пояснила, що через загострення хвороби її син становить небезпеку для себе та оточуючих.

Недієздатний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення заяви та госпіталізацію його до психіатричного стаціонару заперечував, зазначив, що він приймає ліки, однак не регулярно.

Прокурор Плющакова Л.М. в судовому засіданні підтримала подану КЗ «КПНД» ДОР заяву та просила госпіталізувати ОСОБА_5 до психіатричного стаціонару для проходження лікування.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що вона є лікарем-психіатром, недієздатний ОСОБА_5 перебуває у неї під наглядом, зазначила, що останній потребує лікування лише в умовах стаціонару, оскільки через загострення психічного захворювання може спричинити суттєву шкоду своєму здоровю та становить небезпеку для оточуючих.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 народився 24 серпня 1970 року, що підтверджується паспортом громадянина України. (а.с.4).

Рішенням Центрально-міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 серпня 2002 року, ОСОБА_5 визнано недієздатним. (а.с.10)

Рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради м.Кривий Ріг Дніпропетровської області від 18.09.2002 року, за №157/1, ОСОБА_4 призначено опікуном над недієздатним сином ОСОБА_5.(а.с.8)

23 листопада 2017 року опікун ОСОБА_4 звернулась до КЗ «КПНД» ДОР» із заявою в якій просила госпіталізувати свого сина ОСОБА_5 до психіатричного закладу, для проходження лікування у звязку із тим, що психічний стан сина погіршився, останній виявляє агресію до неї та оточуючих, чим становить небезпеку для себе та оточуючих. (а.с.3)

Згідно висновку ЛКК від 23.11.2017 року комісія лікарів-психіатрів диспансеру оглянула ОСОБА_5 та дійшла до висновку, що останній страждає на тяжке психічне захворювання у вигляді: шизофренії, параноїдної форми, безперервний перебіг, з галюцінаторно-параноїдним синдромом, виражений змішаний тип дефекту та потребує лікування лише в умовах стаціонару, у звязку з тим, що хворий виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють безпосередню небезпеку для нього та оточуючих .(а.с.7).

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі Закон), особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно ч.1 ст. 13 Закону, особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону, госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

Однак, рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року N 1489-III. Вказаний такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року).

У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури, встановленої законом, до яких належить і законне затримання психічно хворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку.

Оскільки ОСОБА_5 страждає психічним захворюванням, у звязку із чим визнаний судом недієздатним та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу, опікун ОСОБА_5-ОСОБА_4, просила госпіталізувати останнього до психіатричного закладу, для проходження лікування, враховуючи те, що ОСОБА_5 внаслідок погіршення його психічного стану виявляє безпосередню небезпеку для оточуючих, може спричинити суттєву шкоду своєму здоровю, що підтверджується зібраними у справі доказами, у суду наявні усі підстави для задоволення заяви, та госпіталізації ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 209, 213-215, 279-282 ЦПК України, ст.ст.13,14 ЗУ «Про психіатричну допомогу», суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву виконуючого обовязки головного лікаря Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» ОСОБА_6 про госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного стаціонару без його згоди - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Німеччина до психіатричного закладу - Комунальний заклад «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» у примусовому порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30 листопада 2017 року.

Суддя: М. В. Зімін

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2