Справа № 369/3943/15-ц
Провадження № 2/369/609/17
РІШЕННЯ

Іменем України

27.09.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчка А.Я.

за участю секретаря Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про захист права власності, витребування майна (віндикація) та зняття з реєстрації та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, посилаючись на те, що він є власником автомобіля марки «Фольксваген ЛТ», державний номерний знак НОМЕР_1 оранжевого кольору, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_2. У вересні 2014 року під час знаходження зазначеного автомобіля на території ТОВ «Арм-Тек» за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 7, його автомобілем заволоділа невідома особа незаконним шляхом. Зазначений факт встановлено в ході проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0007892 від 13 вересня 2014 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. 28 грудня 2014 року він дізнався, що без його участі зазначений автомобіль «Фольксваген ЛТ» в вересні 2014 року було знято з реєстрації і зареєстровано з державним номерним знаком НОМЕР_4 на іншу особу - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає по АДРЕСА_1. Під час досудового розслідування також встановлено, що вказаний автомобіль на даний час належить ОСОБА_2 і зареєстрований за державним номерним знаком НОМЕР_3.

Позивач вказував також на те, що належний йому автомобіль не продавав, жодних довіреностей на здійснення продажу автомобіля не видавав, власний підпис на документах, які мають відношення до переоформлення і продажу транспортного засобу, не ставив. В рамках кримінального провадження № 0007892 від 13 вересня 2014 року було призначено судову почеркознавчу експертизу.

Відповідно до висновку експерта НДЕКЦ ГУ МВС України в м. Києві від 26 лютого 2015 року № 188 встановлено, що в Журналі обліку надходження та реалізації або передачі для реалізації транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, виданих довідок-рахунків, актів прийняття-передачі, біржевих угод і номерних знаків для разових поїздок, який зареєстрований в УДАІ МВС України № 4854 в одному томі, підписи в графах № № 113, 114 на аркуші в колонці «Власник, продавець (ПІБ, адреса, паспортні дані, підпис особи)», під прізвищем продавця виконані не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1.

Позивач вважає, що даний експертний висновок підтверджує, що належний йому автомобіль вибув з його володіння без його особистого волевиявлення і без його відома. Тому він має законне право на захист своєї власності, а відповідач ОСОБА_2 повинна повернути йому спірний автомобіль.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив витребувати з володіння ОСОБА_2 на його користь автомобіль «Фольксваген ЛТ», оранжевого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, скасувати в Єдиному державному реєстрі Державтоінспекції записи про реєстрацію права власності на автомобіль «Фольксваген ЛТ», оранжевого кольору, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_4, що належить ОСОБА_3 та реєстрацію права власності на автомобіль «Фольксваген ЛТ», оранжевого кольору, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3, що належить ОСОБА_2.

В подальшому позивач ОСОБА_1 подав суду заяву, в якій уточнив свої позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про захист права власності, витребування майна (віндикація) з чужого володіння, посилаючись на те, що ніяких правових підстав для переходу прав на спірний автомобіль до ОСОБА_4 не існувало, тобто вона не могла стати його власником і, відповідно, володіти, користуватись та розпоряджатись ним, в тому числі, і не мала права укладати договір з ОСОБА_2 на його відчуження. З цих же підстав ОСОБА_2 не може законним вважатись власником автомобіля марки «Фольксваген ЛТ», оранжевого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, а отже, не має законних прав на його володіння, користування і розпорядження. За таких обставин він має законне право на захист своєї власності, а відповідач повинен повернути йому автомобіль.

З врахування заяви про уточнення позовних вимог, позивач ОСОБА_1 просив витребувати з володіння ОСОБА_2 на його користь автомобіль марки «Фольксваген ЛТ», оранжевого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, що належить ОСОБА_2, та визнати за ним право власності на автомобіль «Фольксваген ЛТ», оранжевого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

24 вересня 2015 року рішенням Апеляційного суду Київської області було скасовано заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2015 року та постановлено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково: витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 автомобіль марки «Фольксваген ЛТ», оранжевого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_5, що належить ОСОБА_2.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року, було скасовано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2015 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2015 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

23 червня 2016 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про зміну підстав позову, відповідно до якої вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ч.2 ч.1 ст. 388 ЦПК України.

З врахуванням зміни підстав позову просить витребувати з володіння ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 автомобіль «Фольксваген ЛТ», оранжевого кольору, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3, що належить ОСОБА_2, скасувати у Єдиному державному реєстрі Державтоінспекції запис про реєстрацію права власності на автомобіль «Фольксваген ЛТ», оранжевого кольору, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_4, що належить ОСОБА_3 і скасувати запис про реєстрацію права власності на автомобіль «Фольксваген ЛТ», оранжевого кольору, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3, що належить ОСОБА_2.

06 вересня 2016 року представник відповідача ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву про визнання права власності, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем, оскільки 18 жовтня 2014 року відповідно до довідки-рахунку придбала спірний автомобіль і зареєструвала його на своє ім'я в ВРЕВ-4 УДАІ м. Києва. Вважає, що оскільки автомобіль «Фольксваген ЛТ32» пройшов перевірку через ряд систем розшуку, як осіб, так і транспортного засобу, що підтверджується витягом технічного огляду- порушень, та в зв'язку із відсутністю іншої інформації, яка б викликала підозру щодо законності укладання угоди, вона набула право власності на спірний автомобіль законно, а позовні вимоги ОСОБА_1 за первісним позовом ґрунтуються на припущеннях і не підтверджені доказами.

У судове засідання представник позивача до суду не з»явилась, про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не з»явився, ждо суду направив заяву в якій проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечував, просив в задоволенні відмовити. Позовні вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 підтримав і просив їх задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 - відмовити виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Фольксваген ЛТ», державний номерний знак НОМЕР_1 оранжевого кольору, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6. У вересні 2014 року під час знаходження зазначеного автомобіля на території товариства з обмеженою відповідальністю «Арм-Тек» за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 7, вказаним автомобілем заволоділа невідома особа незаконним шляхом. Зазначений факт встановлено в ході проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0007892 від 13 вересня 2014 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. Зазначений автомобіль «Фольксваген ЛТ» було знято з реєстрації і зареєстровано з державним номерним знаком НОМЕР_4 на іншу особу - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає по АДРЕСА_1. Під час досудового розслідування також встановлено, що автомобіль «Фольцваген ЛТ» на теперішній час належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та зареєстрований за державним номерним знаком НОМЕР_3. Вказане підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ОСОБА_1, довідкою рахунком від 06 вересня 2014 року на ім'я ОСОБА_3, заявою ОСОБА_3 на ім'я начальника ВРЕР-4 УДАІ в м. Києві про перереєстрацію транспортного засобу, довідкою рахунком від 18 жовтня 2014 року на ім'я ОСОБА_2, заявою ОСОБА_2 на ім'я начальника ВРЕР-4 УДАІ в м. Києві про перереєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до Висновку Експерта Науково-Дослідницького експертно-криміналістичного центру Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 26.02.2015 року № 188, зробленого в рамках кримінального провадження №0007892 від 13.09.2014 року, встановлено, що в Журналі обліку надходження та реалізації або передачі для реалізації транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, виданих довідок - рахунків, актів прийняття-передачі, біржових угод і номерних знаків для разових поїздок, який зареєстрований в УДАІ МВС України №4854 в одному томі, підписи в графах №№113, 114 на аркуші в колонці «Власник, продавець (ПІБ, адреса, паспортні данні, підпис особи)», під прізвищем продавця виконані не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1

Згідно листа Дарницького управлення поліції ДУНП в м. Києві від 21.02. 2017 року № 44-07/125/48/03-2017 станом на 20.02. 2017 року кримінальне провадження №0007892 від 13.09.2014 року триває.

Статтею3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (п.п. 1,2 ст. 319 ЦК України).

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 338 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Висновок Експерта Науково-Дослідницького експертно-криміналістичного центру Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 26.02.2015 року № 188, зроблений в рамках кримінального провадження №0007892 від 13.09.2014 року, яким встановлено, що підписи в графах №№113, 114 на аркуші в колонці «Власник, продавець (ПІБ, адреса, паспортні данні, підпис особи)», під прізвищем продавця виконані не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1, підтверджує, що автомобіль марки «Фольксваген ЛТ», державний номерний знак НОМЕР_1 оранжевого кольору, 2005 року випуску вибув з власності позивача ОСОБА_1 не з його волі, а відтак в силу положень ч. 1 ст. 388 ЦК України, позивач ОСОБА_1 має право на витребування спірного автомобіля з чужого незаконного володіння, а в силу положень ст. 330 ЦК України позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2, як добросовісний набувач, не має правових підстав набути право власності на спірний автомобіль, який був відчужений особою, яка не мала на це права.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як не підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Позивач по зустрічному позову ОСОБА_2 не довела тих обставин, на які посилався, як на підставу позовних вимог, не надала докази в обґрунтування зустрічних позовних вимог, не спростували тих обставин на які посилався Позивач за первісним позовом ОСОБА_1, що є її обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог за первісним позовом та позовних вимог за зустрічним позовом, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі, у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 - відмовити.

На підставі 3, 5, 16, 15, 16, 317, 319 , 321, 328, 330, 386, 388, 391 ЦК України, ст.13, 41 Конституції України , та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 60, 208, 209, 211, 212-215, 218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про захист права власності, витребування майна (віндикація) та зняття з реєстрації - задовольнити.

Витребувати з володіння ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 автомобіль «Фольксваген ЛТ», оранжевого кольору, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3, що належить ОСОБА_2.

Скасувати у Єдиному державному реєстрі Державтоінспекції запис про реєстрацію права власності на автомобіль «Фольксваген ЛТ», оранжевого кольору, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_4, що належить ОСОБА_3 і запис про реєстрацію права власності на автомобіль «Фольксваген ЛТ», оранжевого кольору, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3, що належить ОСОБА_2.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя А.Я. Волчко