Справа № 135/1247/16-ц
Провадження № 2/135/44/17
РІШЕННЯ

іменем України

11.05.2017 року Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

при секретарі Паладій В.П.,

з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно позовної заяви, а також поданої суду заяви про збільшення позовних вимог зазначив, що 22.10.2015 року о 11 год. 10 хв. ОСОБА_3, керуючи технічно справним автомобілем «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись в м. Ладижині по вул. Будівельників біля буд. №7 в порушення вимог п.п.15.13 Правил дорожнього руху України, під час зупинки та відкривання дверей, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з його автомобілем «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_2, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів. 22.10.2015 року відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП та 24.12.2015 року Ладижинським міським судом винесено постанову та визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн..

Позивач зазначив, що своїми протиправними діями ОСОБА_3 22.10.2015 року завдав його автомобілю «Mitsubishi Pajero», механічних пошкоджень у виді пошкодження правої передньої дверки, молдингів та правої підніжки по всій довжині автомобіля. Внаслідок таких дій ОСОБА_3 йому завдано матеріальних збитків, які згідно висновку експерта товарознавця №83/17-21 від 19.01.2017 року становлять 17639 грн. 10 коп. Тому просив суд стягнути з ОСОБА_3 завдану внаслідок вчинення ДТП матеріальну шкоду в розмірі 17639 грн.10 коп..

Позивач та його представник в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник позивача додатково пояснив, що позивач просить відшкодувати саме завдану його автомобілю шкоду, а не понесені витрати на ремонт. Винуватість відповідача у завданні шкоди підтверджується постановою суду. Автомобіль було відремонтовано самим позивачем. Позивач вказав, що, зокрема, замінив повністю підніжку до автомобіля.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволені позову, вказавши, що позовні вимоги не доведено. Зазначили, що з фотографій пошкоджень автомобіля, які було надано суду, не видно автомобілів і не видно за яких обставин вони робились, фотографії надано після розгляду справи по суті. Експерт не оглядав автомобіль, тому проведення експертизи при відремонтованому автомобілі є лише припущенням щодо розміру завданої шкоди, експертом не з'ясовувались покази щодо пробігу автомобіля, вказали, що незрозумілим є також те, де було відремонтовано автомобіль.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали справи про адміністративне правопорушення, пояснення експерта, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що 22.10.2015 року близько 11 год. 10 хв. в м. Ладижин, біля будинку № 7 по вул. Будівельників ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив порушення правил дорожнього руху, що спричинило настання дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_2.

Водієм ОСОБА_3, як власником автомобіля, не було застраховано цивільно-правову відповідальність на випадок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до змісту постанови Ладижинського міського суду від 24.12.2015 року по справі № 135/1421/15-п видно, що ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпА, а саме - у порушенні правил дорожнього руху 22.10.2015 року близько 11 год. 10 хв. в м. Ладижин, біля будинку № 7 по вул. Будівельників, а саме - під час зупинки та відкривання дверей автомобіля «Honda Accord» ОСОБА_3 не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, що спричинило пошкодження транспортних засобів (а.с. 13-17).

Із оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 135/1421/15, зокрема, постанови по справі від 24.12.2015 року видно, що обидва автомобілі отримали технічні пошкодження, зокрема, автомобіль «Mitsubishi Pajero» отримав пошкодження правої передньої дверки, а саме - зшарування лакофарбового покриття, незначну деформацію на місці зіткнення молдінгу, правого порогу по всій довжині. Також судом було встановлено, що під час об'їзду перешкоди водій автомобіля «Mitsubishi Pajero» не міг передбачити, що водій автомобіля «Honda Accord» в цей час відчинить водійські дверцята, що вказує на відсутність можливості з боку водія ОСОБА_1 за таких обставин уникнути зіткнення з автомобілем ОСОБА_3

Пошкодження автомобілів було зафіксоване на схемі ДТП, а саме - на зворотному боці схеми, з якою були згідні обоє учасників ДТП, що засвідчено підписами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 12).

Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять фотографії автомобілів «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_2, та «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1, які розташовані поряд. Зокрема, містяться і фотографії із зображенням пошкоджень автомобіля «Mitsubishi Pajero».

Власником автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_2, є позивач ОСОБА_1 (а.с. 9).

З рахунку №241 від 23.10.2015 року, який наданий приватним підприємцем ОСОБА_6, вбачається, що для ремонту автомобіля «Mitsubishi Pajero», який належить ОСОБА_1, необхідно провести певні роботи, придбати запчастини, затратити матеріали, вказано орієнтовну вартість робіт, зокрема - по ремонту правої передньої дверки, підніжки та молдінга (а.с. 10).

З висновку автотоварознавчої експертизи №83/17-21 від 19.01.2017 року видно, що матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Mitsubishi Pajero», 2008 року виготовлення, внаслідок ДТП, яке відбулося 22.10.2015 року, становить 17639,10 грн. Згідно супровідного листа, акту №83/17-21 виконання експертом роботи вартість проведення експертизи становить 1761,6 грн., які згідно банківської квитанції було сплачено ОСОБА_1.(а.с. 42, 44, 49, 52-73).

Згідно положень ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно положень ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 3 ст. 58 ЦПК України). Положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальній справі або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини.

Відтак, враховуючи наявність постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлено наявність вини ОСОБА_3 у вчиненні ДТП 22.10.2015 року, суд відкидає доводи відповідача про те, що він не повинен відшкодовувати завдану шкоду, оскільки в його діях не було умислу. При цьому суд враховує й те, що наявність умислу, як форми вини, не є обов'язковою підставою для відшкодування завданої шкоди.

Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, судом об'єктивно встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є винним у спричиненні шкоди майну ОСОБА_1, а саме в пошкодженні автомобіля «Mitsubishi Pajero». Розмір завданих збитків позивачеві становить 17639,1 грн., що належно підтверджено висновком експертизи.

При цьому судом встановлено, що у висновку експерта допущено описку в написанні номерного знака автомобіля «Mitsubishi Pajero». А саме - замість вірного НОМЕР_2, помилково вказано номерний знак НОМЕР_1, що належить автомобілю «Honda Accord». Разом з тим, суд вважає, що дана описка не впливає на правильність висновку експертизи щодо обрахунку розміру завданих збитків в результаті пошкоджень саме автомобіля «Mitsubishi Pajero».

Наявність саме описки, й те, що така описка зовсім не вплинула на результат експертного дослідження підтверджено також поясненням, даними в судовому засіданні і експертом ОСОБА_7 Зокрема, експерт пояснив, що державний номерний знак транспортного засобу жодним чином не впливає на результат експертизи. Ним проводилась експертиза щодо завданих збитків автомобілю «Mitsubishi Pajero». При проведенні експертизи використовувалась автоматизована зареєстрована програма «AUDATEX», в яку вводився VIN-код автомобіля, після чого проводились відповідні обрахунки, а номерний знак автомобіля в програму не вводиться. Експертиза проводилась за пошкодженнями, завданими автомобілю, які було зафіксовано на фотографіях, що передбачено відповідною методикою проведення експертиз. Експерт вказав, що при обрахунку матеріального збитку враховано коефіцієнт зносу автомобіля, і вартість деталей зменшено на цей коефіцієнт. При цьому до матеріалів та виконання робіт коефіцієнт зносу не застосовується. По кожній деталі окремо програма передбачає можливість ремонту чи заміни деталей, в даному конкретному випадку програма не давала можливості замінити окремо молдінг, тому в експертизі вказано необхідність заміни молдінгу разом із підніжкою. Програма постійно оновлюється відповідно до даних офіційного заводу виробника, який може не передбачати можливості ремонту чи заміни певних деталей окремо без інших деталей. Ринкову вартість автомобіля розраховано в гривні та отримано із бюлетеня товарознавця, який йде в прив'язці із програмою «AUDATEX». Курс валюти при розрахунках було взято на день проведення калькуляції.

Ретельно перевіривши висновок автотоварознавчої експертизи №83/17-21 від 19.01.2017 року, а також наведені у висновку розрахунки, суд вважає, що результат проведеної експертизи, а саме - розмір завданої шкоди можна покласти в основу рішення при визначенні та обґрунтуванні розміру завданої шкоди зважаючи на те, що при призначенні експертизи експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків. Судова експертиза проводилась експертом, який має відповідну фахову підготовку, стаж експертної роботи з 1999 року, при її проведенні експерту надавались матеріали цивільної справи та справи про адміністративне правопорушення. Висновок судової експертизи кореспондується з іншими доказами по справі та не суперечить їм, методика проведення експертизи передбачає можливість дослідження без огляду транспортного засобу, тобто за іншими відомостями про наявність пошкодження автомобіля.

Судом встановлено, що певні неточності, допущені при проведенні експертизи, в цілому не впливають на результат відповіді, яка дана на поставлені перед експертом питання.

Зокрема, згідно експертизи розраховувався коефіцієнт фізичного зносу (Ез) за формулою Ез = 1 - (Сср/Цн), де Сср - ринкова вартість автомобіля, Цн - ціна нового автомобіля. При цьому згідно експертного дослідження зазначено, що середня вартість (Сср) купівлі по Україні ідентичного автомобіля «Mitsubishi Pajero» з довідника - відповідного бюлетеня програми «AUDATEX» становить 18750 доларів США, при цьому враховано курс долара США 27,72 грн. за 1 долар США (18750 х 27,72 = 519750), що не відповідає офіційному курсу як на день проведення калькуляції, так і на час проведення експертизи (а.с. 63). В такому разі експертом обраховано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Ез = 1 - ( 519750/1216000) = 1 - 0,427 = 0,573, після заокруглення - визначено коефіцієнт зносу 0,57 (а.с. 64).

Разом з тим, на дату проведення експертизи - 19.01.2017 року, офіційний курс долара до гривні, встановлений Національним банком України, становив 2749,1865 грн. за 100 доларів США. Проте, навіть при такому курсі іноземної валюти коефіцієнт фізичного зносу буде становити 0,57. Так, ринкова вартість автомобіля становитиме 18750 х 27,491865 = 515472,46 грн. В такому разі коефіцієнт фізичного зносу згідно таких даних становитиме: Ез = 1 - (515472 / 1216000) = 1- 0,423 = 0,577, а після заокруглення визначено коефіцієнт зносу 0,57. Тобто, незважаючи на певну неточність у вихідних даних (курс долара США), судом перевірено, що це не вплинуло на визначення коефіцієнту зносу автомобіля, який експертом обраховано вірно, і визначено, що Ез = 0,57.

Інші розрахунки експерта також перевірено судом, і не викликають сумнівів у їх правильності.

При цьому також встановлено, що ремонтна калькуляція (а.с. 69, 70) проведена 16.01.2017 року згідно експертизи за курсом євро 29,1015, при тому, що станом на 16.01.2017 року Національним банком України встановлено офіційний курс на рівні 2949,8168 грн. за 100 євро. Відтак, проведена експертом ремонтна калькуляція за меншим курсом жодним чином не порушує права відповідача, оскільки в такому разі вартість ремонту є меншою, ніж та, яка була б при використанні офіційного курсу, що діяв станом на 16.01.2017 року.

Відповідально до ч.ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що позивач для підтвердження розміру шкоди надав висновок експерта, при цьому погоджується із визначеним експертом розміром шкоди, а відповідач, заперечуючи проти цього розміру не надає ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень, суд відповідно до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач у порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України ухилився від доведення обставин, на які посилався, а заперечення відповідача не спростовують встановлений експертом розмір завданої шкоди.

Судом встановлено, що при проведенні експертизи використовувалась Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика).

Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Методики вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник уразі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Дані положення Методики відповідають положенням ст. 22, 1192 ЦК України про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Необхідність застосування таких положень законодавства та Методики підтверджено і позицією Верховного Суду України згідно постанови від 04.06.2014 року у справі № 6-49цс14.

Відповідно до роз'яснень пункту 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року зазначено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відтак, суд відкидає доводи відповідача про те, що оскільки автомобіль відновлений позивачем, то заподіяна шкода позивачу могла становити кошти на відновлення автомобіля, а позивач не довів розміру коштів, які він витратив на ремонт.

Суд вважає безпідставними твердження відповідача про те, що висновок експерта є припущенням, оскільки експерт не оглядав безпосередньо транспортний засіб, експертиза проведена по фотографіям, які не підтверджують наявність пошкоджень конкретного автомобіля.

Так, відповідно до положень пункту 5.1. Методики, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Відтак, підлягає врахуванню те, що на час призначення по справі автотоварознавчої експертизи автомобіль був відремонтований позивачем, судом для проведення експертизи було направлено матеріали даної цивільної справи та справи про адміністративне правопорушення № 135/1421/15. В подальшому, за клопотанням експерта, також направлено надані позивачем кольорові фотографії із зображенням пошкоджень належного позивачу автомобіля «Mitsubishi Pajero», експертиза проводилась більш ніж через рік після ДТП, при цьому автомобіль продовжував експлуатуватись. Таким чином, проведення експертом дослідження за ухвалою суду без технічного огляду транспортного засобу та зняття показів пробігу за одометром, відповідає положенням п. 5.1 Методики. Згідно пояснень експерта, при дослідженні було використано нормативні дані для пробігу та стану транспортного засобу відповідного року випуску. Жодних доказів на спростування наданих позивачем доказів, зокрема висновку експерта, чи даних, які б ставили під сумнів висновок експерта, чи того, що технічний огляд транспортного засобу вплинув би на висновок експерта, відповідачем не надано.

Суд враховує також те, що надані позивачем за клопотанням експерта фотографії пошкоджень автомобіля «Mitsubishi Pajero» відповідають тим фотографіям, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 135/1421/15, експерту направлялись як матеріали цивільної справи, так і матеріали справи про адміністративне правопорушення. Відтак, враховуючи вказане в сукупності, а також те, що на фотографіях зображено пошкодження, які зафіксовано в постанові суду від 24.12.2015 року по справі № 135/1421/15, а також в схемі ДТП по вказаній справі, суд вважає, що автотоварознавча експертиза проведена за фотографіями, на яких зображено пошкодження належного позивачу автомобіля «Mitsubishi Pajero», номерний знак НОМЕР_2, які стались під час ДТП 22.10.2015 року.

При цьому суд також враховує і принципи розумності, справедливості, а також те, що ДТП відбулось в жовтні 2015 року, а експертизу проведено в січні 2017 року. Тому те, що позивачем протягом такого тривалого періоду відремонтовано автомобіль, не може бути перешкодою для відшкодування йому завданих внаслідок ДТП збитків, розмір яких належно підтверджено висновком автотехнічної експертизи. А з урахуванням обставин справи, зважаючи на положення ст. 1192 ЦК України, суд вважає обґрунтованим вибір потерпілого щодо пред'явленого ним способу відшкодування завданих внаслідок винних дій відповідача збитків.

Посилання відповідача на те, що потерпілим не доведено де він відремонтував автомобіль і скільки коштів на це витратив не спростовує висновків суду про те, що потерпілим належними доказами доведено розмір завданих йому збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу. Оскільки потерпілий взагалі міг не ремонтувати транспортний засіб чи відремонтувати особисто із встановленням бувших у користуванні деталей, то сам факт проведення ремонту, зважаючи, що відповідач відмовився добровільно відшкодувати завдану шкоду, не може свідчити про неможливість врахування висновку експерта як доказу. При цьому, суд також враховує, що має значення і якість проведеного ремонту, визначення якої є правом потерпілого, та відповідачем не доведено, що розмір спричинених збитків є меншим. А висновком експерта визначено вартість відновлювального ремонту згідно офіційних даних та запчастин виробника.

Враховуючи викладене, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору 551,2 грн., оплатою за проведення експертизи 1761,6 грн., а також витрати на надання правової допомоги 2500 грн. При цьому судом, після ретельної перевірки часу участі адвоката в судових засіданнях по даній справі, враховано, що такий розмір витрат документально підтверджено та відповідно до затраченого адвокатом часу по даній справі відповідає положенням Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК Украйни, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 17639 грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4812 грн. 80 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення через Ладижинський міський суд Вінницької області до Апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: