АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

14 грудня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Публічне акціонерне товариство «НЕОС-БАНК» про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року,

встановила:

у жовтні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 555 808 грн. 59 коп., 3% річних - 49 748 грн. 68 коп., інфляційні втрати - 510 017 грн. 86 коп., з ОСОБА_3 - заборгованість в сумі 1 436 103 грн. 21 коп., 3% річних - 128 541 грн. 07 коп., інфляційні втрати - 1 317 788 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 р. позовні вимоги було задоволено частково - стягнуто на користь позивача з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 555 808 грн. 59 коп., 3% річних - 7 811 грн. 78 коп., інфляційні втрати - 7 178 грн. 32 коп., з ОСОБА_3 - заборгованість в сумі 1 436 103 грн. 21 коп., 3% річних - 21 246 грн. 46 коп., інфляційні втрати - 69 460 грн. 18 коп., вирішено питання до судові витрати.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказувала, що на забезпечення виконання Кредитних договорів №002/111/2007 та №002/112/2007 від 06.08.2007 вона разом з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 передала за Іпотечним договором від 06.08.2007 р., укладеним з АБ «УкрЗАЗбанк», в іпотеку земельні ділянки, які знаходяться за адресою: Київська обл., Макарівський район, Юріївська сільська рада, загальною площею 58,8709 га, які належали їм в рівних частках. Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської обл. від 18 жовтня 2013 р. було звернуто стягнення на вказані земельні ділянки в рахунок погашення заборгованості за вказаними кредитним договорами. Від реалізації майна було отримано 9 963 000 грн., з яких 1/5 частина становить 1 992 600 грн. На погашення заборгованості за Кредитним договором №002/111/2007 від 06.08.2007 р., укладеного між банком та ОСОБА_2 було розподілено 555 808 грн. 59 коп. Оскільки до неї перейшли права кредитора в частині погашеної заборгованості, вона у березні 2016 р. звернулась до ОСОБА_2 з вимогою погасити заборгованість, однак заборгованість погашено не було. В зв'язку з цим позивач просила стягнути з відповідача заборгованість в сумі 555 808 грн. 96 коп., 3% річних - 128 541 грн. 07 коп., інфляційні втрати - 1 317 788 грн. за період з 18.10.2013 р. по 10.10.2016 р.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 р. позовні вимоги було задоволено частково - стягнуто на користь позивача з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 555 808 грн. 59 коп., 3% річних - 7 811 грн. 78 коп., інфляційні втрати - 7 178 грн. 32 коп., з ОСОБА_3 - заборгованість в сумі 1 436 103 грн. 21 коп., 3% річних - 21 246 грн. 46 коп., інфляційні втрати - 69 460 грн. 18 коп., вирішено питання до судові витрати.

Задовольняючи заявлений позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, як майновий поручитель в межах вартості частки реалізованого майна набула права кредитора, а тому вона має право вимагати погашення заборгованості. Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що право вимагати застосування наслідків прострочення грошового зобов'язання, передбачених в ст. 625 ЦК України у позивачки виникло не з часу ухвалення рішення суду, а після направлення письмової вимоги боржникам та стягнув 3% річних та інфляційні втрати з розрахунку за період з 14.04.2016 та 23.04.2016 по 10.10.2016.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст.ст. 512, 514, 526, 610, 611, 625 ЦК України та Закону України «Про іпотеку».

Доводи, викладені представником відповідача ОСОБА_2 -ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. Посилання апелянта на те, що зобов'язання було виконано позивачем не повністю, а лише частково, є необґрунтованим, оскільки такої умови в ст. 512 ЦК України немає.

Дані щодо обсягу зобов'язання, яке було виконано за рахунок реалізації частини майна, належного позивачу, були отримані позивачем від кредитора, який є правонаступником ПАТ «УкрЗАЗбанк» (а/с 20).

В ст. 11 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення вимог іпотекодержателя майновим поручителем за рахунок предмета іпотеки, у майнового поручителя виникає право регресу до боржника.

Посилання представника відповідача на допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, які полягають в тому, що відповідач ОСОБА_2 не міг брати участь у судовому засіданні через те, що не був повідомлений належним чином і судом не було вжито всіх законних засобів для повідомлення його про розгляд даної справи, також не може бути підставою для скасування рішення суду. Судом першої інстанції було перевірено дані про реєстрацію постійного місця проживання відповідача ОСОБА_2 та направлено йому судову повістку на адресу: АДРЕСА_1, яка повернулась на адресу суду без вручення за закінченням терміну зберігання. Вказана адреса зазначається в Довіреності, виданій ОСОБА_2І, від 15.05.2017 р. представнику ОСОБА_4

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 відхилити, а заочним рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді

№ справи: 761/38132/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12131/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.