Справа № 369/8764/16-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/2036/17 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 4 11.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

11 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Березовенко Р.В.

за участю секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

встановила:

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що 30 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області було зареєстровано шлюб між нею і ОСОБА_2. Так як спільне життя у них не склалось, то на даний час нею подано позовну заяву про розірвання шлюбу. Під час шлюбу 02 березня 2016 року за спільні кошти вони купили нерухоме майно-квартиру АДРЕСА_1, яку зареєстровано на відповідача. Так як майно придбане в шлюбі, то дана квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_3 з посиланням на вимоги ст. ст. 60, 61, 63, 68-72 Сімейного кодексу України просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, як частку в спільному майні подружжя.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 лютого 2017 року позов задоволено та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуально права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_3 в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що брали участь у розгляді справи апеляційним судом, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які було досліджено в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їхню належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів або заперечень. Згідно з положеннями вказаної ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з 30 жовтня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 30 жовтня 2013 року.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 розірвано.

З матеріалів справи вбачається, що за час перебування у шлюбі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 подружжям було придбано квартиру АДРЕСА_1.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вказана квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 01 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавриненко О.І.; підстава виникнення права власності: технічний паспорт, виданий 20 листопада 2015 року ТОВ Техсервісбуд»; договір купівлі-продажу майнових прав, серія та номер Ч50А/5, виданий 19 лютого 2016 року; акт приймання-передачі майнових прав, виданий 21 лютого 2016 року; витяг з переліку осіб, яким належать майнові права на об'єкт будівництва, виданий 22 лютого 2016 року, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28607136 від 04 березня 2016 року, приватний нотаріус Лавриненко О.І., Київський міський нотаріальний округ.

В матеріалах справи наявна копія розписки від 06 квітня 2014 року, відповідно до якої ОСОБА_5 дав у борг 06 квітня 2014 року своєму синові ОСОБА_2 7000 доларів США для придбання житла-квартири у м. Вишневому, Києво-Святошинського району, Київської області.

На думку апелянта судом першої інстанції не було прийнято до уваги вказану розписку від 06 квітня 2014 року. Колегія суддів вважає, що дане твердження апелянта не відповідає дійсності, оскільки зазначена апелянтом розписка надавалась суду та судом надано належну правову оцінку даному документу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину квартири загальною площею 33 кв.м., житловою площею 15,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, як майно, набуте подружжям під час шлюбу, що підлягає поділу між ними в рівних частках, а тому позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 лютого 2017 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Мельник Я.С.

Березовенко Р.В.