Номер справи 623/2412/17
Номер провадження 2/623/1229/2017
РІШЕННЯ

іменем України

06 грудня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді: Одарюка М.П.

при секретарі: Костенко В.В.

за участю судового розпорядника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ ПриватБанк") звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 100466,18 гривень, посилаючись на те, що 28.10.2010 року між ПАТ КБ « Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н (далі договір), де відповідачка отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У порушення умов договору, відповідачка свої зобовязання належним чином не виконала в результаті чого має заборгованість за кредитом станом на 31.08.2017 року в сумі 100466,18 гривень, яка складається з наступного :

7968,55 грн. заборгованість за кредитом;

84037,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

3200,00 грн. заборгованість за пенею та по комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. штраф ( фіксована частина);

- 4760,29 грн. штраф (процентна складова).

Позивач просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 100466,18 грн. та покласти на відповідача витрати повязані з розглядом справи у суді.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач, ОСОБА_2, надала суду письмові заперечення в яких просить суд у позовних вимогах ПАТ КБ « Приватбанк» відмовити повністю, посилаючись на те, що в позові та в розрахунку заборгованості не має жодної суми наданого кредиту у розмірі 300,00 грн. Розрахунок заборгованості за договором від 28.10.10 б/н починається з 03.07.2012 року, не зрозуміла сума з якої починається розрахунок заборгованості, "Умови та правила надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою" відповідачка не підписувала, оскільки підписання заяви відбувалось 28.10.2010 року відповідачка заперечує той факт, що самі ці Умови та Правила в цій редакції, що додані до позову вона підписала в 2010 році. Вважає, що ці умови носять односторонній характер, а тому не можуть бути доказами. Вважає, що дані Умови кредитування є нікчемними. Просить застосувати позовну давність, оскільки за даними розрахунку заборгованості остання сплата за кредитним договором б/н від 28.10.2010 року у розмірі 1010,00 грн була 22.08.2014 року. Позивач звернувся до суду 05.10.2017 року, що перевищує строк позовної давності, а це є підставою для відмови в позові. Вважає незаконними стягнення з соціального рахунку призначеного для виплат допомоги на дітей одиноким матерям в період 10.09.2014 року по 16.01.2015 року, оскільки згідно чинного законодавства конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, перевірив матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 28.10.2010 року між ПАТ КБ « Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н (далі договір), де відповідачка отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки ( а.с.7-32).

При укладення договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Із копії Анкети заяви від 28.10.2010 р. вбачається, що відповідачка погодилась з тим, що ця анкета заява, разом з умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг. Відповідачка ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надання їй для ознайомлення у письмовому вигляді, про що свідчить підпис відповідачки ( а.с.7 оборот).

На виконання умов кредитного договору відповідачу 03.07.2012 року була видана кредитна карта № 452343, що підтверджується зміною умов кредитування.

Згідно постанови НБУ від 17.12.2003 року « Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» п. 2.2. ідентифікація клієнта не є обовязковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства.

28.10.2010 року при підписанні заяви відповідача було ідентифіковано, то при видачі кредитної картки в 2012 році підписання нової анкети заяви не було обовязковим.

Пунктом 2.1.1.2.3 умов договору визначено, що банк має право в будь який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

Пунктом 2.1.1.2.4 умов та правил встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження.

03.07.2012 року відповідачці було відкрито картковий рахунок для здійснення операцій за кредитним договором, встановлений кредитний ліміт, який в подальшому змінювался ( 03.07.2012 р.- 1600,00 грн; 16.10.2012 р.- 2000,00 грн; 07.12.2012 р. -4000,00 грн., 27.12.2012 р.-8000,00 грн.).

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідачки № 452343 .

Постановою НБУ «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» від 29.03.2004 року (п.1.4) передбачено договірне списання банком з рахунку клієнта баз надання клієнтом платіжного доручення, може здійснюватися банком у порядку передбаченому в договорі, укладеному між банком і клієнтом.

Згідно умовам договору ( п.1.1.3.1.6) б/н від 28.10.2010 року укладеному між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум які підлягають сплаті Банку по цьому договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку в випадку настання строків платежів по іншим договорам. Банк проводить списання коштів в грошовій одиниці України та іноземній валюті з будь якого рахунку в сумі, що еквівалентна сумі заборгованості по договору.

Згідно із розрахунком заборгованості відповідач станом на 31.08.2017 року має заборгованість перед банком в сумі 100466,18 гривень, яка складається з наступного :

7968,55 грн. заборгованість за кредитом;

84037,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

3200,00 грн. заборгованість за пенею та по комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. штраф ( фіксована частина);

- 4760,29 грн. штраф (процентна складова) ( а.с.5-7).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, -визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

В звязку з тим, що відповідачем не надано доказів в підтвердження того, що нею належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України в зв'язку з наявністю заяви відповідача, суд розглядає питання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

З аналізу змісту Заяви Позичальника та Умов та правил надання банківських послуг, зокрема п.п. 3.1.1 та п. 5 вбачається, що платіжна картка має встановлений строк дії, а строк погашення боргових зобовязань за кредитним договором визначено щомісячними платежами.

Оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, від 24 вересня 2014 року у справі №6-103цс14, від 30 вересня 2015 року у справі №6-154цс15.

Отже, виходячи з вищевикладеного, початок позовної давності для стягнення періодичних платежів з відповідача необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником цих зобовязань.

Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, останній платіж за спірним кредитним договором відповідачем здійснений 16 січня 2015 року.

Із даним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 29.09.2017 року ( згідно реєстру поштових відправлень), тобто позивачем при зверненні до суду позивачем не порушені строки позовної давності.

Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки та пеня в сумі 135,07 грн. з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В частині стягнення пені, нарахованої з 01.05.2014 року по 31.08.2017 року в сумі 3064,93 грн. та штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина) та 4760,29 грн штраф (процентна ставка), то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно довідки Адресно довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області станом на 24.10.2017 р. відповідачка зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1, пр-т. Незалежності,25 кв.60 ( а.с.44).

ОСОБА_3 Харківської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015р.

При таких обставинах, зважаючи на те, що пеня та штрафи нараховані за період, який пізніше 14 квітня 2014 року, та імперативну заборону на її стягнення, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.212-215,224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії СТ № 395752 виданий Ізюмським РС ГУДМС України в Харківській області 21.05.2014 року, місце реєстрації: м. Ізюм, пр-т. Незалежності,25 АДРЕСА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк" вул. Набережна Перемоги, 50 м. Дніпропетровськ, 49094, п/р № 3111, МФО 305299, заборгованість за кредитним договором в розмірі 92140 (девяносто дві тисячі сто сорок ) гривень 96 копійок та судові витрати у справі в сумі 1467 (одна тисяча чотириста шістдесят сім) гривень 41 копійку, а всього 93608 ( девяносто три тисячі шістсот вісім) гривень 37 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М. П. Одарюк