Справа № 450/1014/17 Провадження № 2/450/1040/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2017 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

Головуючого судді Кукси Д. А.

при секретарі Бідник І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 1,6050 га., розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :12:000:0258, що належала ОСОБА_3, яка померла 31 серпня 2011 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 31 серпня 2011 року померла мати позивачки ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про смерть серія І-СГ № 260825 видане 03 вересня 2011 року. Після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 1,6050 га., розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :12:000:0258, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЛВ № 058986 від 12.05.2004 року. Отже, спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже у відповідності до ст. 328 ЦК України правомірно набув право власності на спадкове майно. 12 січня 1993 року ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчений ОСОБА_4 старшим державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 74. Відповідно до цього заповіту ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке заповідальне розпорядження: все своє майно де б воно не знаходилося, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці ОСОБА_1. Спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині, відповідно до ст. 1241 ЦК України не має. На момент смерті ОСОБА_3 позивачка разом з нею постійно проживали за адресою: с. Товщів, 97, Пустомитівського району Львівської області, про що свідчить лист № 79 від 20.03.2017 року ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області та акт складений сусідами, отже відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, яка померла 31 серпня 2011 року. Однак в неї виникли труднощі з оформленням права власності на спадкове майно. Труднощі в оформленні права власності на вказане майно полягають у тому, що втрачені правовстановлюючі документи на спадкове майно. У звязку з чим, 21 лютого 2017 року приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5 розяснив, що у випадку відсутності у мене необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку, таке питання вирішується в судовому порядку. Відсутність правовстановлюючих документів унеможливлює оформлення спадкових прав позивачки на земельну ділянку у нотаріальній конторі. У звязку з чим позивачка змушена захищати свої майнові права та інтереси стосовно спадкового майна в судовому порядку.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не зявилися, однак через канцелярію суду було подано заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі та участі її представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області не зявився, однак від сільського голови поштою надійшла заява, в якій просить суд розглядати справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Судом встановлено, що 31 серпня 2011 року померла мати позивачки ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 260825 видане 03 вересня 2011 року ОСОБА_2 сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 14.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, до складу якої окрім іншого увійшло право на земельну ділянку площею 1,6050 га., розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :12:000:0258, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЛВ № 058986 від 12.05.2004 року.

Встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_3 склала заповіт від 12 січня 1993 року, який посвідчений ОСОБА_4 старшим державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 74. Відповідно до цього заповіту ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке заповідальне розпорядження: все своє майно де б воно не знаходилося, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці ОСОБА_1.

Статтями 328, 1216 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому спадкування є однією з підстав виникнення права власності.

Судом встановлено, що відповідно до ст. 1241 ЦК України спадкоємців, які мають право на обовязкову частку в спадщині не має.

Встановлено, що на момент смерті ОСОБА_3 я разом з нею постійно проживали за адресою: с. Товщів, 97, Пустомитівського району Львівської області, що стверджується листом № 79 від 20.03.2017 року ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області та актом складений сусідами, отже відповідно до ст. 1268 ЦК України позивачка є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, яка померла 31 серпня 2011 року.

У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що листом повідомленням приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 від 21 лютого 2017 року позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих мотивів, що у випадку відсутності у мене необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку, таке питання вирішується в судовому порядку.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкове майно належало спадкодавцю на праві особистої власності,а також те, що позивач постійно проживав разом із спадкодавцем на момент його смерті, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, фактично набув право власності на спадкове майно, позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 74, 197, 209, 212-215, 218-222 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 1216, 1218, 1221, 1223, 1225, 1233, 1234, 1235, 1241, 1268 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, 25.03.1966 р. н., реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Єдиного державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом земельну ділянку площею 1,6050 га., розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :12:000:0258, що належала ОСОБА_3, яка померла 31 серпня 2011 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СуддяОСОБА_7

Рішення суду набрало законної сили від 25 жовтня 2017 року.

Оригінал рішення знаходиться в цивільній справі № 450/1014/17

Суддя Д. А. Кукса