Справа № 214/4054/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(Заочне)

10 жовтня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гриня Н.Г.,

при секретарі - Печарник З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі при заочному розгляді цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Саксаганський відділ державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить звільнити з-під арешту нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка перебуває під арештом на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.12.2010 року № АЕ № 936178, виданої Саксаганським ВДВС Криворізького ГТУЮ у Дніпропетровській області, який є функціональним правонаступником Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 25.10.2006 року ОСОБА_1 уклав з Акціонерним комерційним Інноваційним банком «УкрСиббанк» Договір про надання споживчого кредиту № 0. В забезпечення належного виконання зобовязання за Кредитним договором був укладений Договір іпотеки від 25.10.2006 № 0 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2. За умовами Іпотечного договору Іпотекодавець передає в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором наступне нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1. 12.12.2011 року АКІБ «УкрСиббанк» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» відповідно до Договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобовязаннями Позичальника за кредитним договором. Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено ТОВ «Кей-Колект» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек.24.03.2017 року позивачу, при зверненні до нотаріуса, стало відомо, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором накладено арешт відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.12.2010 № АЕ№936178, виданий Саксаганським ВДВС Криворізького МУЮ функціональним правонаступником якого є Саксаганський відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Проте, про звернення стягнення не було повідомлено позивача. Таким чином, даний арешт був накладений з порушенням вимог законодавства оскільки державними виконавцями під час виконавчого провадження, не повною мірою були проведені виконавчі дії, передбачені вказаною нормою.

В порушення вимог закону державний виконавець, накладаючи арешт на нерухоме майно, не пересвідчився в існуванні заборони відчуження нерухомого майна та не повідомив Позивача як заставодержателя про накладення такого арешту на предмет іпотеки, роз'яснивши йому право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.

Однак, зобовязання за Кредитним договором належним чином не виконується.

Керуючись положеннями Закону України «Про іпотеку», позивач вимушений скористатися правом задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Оскільки правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя, однак для реалізації даного права заважає арешт, який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.12.2010 № АЕ№936178, виданий Саксаганським ВДВС Криворізького ГТУЮ у Дніпропетровській області.

Також варто зазначити, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

Виходячи з вищезазначеного, арешт, який був накладений на квартиру за адресою - АДРЕСА_1, на даний час не дає можливості скористатися законним правом позивачу щодо задоволення свої вимог за рахунок предмета іпотеки, і тому позивач вимушений звернутися до суду для реалізації даного права.

Представник позивача ОСОБА_3 надав заяву про заочний розгляд справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи.

Представник третьої особи заперечував проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними, надавав суду письмові заперечення, згідно яких за постановою AE № 936178 від 15.12.2010 року арешти накладалися в порядку виконання: виконавчого листа № 2-2486 від 12.07.2010 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_2 боргу у розмірі 156 172, 16 грн. на користь АКІБ «Укрсиббанк» - виконавче провадження ВП № 21152254 та виконавчого листа № 2- 1448 від 12.07.2010 року виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 156 172,16 грн. на користь АКІБ «Укрсиббанк» - виконавче провадження ВП № 21152236.

Зазначені виконавчі провадження ВП № 21152236 та ВП 21152254 перебували на виконанні з 13.09.2010 року по 14.11.2012 року. ВП № 21152236 та ВП № 21152254 знищено 05.01.2016 року - відповідно до п.9.9 порядку роботи з документами в органах ДВС у звязку із завершенням строку зберігання. Згідно витягу з Державного реєстру іпотек договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки № 5207-5208 від 12.12.2011 (за договором іпотеки від 25.10.2006) зареєстровано 28.12.2012 за № 143422406, а отже відповідно до ст.ст. 3, 4 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя (ТОВ «Кей-Колект») на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки виникає з моменту державної реєстрації, тобто з 28.12.2012 року.

Крім того, ухвала суду про заміну вибулої сторони відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» ТОВ «Кей-Колект» до відділу ДВС не надавалася, а тому державним виконавцем відповідна постанова не виносилася.

З огляду на вищевикладене, на час завершення виконавчих проваджень ВП № 21152236 та ВП № 21152254 ТОВ «Кей-Колект» не був законним іпотекодержателем у відповідності до Закону України «Про іпотеку», а надати докази чи спростувати факт направлення іпотекодержателю АКІБ «Укрсиббанк» за договором іпотеки № 936178 від 15.12.2010 року державним виконавцем розяснення його прав не представляється можливим, у звязку зі знищенням виконавчих проваджень ВП № 21152236 та ВП № 21152254.

Підсумовуючи вищевикладене вважаємо, що дії державних виконавців Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в частині накладення арешту на майно боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були у повній мірі вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства і безпосередньо права ТОВ «Кей-Колект» відділом порушено не було.

Також повідомили, що з приводу зняття арешту за постановою АЕ № 936178 від 15.12.2010 року позивач ТОВ «Кей-Колект» 20.09.2016 року звертався з адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (справа № 804/6136/16). Постановою якого від 24.11.2016 року у задоволенні позову в частині зняття арешту за постановою АЕ № 936178 від 15.12.2010 року було відмовлено.

Керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній даних та доказів за відсутності відповідачів.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що 25.10.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно умов якого банк зобовязується надати позичальнику, а позивальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 18780 доларів США у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. Відповідно пункту 1.2 договору надання кредиту здійснюється 25.10.2006 року. Позичальник зобовязаний повертати кредит в термін, встановлений графіком погашення кредиту, який є невідємною частиною даного договору, позивальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 24.10.2016 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін. Згідно пункту 9.1 договору у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, відшкодування заборгованості перед банком за цим договором проводиться шляхом стягнення з поручителя (гаранта) чи шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за даним договором та/або активи (кошти і майно) позивальника на вибір банку.

25.10.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець), ОСОБА_2 (іпотекодавець, майновий поручитель за виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором №0 від 25.10.2006 року), укладено іпотечний договір №0 З, згідно умов якого передбачається, що іпотекодавці передають в іпотеку нерухоме майно житлове приміщення. За домовленістю сторін вартість предмету іпотеки складає 126477 грн. Відповідно пункту 1.2 договору іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобовязань позичальника за кредитним договором №0 від 25.10.2006 року. На підставі пункту 1.4 договору предметом іпотеки є квартира за адресою: АДРЕСА_2.

12.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (фактор) укладений договір факторингу № 1, за яким клієнт зобов'язується передати у власність фактору, а фактор - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. З виписки додатку 1 до вказаного договору від 12.12.2011 року №1 вбачається передача у власність фактору права вимоги за договором №0, дата укладання 25.10.2006 року, кінцевий термін погашення кредиту 24.10.2016, боржник ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1).

12.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (цесіонарій) укладений договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, за яким у зв'язку із укладенням між цементом та цесіонарієм договору факторингу №1 від 12.12.2011 року цемент передає, а цесіонарій приймає права вимоги за договорами іпотеки згідно додатку 1 до цього договору, з виписки якого вбачається договір іпотеки договір №0, дата підписання 25.10.2006 року, заставодавець ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_2).

Згідно з постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2016 року у справі № 804/6136/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_1, ОСОБА_4, про скасування постанов в частині накладення арешту на майно, яка набрала законної сили 16.02.2017 року, судом встановлено наступне.

Так, 19.07.2016 року при зверненні до нотаріуса позивачу стало відомо, що на майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором №0 від 25.10.2006 року накладено спірні арешти нерухомого майна, зокрема, постановою АЕ №936178 від 15.12.2010 року, яка видана Саксаганським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження №10642181 зареєстроване 21.12.2010 року та №10642484 зареєстроване 21.12.2010 року. ВП №21152236 та ВП №21152254 перебували на виконанні з 03.09.2010 року по 14.11.2012 року.

Відповідно до вимог статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 2677-VI від 04.11.2010 року, який діяв на той час, чітко визначено порядок і підстави винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме, у частині 1 цієї статті зазначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що і було вчинено державним виконавцем відділу

ВП №21152236 та ВП №21152254 знищено 05.01.2016 року - відповідно до пункту 9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженого наказом №2274/5 від 25.12.2008 року, згідно якого, строк зберігання завершених виконавчих проваджень в архіві 3 роки.

На час винесення постанови про арешт майна АЕ №936178 від 15.12.2010 року у виконавчих провадженнях ВП №21152236 та ВП №21152254 стягувачем був АКБ «Укрсиббанк», по зобовязанням, які в подальшому передані позивачу.

Судом встановлено, що ані ТОВ «Кей-Колект» ані ТОВ «Укрсиббанк» з заявою про заміну сторони виконавчого провадження до суду не звертались.

При цьому, судом не встановлено, що позивач звертався до суду із клопотанням про допущення заміни позивача його правонаступником.

З огляду на викладене, позивач має право звернутись до суду із клопотанням про допущення заміни первинного позивача його правонаступником, після чого бути стягувачем у виконавчому провадженні.

Позивач, не реалізувавши процесуальні права, звернувся до адміністративного суду як особа, що не є стороною виконавчого провадження, права іпотекодержателя якого порушені понадмірним обтяженням.

Однак, оскільки позивач є іпотекодержателем, арешт був накладений в інтересах його правопопередника, отже й позивача, арешт має бути скасований повноважним судом, у разі допущення державним виконавцем бездіяльності.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Положеннями статті 16 Закону України "Про заставу" передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Статтею 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Так, відповідно до частини 8 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 60 Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Положеннями ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

З системного аналізу викладеного вбачається, що іпотекодержатель, у разі виникнення підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, визначених статті 33 Закону України «Про іпотеку» наділений правом на звернення до суду з позовом про зняття арешту в порядку статті 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про наявність у іпотекодержателя права на вчинення дії, спрямованих на захист прав іпотекодержателя, визначених умовами договору іпотеки, в тому числі і шляхом подачі позову про зняття арешту з майна, в складі якого є предмет іпотеки, переданий в іпотеку позичальником на забезпечення задоволення вимог кредитора за рахунок предмету іпотеки.

За таких обставин позовні вимоги ТОВ Кей-Колект підлягають задоволенню.

Відповідно до Розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 19 травня 2016 року № Р-223/0/3-16 "Про перейменування топонімів у населених пунктах області" вулиця Корнійчука в Саксаганському районі м. Кривого Рогу перейменована на вулицю ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, на підставі ст. 3, 33 З.У. «Про іпотеку», ст.ст. 54, 59, 60 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 509, 546 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Саксаганський відділ державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про звільнення майна з-під арешту задовольнити в повному обсязі.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно квартиру за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Івана Авраменка (Корнійчука)АДРЕСА_3, яка перебуває під арештом на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.12.2010 року № АЕ № 936178, виданої Саксаганського відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою вiдповiдача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.Г. Гринь