Провадження №2/523/232/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2017 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Булгакова Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою ОСОБА_3, який зареєстрований 29 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 58.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що від спільного життя є неповнолітні діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Життя з відповідачкою не склалося. Між подружжям часто виникали непорозуміння, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спроби поновити сім'ю ні до чого не привели. Подружжя втратили один до одного почуття любові та поваги, примирення між ними не можливе. Шлюб практично розпався і поновлений бути не може. Шлюб носить формальний характер, тому він підлягає розірванню.

З уточненим зустрічним позовом по справі звернулася до суду відповідачка ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якому просить суд визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., припинивши право спільної сумісної власності подружжя, також просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., припинивши право спільної сумісної власності подружжя.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що з 29.04.2007 року позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 29 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 58.

Від вказаного шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У період шлюбу позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 спільно набули майно, а саме квартиру загальною площею 73,3 кв.м., у томі числі житловою 33,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2, на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6М, реєстровий №1507.

Позивачка ОСОБА_2 вказує про те, що діти проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_2.

Позивачка ОСОБА_2 зазначає про те, що її син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на обліку у невролога з діагнозом: Локальна симптоматична епілепсія. Неврозоподібні гіперкинци. Нічний енурез.

Позивачка ОСОБА_3 вказує про те, що наявні підстави для відступу від засади рівності часток подружжя та виділення її у власність 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., припинивши право спільної сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги про розірвання шлюбу. Просив суд задовольнити позовні вимоги.

Також, ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягав на розгляді уточнених зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, зустрічні позовні вимоги визнав частково, просив суд поділити майно подружжя та визнати за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позовні вимоги.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, суд дійшов висновку, про те, що первісний позов та зустрічний позов є обґрунтованими, є доказаними, тому підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, про те, що 29 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 58 зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Заікіна) (а.с.11);

Від шлюбу у сторін є діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9,10);

У період шлюбу позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 спільно набули майно, а саме квартиру загальною площею 73,3 кв.м., у томі числі житловою 33,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2, на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6М, реєстровий №1507 (а.с.56-58);

Відповідно до Витягу КП «ОМБТІ та РОН» про державну реєстрацію прав №27741090 від 22.10.2010 року, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6М, реєстровий №1507 зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с.60);

Відповідно до письмової довідки КП «Дитяча міська поліклініка №2», ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на обліку у невролога з діагнозом: Локальна симптоматична епілепсія. Неврозоподібні гіперкинци. Нічний енурез (а.с.77);

Сімейне життя у подружжя не склалося. Сімя фактично розпалася та існує лише формально.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки.

За таких обставин суд вважає, що збереження сімї протирічить інтересам подружжя, і шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Частиною 2, 3 ст. 70 ЦК України, передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у ст. 57 СК України.

Статтею 369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників.

Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами,встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя" за №11 від 21 грудня 2007 року (далі - Постанова) зазначено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток.

Судом встановлено, про те, що неповнолітні діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ч.3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з ними проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Суд, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, вважає за необхідне відійти від принципу рівності часток подружжя і виділити із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на 2/3 частин квартири АДРЕСА_3, припинивши право спільної сумісної власності подружжя, також виділити із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та визнати за ним право власності на1/3 частину квартири АДРЕСА_3, припинивши право спільної сумісної власності подружжя.

При таких обставинах, первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 64, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 60,65,70,71, 110-112 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Заікіна), який зареєстрований 29 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 58 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище Заікіна.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН:НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., припинивши право спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН:НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., припинивши право спільної сумісної власності подружжя.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Суддя: Аліна С.С.