Справа № 536/706/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря Дяденко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 квітня 2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування посилаючись, що 19 вересня 2016 року помер її чоловік ОСОБА_4, якому належав житловий будинок з господарськими будівлями в с. Пришиб вул. Центральна, 72 Кременчуцького району Полтавської області. Вона являється спадкоємцем його майна, але 11 квітня 2017 року приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_3 відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Пришиб вул. Центральна, 72 Кременчуцького району Полтавської області, який складається з житлового будинку літ. «А,а», літньої кухні літ. «Б,б», гаражу літ. «В», сараю літ. «Д,д», сараю літ. «Е», вбиральні літ. «З», погрібу літ. «Г», колодязя літ. «К».

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують.

Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин.

Судом встановлено, що 19 вересня 2016 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 335524 виданим 19 вересня 2016 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1177.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

З заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_3 звернулася ОСОБА_1.

11 квітня 2017 року приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_3 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями, порушивши її законні права і інтереси, які необхідно поновити.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з довідки виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 24 квітня 2017 року за № 02-21/655 згідно архівного запису погосподарської книги № 2 с. Пришиб за 2016-2020 р.р. за № 0089 ОСОБА_4 належав житловий будинок з господарськими будівлями в с. Пришиб вул. Центральна, 72 Кременчуцького району Полтавської області, 1944 року забудови, який був ним придбаний відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 15 травня 1998 року укладеного на Кременчуцькій товарній біржі за № 225-Н.

Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно технічного паспорта виданого 21 грудня 2005 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» зазначений житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А,а», літньої кухні літ. «Б,б», гаражу літ. «В», погрібу літ. «Г», сараю літ. «Д,д», сараю літ. «Е», вбиральні літ. «З», огорожі № 1, колодязя літ. «К», інвентаризаційна вартість якого становить 25 256 грн.

Отже, суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями в с. Пришиб вул. Центральна, 72 Кременчуцького району Полтавської області належав померлому 19 вересня 2016 року ОСОБА_4, тому ОСОБА_1 набуває на нього право власності в порядку спадкування.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Керуючись ст. ст.10,11, 209, 212, 214, 215ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Пришиб вул. Центральна, 72 Кременчуцького району Полтавської області, який складається з житлового будинку літ. «А,а», літньої кухні літ. «Б,б», гаражу літ. «В», погрібу літ. «Г», сараю літ. «Д,д», сараю літ. «Е», вбиральні літ. «З», огорожі № 1, колодязя літ. «К».

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд всіма учасниками процесу на протязі 10 днів з часу його проголошення або отримання копії рішення особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

СуддяОСОБА_5