Справа № 156/477/17 Провадження № 22-ц/773/1321/17 Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І.М.
Категорія: 27 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Осіпука В.В., Матвійчук Л.В..

з участю: секретаря - Губарик К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою позивача на рішення Іваничівського районного суду від 21 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі - ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернулося до суду з даним позовом до ОСОБА_1, який обґрунтований тим, що 23.11.2012 року було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредиту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Проте, відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором у зв'язку з чим станом на 28.02.2017 року виникла заборгованість в розмірі 24835,98 грн., яка складається із: 482,15 грн. - заборгованість за кредитом; 18755,07 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3939,90 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована частина) та 1158,86 грн. (процентна складова), яку банк просив стягнути з відповідачки на його користь, а також судові витрати по справі.

Рішенням Іваничівського районного суду від 21.06.2017 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.

Сторони будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явились, а тому колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за їх відсутності відповідно до вимог ст. 305 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання у відповідності до вимог ст. 197 ЦПК України не здійснюється.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржуване рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, виходячи з таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся з позовом до суду після спливу позовної давності, про застосування якої заявила відповідачка, у зв'язку з чим прийшов до висновку, що пред'явлений банком позов з цієї підстави не підлягає до задоволення.

Однак, до такого висновку місцевий суд прийшов з порушенням норм матеріального права та без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Згідно з ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії анкети-заяви ОСОБА_1 (а.с.6), Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», (а.с.7), Умов і правил надання банківських послуг (а.с.8-31), 23.11.2012 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг (кредитний договір № б/н), за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Проте, відповідачка ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, у зв'язку з чим станом, за розрахунком позивача (а.с.4-5), на 28.02.2017 року у неї виникла заборгованість в розмірі 24835,98 грн., яка складається із: 482,15 грн. - заборгованість за кредитом; 18755,07 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3939,90 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована частина) та 1158,86 грн. (процентна складова).

Місцевий суд, орієнтуючись на цей розрахунок, вважав, що перебіг трирічного строку позовної давності почався з березня 2014 року, коли вона здійснила свій останній платіж в 200 грн. А оскільки банк звернувся до суду з даним позовом лише у травні 2017 року, тому строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом для нього сплив, що з врахуванням поданої 21.06.2017 року (а.с.44) відповідачкою заяви про застосування позовної давності є підставою для відмови у позові.

Однак, колегія суддів з такими висновками місцевого суду не може погодитися, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови кредитного договору сторін у цій справі та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після спливу кінцевого строку повного погашення кредиту, який збігається із закінченням строку дії картки (стаття 261 ЦК України).

Наведені правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-95цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2.1.1.2.11. Умов та правил надання банківських послуг карта діє до останнього місяця, вказаного на лицевій стороні карти, включно.

З наданої в суді апеляційної інстанції банком довідки вбачається, що 23.11.2012 року відповідачці була видана кредитна картка № 584380 з терміном дії по березень 2016 року включно.

Оскільки кінцевий строк повного погашення кредиту умовами договору не встановлений, а лише встановлено кінцевий термін повернення кредиту, що відповідає строку дії картки, тому з врахуванням дати звернення банком з позовом до суду - травень 2017 року, для нього позовна давність щодо вимог про повернення тіла кредиту, розмір якого становить 482,15 грн., не спливла і підлягає до стягнення з відповідачки на користь банку.

У відповідності до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З цього випливає, що відсотки за розглядуваним кредитним договором повинні нараховуватись лише на суму (тіло) кредиту, а не на всю суму заборгованості включаючи і несплачені проценти, як це прослідковується із наданого позивачем розрахунку (а.с.4-5)

Згідно витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», з 01.01.2013 року всі карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Умовами останнього тарифу, який встановлений для відповідачки, передбачено пільговий період до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості). Базова місячна процентна ставка визначена в розмірі 2,5% (30% на рік); за тратами здійсненими з 01.09.2014 року - 2,9%; за тратами здійсненими з 01.04.2015 року - 3,6 %. Обов'язковий щомісячний платіж - 7% від заборгованості; з 01.04.2014 року - 5% від заборгованості. Пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів: - 0,24% (нараховується за кожний день прострочення кредиту) від суми загальної заборгованості + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.; - 0,24% (нараховується за кожний день прострочення кредиту) від суми загальної заборгованості + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань становить 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Оскільки відповідачка, починаючи з березня 2013 року не вносила кошти на погашення належних з неї щомісячних платежів зі сплати відсотків, позовна давність по яких починається після несплати щомісячного чергового платежу, тому з врахуванням поданої відповідачкою заяви про застосування позовної давності, ця заборгованість підлягає до стягнення в межах строку позовної давності за останні три роки до часу звернення банком до суду з позовом.

З огляду на це, у даному випадку розмір заборгованісті за кредитним договором, який підлягає до стягнення відповідно до встановлених обставин справи становить 1461,91 грн., з яких: 482 грн. 15 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 433 грн. 95 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 545 грн. 81 коп. - штраф.

Розмір заборгованості по відсотках за користування кредитом обрахований відповідно до встановленого розміру заборгованості за тілом кредиту 482,15 грн., помножений на встановлену умовами кредитного договору 30% річну процентну ставку та помножену на три роки (482,15 грн. х 30% х 3 роки).

Оскільки згідно умов договору та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків погашення тіла кредиту і відсотків свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 і відповідно до положень ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

Тому з огляду на це, в даному випадку до застосування підлягає один із таких видів відповідальності як штраф і його розмір 545,81 грн., визначений відповідно до Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (500 грн. + 916,10 грн. х 5% / 100 %).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки апеляційним судом вимоги позивача задовольняються частково, тому відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягають до стягнення судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, розмір яких становить 197,78 грн. Такий розмір судових витрат обрахований, виходячи із розміру сплачених банком судових витрат при поданні позовної заяви та апеляційної скарги 3360 грн. (1600 грн. + 1760 грн.) помножених на суму задоволеного апеляційним судом розміру кредитної заборгованості в розмірі 1461,91 грн. і поділених на заявлену банком при зверненні до суду суму кредитної заборгованості в розмірі 24835,98 грн.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, оскаржуване в даній справі рішення суду підлягає відповідно до положень ст. 309 ЦПК України скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Іваничівського районного суду від 21 червня 2017 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 23 листопада 2012 року в розмірі 1461 (одна тисяча чотириста шістдесят одна) грн. 91 коп., з яких: 482 грн. 15 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 433 грн. 95 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 545 грн. 81 коп. - штраф.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 197 (сто дев'яносто сім) грн. 78 коп. на відшкодування судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: