Провадження № 2-н/127/784/17
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

21 листопада 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1, яка подана її представником адвокатом ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, яка подана її представником адвокатом ОСОБА_2, про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на користь заявника на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання аліментів в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дати подачі цієї заяви до досягнення заявником 23 років або закінчення навчання в Одеському національному університеті імені ОСОБА_4.

Розглянувши дану заяву суд дійшов висновку про необхідність відмовити в прийнятті заяви про видачу судового наказу, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Отже, з аналізу вказаної норми слідує висновок, що судовий наказ може бути видано у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до статті 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Однак, як вбачається із заяви про видачу судового наказу та доданих документів, заявник ОСОБА_1, 28 серпня 1998 року є повнолітньою особою, тоді як уже зазначено вище п.п. 4 ч. 1 ст. 96 ЦПК України врегульовано питання видачі судового наказу про стягнення аліментів на дитину, а не на повнолітню особу.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу.

З огляду на вказане в прийнятті заяви ОСОБА_1, яка подана її представником адвокатом ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, слід відмовити.

Відповідно до частини другої статті 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 96, 100, 101 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1, яка подана її представником адвокатом ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Розяснити заявнику, що вона має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: