14 грудня 2017 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Бондаренко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне.
ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськради від 05.04.2006 року згідно з розпорядженням (наказом) НОМЕР_1 від 05.04.2006 року та договору купівлі-продажу 2/3 часток квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу С.О. Малаховим № 1809 від 21.07.2017 року. В спірній квартири зареєстрований відповідач, батько позивача, ОСОБА_2, який з 2014 року не проживає в спірній квартирі без поважних причин. У зв'язку із викладеним позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
В судове засідання відповідач не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. На електронну адресу суду надійшла заява від відповідача про визнання позову, але електронна форма даної заяви не містить електронного підпису. Крім того, в матеріалах справи відсутній оригінал такої заяви, у зв'язку із чим вказана заява не береться судом до уваги.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб
В судовому засіданні було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськради від 05.04.2006 року згідно з розпорядженням (наказом) НОМЕР_1 від 05.04.2006 року, копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10635883, наданого Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації від 15 травня 2006 року, копією договору купівлі-продажу 2/3 часток квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу С.О. Малаховим № 1809 від 21.07.2017 року, копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 92536670, наданого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу С.О. Малаховим від 21.07.2017 року.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 104477579 від 21.11.2017 року вбачається, що право приватної спільної часткової власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1.
Згідно із копією Акту встановлення факту проживання (непроживання), затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 18.10.2017 року, відповідач ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 з 2014 року.
Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з 2014 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 224-226, 294 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Б. Баронін