УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори, третя особа - комунальне підприємство Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації», про зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області

від 31 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 20 січня 2009 року вони отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна кожний, яке складається із 7/50 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташований по АДРЕСА_1, що належав спадкодавцю ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі договору купівлі-продажу від 12 квітня 1990 року. Проте у вказаних свідоцтвах нотаріус не зазначив порядок користування частиною житлового будинку, який визначено в указаному договорі купівлі-продажу. Вважали, що дані відомості фактично встановлюють порядок виділу майна в натурі, а тому нотаріусом порушено їх права щодо користування тією часткою спадкового будинку, яка відповідає їх частці у праві спільної часткової власності.

Ураховуючи наведене, позивачі просили внести зміни у свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 січня 2009 року шляхом зобов'язання нотаріуса видати нові свідоцтва про право на спадщину за законом із визначенням конкретного порядку користування частиною спірного житлового будинку згідно договору купівлі-продажу від 12 квітня 1990 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 31 серпня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно виходили з того, що до видачі оспорених свідоцтв про право на спадщину за законом співвласники будинку не укладали угод про порядок володіння та користування спільним майном, а нотаріус не наділений повноваженнями визначати порядок користування будинком між позивачами та іншими співвласниками.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень суду не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області

від 31 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

О.В. Закропивний

С.П. Штелик