Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/4325/15-ц Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія 39 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Гансецької І.А.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю представника заявника

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2017 року

у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області ОСОБА_4 щодо відкриття виконавчого провадження, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк», ОСОБА_5,

встановив:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірними дій головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області ОСОБА_4 щодо відкриття виконавчого провадження №49218546; просив скасувати постанову державного виконавця від 05 листопада 2015 року про відкриття виконавчого провадження №49218546; зобов'язати державного виконавця винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. В обґрунтування скарги посилався на те, що виконавче провадження відкрито після спливу строку предявлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2017року у задоволенні скарги відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування зазначеної ухвали з постановленням нової про задоволення скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що строк предявлення виконавчого листа до виконання, враховуючи положення ст.23 закону України «Про виконавче провадження», сплив 21 травня 2015 року, а 05.11.2015 року виконавче провадження відкрито незаконно. На думку апелянта, суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам у справі, його висновки ґрунтуються на припущеннях, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 21 листопада 2011 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області на виконання рішення суду був виданий виконавчий лист про стягнення в солідарному порядку із ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 188 665 грн. 98 коп. (а.с.14).

Зазначене рішення суду набрало законної сили 13 жовтня 2011 року.

Судом правильно встановлено, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» (далі Закон).

Відповідно до ст.17 Закону, примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі виконавчих листів, виданих судом.

Виконавчі документи, можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом, з наступного дня після набрання рішенням законної сили (ст.22 Закону).

В даному випадку виконавчий лист вперше був пред`явлений стягувачем до виконання 10.10.2012 року, на підставі чого 11.10.2012 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. 21.10.2013 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону (а.с.15 на звороті).

Статтею 47 Закону встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у випадку, передбаченому частиною 1 цієї статті. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 Закону.

За правилами п.1 ч.1 ст.23 Закону строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Згідно з ч.2 ст.23 Закону після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується .

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його переривання.

Тобто, в даному випадку визначений Законом строк перервався та відлік нового строку пред»явлення виконавчого листа до виконання розпочався з 22.10.2013 року.

22.05.2014 року (в межах річного строку) стягувач повторно пред'явив виконавчий документ до виконавчої служби та державним виконавцем 26.05.2014 року відкрито виконавче провадження (а.с.16 на звороті).

Проте, постановою в.о. начальника ВДВС від 03.04.2015 року скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.05.2014 року. Того ж дня державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

10.08.2015 року виконавчий лист №2-417/11 знову надійшов на виконання. Однак 12.08.2015 року винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п.8 ст.26 Закону, у звязку із спливом строку дії довіреності представника стягувача. Зазначені постанови не оскаржувались стягувачем.

04.11.2015 року стягувачем в черговий раз предявлено виконавчий документ до виконання. 05.11.2015 року винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

При цьому суд правильно вважав, що спірним у даній справі є питання оцінки факту предявлення виконавчого документа до виконання у випадку, коли у відкритті виконавчого провадження було відмовлено -03.04.2015 року.

При цьому судом враховано, що Закон не містить визначення поняття «предявлення до виконання». Разом з тим, ст.25 Закону визначає процедуру прийняття виконавчого документа до виконання.

Тому,ухвалення постанови про відкриття виконавчого провадження свідчить про пред»явлення виконавчого документа до виконання. А отже, на період чинності зазначеної постанови визначений Законом строк пред»явлення виконавчого листа до виконання перервався. При цьому новий строк має обраховуватися не з дати подання виконавчого документа, а з наступного дня після ухвалення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, тобто, з 04.04.2015 року.

За наведених обставин суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження та скасування оскаржуваної постанови про його відкриття від 05.11.2015 року немає.

Будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів апеляційним судом не встановлено.

Оскаржувану ухвалу постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,311-315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: