Справа № 212/6766/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Козлова Ю.В.,

за участі секретаря Мариненко І.О.,

без участі сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті ОСОБА_1, цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту належності документа,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту належності документа, а саме заповіту. В обґрунтування вказав, його мати за життя склала заповіт 22.12.1993 р., яким належне їй майно заповідала своїм дітям, ОСОБА_2 та доньці ОСОБА_3. При оформлені заповіту державним нотаріусом, не вірно було записано його прізвище та по батькові, оскільки на той час його дані в паспорті громадянина СРСР були вказані як «Данілов Михайло Інокентійович». 25.06.2017р. їх мати - ОСОБА_4 померла. Однак оформити спадщину, він не може в звязку з розбіжностями в прізвищі та по батькові. Просить суд встановити факт належності йому заповіту, складеного 22.12.1993р. від імені ОСОБА_4

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_3 звернулась з заявою про розгляд справи за її відсутності, не заперечує, щодо задоволення заявлених вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість задоволення заявлених вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, ОСОБА_4, є рідною матірю ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с.7).

22 грудня 1993 року, ОСОБА_4, на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого, усе її майно де б воно не знаходилось та з чого воно б не складалось заповідає: ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в рівних частинах кожному, що підтверджується копією заповіту, посвідченого Державним нотаріусом другої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 (а.с.14). 25 червня 2017 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого 26.06.2017р., Покровським районним у місті ОСОБА_1 відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1036 ( а.с.8).

Відповідно до інформаційного листа Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 зачвнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке належало померлій 25.06.2017р. ОСОБА_4, у звязку з розбіжностями в прізвищі, та по батькові, а саме: в заповіті майно заповідане - «Данілову Михайлу Інокентійовичу», а в паспорті особи значиться «Данилов Михайло Іннокентійович» ( а.с.5)

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ст. 256 ч.1 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 від 25.05.98 ) розяснено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 212 ч.ч. 1-3 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, зібрані та досліджені у справі докази, вказують на наявність підстав для встановлення факту належності заявнику заповіту від імені ОСОБА_4, посвідченого 22.12.1993р. Державним нотаріусом другої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7С .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 158, 197,212, 213, 215, 234, 256, 259 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту належності документа - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 заповіту, складеного 22.12.1993 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_3 і посвідченого Другою Криворізькою державною нотаріальною конторою, реєстр № 2-7824.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу на протязі десяти днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю. В. Козлов