печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

27 жовтня 2017 року Суддя Печерського районного суду м. Києва Підпалий В.В., при секретарі Вишневській О.Р., за участю представника заявника - ОСОБА_1, перевіривши заяву ОСОБА_2, зацікавлена особа: Київська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із зазначеною заявою.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник просить суд встановити факт належності ОСОБА_2 на праві власності нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, право власності як вказує заявник, набуто відповідно до Договору міни, зареєстрованого 30.09.1993 року на товарно будівельно-паливній біржі «Українська біржа» під номером 3/2271-2287 та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.1999 року серії АВА № 172252, виданого державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Мотицькою С.А.

В засіданні представник заявника - ОСОБА_1 заяву підтримала, просила задовольнити її в повному обсязі.

Представник зацікавленої особи - Київської міської ради - в засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, надіслав на адресу суду заперечення проти задоволення вищевказаної заяви, просив проводити розгляд справи у його відсутність.

Суд, вислухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_2 в особі свого представника звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_2 на праві власності нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, право власності як вказує заявник, набуто відповідно до Договору міни, зареєстрованого 30.09.1993 року на товарній будівельно-паливній біржі «Українська біржа» під номером 3/2271-2287 та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.1999 року серії АВА № 172252, виданого державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Мотицькою С.А., посилаючись на те, що нею було втрачено правовстановлюючий документ - оригінал Договору міни від 30.09.1993 року №3/2271-2287.

Проте, як зазначає заявник, наразі існує об'єктивна необхідність у внесенні відомостей про дану квартиру та про речові права ОСОБА_2 на неї до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, проте внесення відомостей є неможливим без оригіналу або дублікату договору міни.

При таких обставинах, заявник звернулася до Державного архіву міста Києва щодо отримання дублікату Договору міни, проте отримала тільки архівну копію договору, яка не може вважатися дублікатом договору.

Київське міське бюро технічної інвентаризації на відповідний запит заявниці надало довідку від 23.08.2016 року № 33152, відповідно до якої 1/ 2 частина квартири АДРЕСА_1 зареєстрована за заявницею ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 22.04.1999 року, серії АВА № 172252, виданого Київською державною нотаріальною конторою № 6.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 715 ЦК України).

Згідно з копією договору міни від 30.09.1993 року, посвідченого Товарною будівельно-паливною біржою «Українська біржа», за результатами обміну ОСОБА_2 та ОСОБА_4 набули право власності в рівних долях на квартиру АДРЕСА_1.

В подальшому, у відповідності до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.1999 року ОСОБА_2 успадкувала 1/ 2 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявник обґрунтовуючи дану заяву посилається на пункт 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5, відповідно до якого суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Крім того, необхідно врахувати положення ст. 392 ЦК України, відповідно до якої власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, заявником та його представником вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли.

Згідно з ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 235 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2, зацікавлена особа: Київська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, - залишити без розгляду.

Роз'яснити заявнику та заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.В. Підпалий