АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В. суддів: Поливач Л.Д., Вербової І.М. при секретарі - Пащенко О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за заявою Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» про розстрочення виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 17.09.2015 року у справі за №761/22804/15-ц за апеляційною скаргою Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», поданою заступником голови комісії з реорганізації Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» ОСОБА_2, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року Голова комісії з реорганізації представника ДТГО «Південно-Західна залізниця» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить розстрочити виконання ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 17.09.2015 року про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України остаточного арбітражного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі №17208/О2/МНМ про стягнення з ДТГО «Південно-західна залізниця» на користь АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» заборгованості.

Свою заяву мотивував тим, що вказаною ухвалою стягнуто із державного підприємства значну суму коштів, яку наразі сплачено бути не може, оскільки підприємство перебуває у складному фінансовому стані. Державному підприємству не сплачено іншими контрагентами значні суми коштів, що значно погіршило його майновий стан та можливість розрахунків за надані послуги та виконання вказаного рішення суду є сумнівною, а відтак стягнута судом сума коштів не може бути погашена в найближчий час.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні вказаної заяви з підстав того, що заявником не було надано жодних доказів щодо виникнення виключних обставин для розстрочення виконання судового рішення.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, заступником голови комісії з реорганізації ДТГО «Південно-західна залізниця» ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення вимог матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та винести нову ухвалу про задоволення заяви.

На обґрунтування своїх доводів, вказує зокрема, що суд першої інстанції не врахував беззаперечні докази, що підтверджують складне матеріальне становище заявника, яке призвело до збільшення заборгованості перед постачальниками продукції та виконавцями робіт. Зазначає, що органами державної влади та місцевого самоврядування із державного та місцевих бюджетів не відшкодовані витрати за здійснені пасажирські перевезення пільгових категорій громадян, які в свою чергу впливають на відповідні рахунку, з яких можливо провести стягнення. Вказує на те, що судом першої інстанції проігноровано ту обставину, що з 2012 року в провадженні судів різних інстанцій перебувають справи за позовами залізниці до управлінь праці та соціального захисту населення про стягнення заборгованості за пільгові перевезення на загальну суму 100 000 000, 00 грн. Також, як на підставу погіршення фінансового становища вказує на те, що за період з 2006 року по теперішній час за відкритими виконавчими провадженнями на користь залізниці має бути сплачено понад 154 000 000,00 грн. Довідкою про перевезення студентів за період 2006-2012 років зазначено непогашення заборгованості держави перед залізницею у розмірі 230 993 794,58 грн. Вважає, що вини боржника у виникненні таких обставин не немає та застосування розстрочки виконання ухвали у такому випадку не завдасть шкоди стягувачу. Представник Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з викладених у ній підстав.

Представники стягувача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу, в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ст.373 ЦПК України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду, а також про зміну порядку і способу його виконання. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.09.2015 року по цивільній справі №761/22804/15-ц було задоволено клопотання представника Акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» та визнано і надано дозвіл на примусове виконання на території України остаточного арбітражного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі №17208/СZ/МНМ із видачею виконавчого листа про стягнення з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» на користь АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.ПІ.» заборгованість у загальному розмірі - 612 755 746 грн. 50 коп. Пунктом 10 Постанови ВСУ №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 р. з наступними змінами і доповненнями, вказує про те, що задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання. Заявником не було надано у відповідності до вимог ст.ст.10,58-60 ЦПК України жодних доказів щодо виникнення виключних обставин в розумінні ст.373 ЦПК України, а наведені ним підстави не можуть бути визнанні судом такими, що вказують на розстрочення виконання рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України судовірішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Колегія суддів приходить до висновку, що указані в заяві про розстрочку виконання рішення суду та в апеляційній скарзі обставини, у розумінні ст. 373 ЦПК України, не є винятковими та такими, що дають підстави для розстрочення виконання рішення суду, оскільки неможливість виконання рішення суду у зв'язку з визначенням судом значної суми до стягнення та складним фінансовим станом підприємства у зв'язку з несплатою йому коштів по зобов'язаннях іншими підприємствами та організаціями, не є підставою для відстрочення виконання рішення суду. За своїм змістом апеляційна скарга є аналогічною змісту заяви про розстрочку виконання рішення суду, яка отримала належну оцінку суду першої інстанції. Суд першої інстанції дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого, суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або у дослідженні яких неправомірно було відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Разом з цим, зазначені вище доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що не передбачено ст. 303 ЦПК України.

Обставин, які б свідчили про наявність підстав для сумніву у правильності висновків суду першої інстанції, у апеляційній скарзі не наведено. Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, немає. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», подану заступником голови комісії з реорганізації Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» ОСОБА_2, відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: