Справа № 333/2813/17
Провадження № 2/333/1626/17
10 жовтня 2017 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Кулик В.Б.,
при секретарі Довгаль А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.
19.10.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі п. 1.3 Статуту та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 5-4857-107И, за умовами якого банк надав останній кредит (готівкові кошти) в іноземній валюті в сумі 44 000 доларів США зі сплатою 8 % річних, в порядку і на умовах, визначених цим договором, строком до 19.10.2027 року. Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.
Для забезпечення виконання зобовязань відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором, було укладено договір поруки № 5-4857-107И від 19.10.2007 року між банком та ОСОБА_2
27.01.2009 року укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до якої внесені зміни до п. 3.2, 4.3, 7.9 щодо строків погашення кредитної заборгованості, а саме: позичальник здійснює погашення з 1 по 10 число включно кожного місяця. Викладений графік погашення заборгованості в новій редакції.
12.02.2009 року укладена додаткова угода № 2 до кредитного договору, відповідно до якої внесені зміни до п. 3.9, щодо строків погашення кредитної заборгованості, а саме: позичальник ОСОБА_1 є співробітником ВАТ «Банк «Фінанси та кредит». У випадку її звільнення процентна ставка згідно з п. 3.9 встановлюється на рівні 14,5 % процентів річних або заборгованість за кредитом повинна бути погашена в день звільнення співробітника.
29.07.2013 року укладена додаткова угода № 3 до кредитного договору, відповідно до якої внесені зміни до п. 3.2, 4.3, 7.9, щодо строків погашення кредитної заборгованості, а саме: позичальник здійснює погашення з 1 по 16 число включно кожного місяця. Викладений графік погашення заборгованості в новій редакції.
Відповідач ОСОБА_1 всупереч умов кредитного договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. Станом на 24.01.2017 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 1 737 391 грн. 33 коп., з яких: заборгованість по кредиту 26 000 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 24.01.2017 року 1 долар США/27,332499 грн. 735 244 грн. 22 коп.); сума строкової заборгованості по відсоткам 260 доларів США 03 центів (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 24.01.2017 року 1 долар США/27,332499 грн. 7 107 грн. 27 коп.); сума простроченої заборгованості по відсоткам 6 293 доларів США 73 центів (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 24.01.2017 року 1 долар США/27,332499 грн. 172 023 грн. 37 коп.); пеня 823 016 грн. 47 коп., тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідачі, будучи належним чином повідомленими судом про дату, час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України).
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані позивачем письмові докази, приходить до наступних висновків.
19.10.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі п. 1.3 Статуту та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 5-4857-107И, за умовами якого банк надав останній кредит (готівкові кошти) в іноземній валюті в сумі 44 000 доларів США строком до 19.10.2027 року (а.с. 5-6).
Згідно з п. 4.1 кредитного договору ОСОБА_1 сплачує банку проценти за користування кредитним ресурсами у валюті кредиту по процентній ставці 8 % річних. Нарахування процентів здійснюється в період з моменту списання кредитних ресурсів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення кредитних ресурсів на позичковий рахунок. Нарахування процентів за день видачі кредитних ресурсів проводиться як за повний день, а за день повернення не проводиться. Нарахування проводиться не рідше одного разу на місяць на залишок заборгованості на позичковому рахунку позичальника за період з 01 по останнє число включно кожного місяця. Нарахування процентів проводиться по методу «факт»/360 за кожний день користування кредитним ресурсами (а.с. 5-6).
Відповідно до п. 6.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, Позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2,3.4, 4.3, 4.4, 4.6 цього договору, а також будь-яких інших строків, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитним ресурсами.
27.01.2009 року укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до якої внесені зміни до п. 3.2, 4.3, 7.9 щодо строків погашення кредитної заборгованості, а саме: позичальник здійснює погашення з 1 по 10 число включно кожного місяця. Викладений графік погашення заборгованості в новій редакції (а.с. 10).
12.02.2009 року укладена додаткова угода № 2 до кредитного договору, відповідно до якої внесені зміни до п. 3.9, щодо строків погашення кредитної заборгованості, а саме: позичальник ОСОБА_1 є співробітником ВАТ «Банк «Фінанси та кредит». У випадку її звільнення процентна ставка згідно з п. 3.9 встановлюється на рівні 14,5 % процентів річних або заборгованість за кредитом повинна бути погашена в день звільнення співробітника (а.с. 14).
29.07.2013 року укладена додаткова угода № 3 до кредитного договору, відповідно до якої внесені зміни до п. 3.2, 4.3, 7.9, щодо строків погашення кредитної заборгованості, а саме: позичальник здійснює погашення з 1 по 16 число включно кожного місяця. Викладений графік погашення заборгованості в новій редакції (а.с. 15).
Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачу кошти в розмірі 44 000 доларів США, що підтверджується заявою ОСОБА_1 на отримання споживчого кредиту від 12.10.2007 року, форма отримання кредиту видача готівки через касу банку (а.с. 30).
З метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, 19.10.2007 року було укладено договір поруки № 5-4857-107П від 19.10.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 (а.с. 21).
За умовами договору поруки поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № 5-4857-10И від 19.10.2007 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.
Аналіз фактичних обставин справи свідчить про те, що спірні правовідносини сторін ґрунтуються на умовах договору про надання споживчого кредиту № 5-4857-107И від 19.10.2007 року та договору поруки № 5-4857-107П від 19.10.2007 року.
Крім того, в 19.10.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір № 5-4857-107І, за умовами якого ОСОБА_1 передає в заставу (іпотеку) іпотекодержателю квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17-20).
Згідно з п. 4 іпотечного договору № 5-4857-107І від 19.10.2007 року вищевказана квартира передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором № 5-4857-107И від 19.10.2007 року.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.
Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
В ході розгляду справи судом досліджені розрахунки заборгованості за кредитним договором, у т.ч. розрахунок суми основного боргу, розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом, розрахунок пені за несвоєчасне погашення заборгованості за тілом кредиту та процентами.
Аналізом наданих суду документів було встановлено, що з боку позичальника неналежним чином виконувались взяті на себе договірні зобовязання зі своєчасної та в повному обсязі сплати тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами.
Проте, станом на 24.01.2017 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 1 737 391 грн. 33 коп., з яких: заборгованість по кредиту 26 000 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 24.01.2017 року 1 долар США/27,332499 грн. 735 244 грн. 22 коп.); сума строкової заборгованості по відсоткам 260 доларів США 03 центів (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 24.01.2017 року 1 долар США/27,332499 грн. 7 107 грн. 27 коп.); сума простроченої заборгованості по відсоткам 6 293 доларів США 73 центів (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 24.01.2017 року 1 долар США/27,332499 грн. 172 023 грн. 37 коп.); пеня 823 016 грн. 47 коп., що підтверджується наданим позивачем та перевіреним судом розрахунком (а.с. 22-29).
03.02.2017 року позивачем на адресу позичальника та поручителя були направлені вимоги про сплату заборгованості по кредитному договору. Проте, заборгованість погашена не була (а.с. 39-40, 41-42).
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного судочинства України.
Згідно зі ст. 536 ЦК України за користуванням чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором або іншим актом цивільного законодавства.
На підставі ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.
Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Суду не надано доказів сплати вищевказаної заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування кредитними коштами.
Такими чином, позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 1 737 391 грн. 33 коп., є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).
Щодо позовних вимог про стягнення сум пені, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 7.1 кредитного договору передбачений розмір та порядок обрахування пені за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх зобовязань, передбачених договором.
Пеня нарахована позивачем за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, станом на 24.01.2017 року у розмірі 823 016 грн. 47 коп.
Перевіривши надані позивачем розрахунки суми пені по за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, суд вважає їх вірними.
З огляду на викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Судові витрати по справі покладаються порівну на відповідачів.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 169, 208, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсязі.
Копію заочного рішення надіслати відповідачам не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя В.Б. Кулик