Справа № 371/1678/16-ц Головуючий у І інстанції Рудик Ю. В.
Провадження № 22-ц/780/1986/17 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 48 16.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Гуля В.В., Іванової І.В.,

за участю секретаря: Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 01 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів ,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 26 вересня 2009 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Шлюбні стосунки між ними фактично припинені, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Після припинення шлюбних стосунків відповідач самоусунувся від участі у вихованні та утриманні малолітніх дітей, матеріальної допомоги не надає, не працює.

Просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісяця на кожну дитину.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 01 лютого 2017 року позов задоволено та вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду в частині стягнення аліментів змінити, стягнувши з нього аліменти на користь позивача на утримання дітей щомісячно по 400 грн. на кожного. В іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він на теперішній час не працює і не в змозі сплачувати дані кошти. Суд не врахував, що він фактично є біженцем, раніше проживав та був зареєстрований в ДНР у м. Макіївка, а зараз проживає у м. Сміла Черкаської області і тому йому важко знайти роботу. Позивач по справі, на відміну від нього, працює в м. Миронівка і ця обставина судом могла бути врахована.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку судом першої інстанції ці вимоги закону у повному обсязі виконано.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 вересня 2009 року, що підтверджується даними, які містяться у Свідоцтві про шлюб НОМЕР_1 повторно виданого 20 вересня 2016 року Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Від шлюбу мають малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, які проживають і знаходяться на утриманні матері. Шлюбно-сімейні стосунки остаточно припинені, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, а тому шлюб доцільно розірвати, а оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає та має нерегулярний дохід стягнув аліменти в твердій сумі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно до положень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 цього кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно встановив, що із відповідача на користь позивача підлягають стягнення аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, дані висновки суду першої інстанції відповідають вимогам ст. 184 ЦК України.

Оцінюючи висновки суду в частині розміру аліментів, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік", встановлено у 2016 році прожитковий мінімум для дітей віком до шести років із 01 грудня 2016 року в розмірі 1355 грн., для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 1689 гривень. При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції врахував встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та виходив із того, що обов'язок утримання дитини покладається на обох батьків.

Отже, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітніх дітей, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, а також виходячи із того, що відповідач не має офіційного працевлаштування і має мінливий, нерегулярний дохід, колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром аліментів на утримання дітей із урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на кожну дитину.

Колегія суддів також не погоджується із доводами апеляційної скарги відповідача щодо необхідності зменшення розміру аліментів до 400 грн. на кожну дитину із цих підстав, що він фактично є біженцем, на теперішній час не працює і не в змозі сплачувати дані кошти, оскільки відповідач є особою працездатного віку без розумових та фізичних вад, а розмір аліментів, який просить встановити відповідач, є меншим за половину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суперечить принципу рівності обов'язку батьків утримувати неповнолітніх дітей.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому дане рішення є законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 01 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: