АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/1240/17 Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/789/1280/17 Доповідач - Парандюк Т.С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін - відповідача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бучацького районного суду від 21 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що за час спільного проживання належної сімї не склалося, між ними виникають сварки та непорозуміння. Вони не проживають подружнім життям, а тому вважає подальше спільне життя неможливим.

Рішенням Бучацького районного суду від 21 вересня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що суд не в повному обсязі з'ясував обставини справи, дав неналежну оцінку доказам у справі, що призвело до порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання ОСОБА_2 не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 апеляційну скаргу визнав, і пояснив, що дійсно останні два роки вони не проживають спільно, не підтримують подружніх обов'язків, не ведуть господарство, а тому подальше збереження сім'ї недоцільне.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення відповідача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Згідно ст.309 ЦПК України - підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення суду є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні не встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них.

Колегія суддів, не погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 04.05.2008 року у Берем'янській сільській раді Бучацького району Тернопільської області, актовий запис №1.

Від цього шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

При зверненні з позовом до суду 28.08.2017 року ОСОБА_2 зазначила, що за час спільного проживання належної сімї не склалося, між ними виникають сварки та непорозуміння. Вони не проживають подружнім життям, а тому вважає подальше спільне життя неможливим, шлюб набув формального характеру.

Таким чином, судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо, зокрема, ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, а відповідач в с.Бариш, Бучацького р-ну Тернопільської обл., спільного господарства не ведуть, шлюбні стонунки припинили.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи зі змісту ч.ч. 3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Як роз'яснено в п.10 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 визнав апеляційну скаргу і пояснив, що дійсно останні два роки не проживають спільно, не підтримують подружніх обов'язків, не ведуть господарство, а тому подальше збереження сім'ї недоцільне. Підтримує зв'язки із дітьми.

Таким чином, з контексту вищевказаних правових норм випливає, що кожен із подружжя має право на розірвання шлюбу. Примушування до збереження шлюбу є порушенням права чоловіка, або дружини. Відповідно, шлюбні відносини формуються на вільному волевиявленню двох сторін.

Колегія суддів, враховуючи бажання сторін розірвати шлюб, оскільки між ними виникають сварки та непорозуміння, тривалий час не проживають подружнім життям, подальше спільне життя є неможливим, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги позивачки.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду слід скасувати та ухвалити нове, яким розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бучацького районного суду від 21 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 04.05.2008 року у Берем'янській сільській раді Бучацького району Тернопільської області, актовий запис №1.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядк протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5