Справа № 377/526/16-ц Головуючий у І інстанції Малишенко Т. О.
Провадження № 22-ц/780/1429/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 26.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

26 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Данілова О.М., Суханової Є.М.,

секретар: Воробей В.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» на рішення Славутицького міського суду Київської області від 07 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

У липні 2016 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог зазначало, що ОСОБА_2 звернулася до ПАТ КБ «Приват Банк», з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 11 жовтня 2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 5600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості у відповідача станом на 04 травня 2016 року існує заборгованість у розмірі 13274,77 грн., з яких: 5595,61 грн. - тіло кредиту; 2400,05 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом; 3552,79 гри. - нараховано пені; 1000,00 грн. - нараховано штрафів; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована складова); 608,32 грн. - штраф (процентна складова); з них 382,00 грн. - внесено коштів на погашення заборгованості з 01 червня 2015.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 07 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПАТ КБ «Приват Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення Славутицького міського суду Київської області від 07 грудня 2016 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2011 року ОСОБА_3 підписала анкету-заяву, згідно якої ПАТ КБ «Приват Банк» було відкрито депозитний рахунок (сберкнижка) (а.с.11) та отримала кредит у розмірі 5600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 10).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що 04 червня 2015 року з кредитної картки №087508 було здійснене списання грошових коштів у розмірі 5157.47 грн (а.с. 9).

У своїх запереченнях проти позову відповідач зазначала, що кошти були списані внаслідок протиправних дій третіх осіб. ОСОБА_2 телефонувала на гарячу лінію 3700 та залишила запит під №6534 у служби безпеки банку. 21 серпня 2015 року відповідач отримала лист від 30 липня 2015 року від ПАТ КБ «Приват Банк» про те, що по запиту №6534 проводиться перевірка.

Судом першої інстанції направлялись запити до банку щодо документів, які б підтверджували чи спростовували письмові заперечення відповідача. Проте, крім листів, що між ПАТ КБ «Приват Банк» і відповідачем було укладено кредитний договір 28 вересня 2013 року (а.с.115), інших документів не надано.

Згідно за статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Для встановлення факту порушення позичальником умов договору, такі умови необхідно чітко знати як позичальнику, так і суду.

Згідно зі статтею 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Однак, надані позивачем документи не доводять факт виникнення заборгованості у вказаному банком розмірі з вини відповідача.

Відповідно до п.6-10 Глави VI Загальних вимог до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками, положення № 705 від 05 листопада 2014 року «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Банк зобов'язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян».

Строки встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу визначені пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно правової позиції Верховного суду України від 13 травня 2015 року по справі № 6-71 цс-15, відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач не надав доказів, які б спростовували заперечення відповідача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного виконання відповідачем умов договору не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає ,що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» відхилити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий М.В. Мережко

Судді О.М. Данілов

ОСОБА_4