Справа № 202/7493/16-ц
Провадження № 2/202/540/2017
20 вересня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Зосименко С.Г.
при секретарі Шишлянніков О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,
Позивач у судове засідання не зявився.
Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Представник позивача не заперечувала, щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що 22.04.2016 року по вул. Байкальській в районі будинку № 41 у м. Дніпрі відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був ушкоджений автомобіль «Mitsubishi Lancer», державний номер НОМЕР_1, який належить позивачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію СХТ 021046. ДТП сталося з вини відповідача, який знаходився за кремом «Seat Leon», реєстраційний номер НОМЕР_2. Вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП підтверджується постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2016 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК встановлено відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідальність у таких випадках має нести винна в завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи людина, яка керувала автомобілем та з вини якої сталася ДТП. Тобто якщо особа під час керування автомобілем має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на нього, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п.2.2 Правил дорожнього руху).
Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано гл. 82 ЦК України. Крім того, відповідні розяснення дано у вищезазначеній постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 року. Згідно з правовими нормами при визначенні розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого. Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють знешкодження або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або приниження нематеріальних благ (життя, здоровя тощо).
Вирішуючи питання про компенсацію шкоди, завданої майну позивача в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, суд бере до уваги положення ст.1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахований ПрАТ «СК «Україна» відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності АІ № 5696739, однак на момент вчинення ДТП даний поліс не був чинний. Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 30.04.2015 року № 905 було анульовано ліцензію ПрАТ «СК «Україна» на провадження страхової діяльності, а з 01.07.2015 року МБСТУ позбавило ПрАТ «СК «Україна» членства в МТСБУ.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 946 грн. 07 коп.
Керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 11, 15, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя С.Г. Зосименко