Справа № 428/5684/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

прокурора Паталахи А.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи Данько К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, посилаючись на наступне.

09 вересня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_4, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №583. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син - ОСОБА_5, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області 20.06.2006 року в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №480 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2. Оскільки сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюбні та сімейні відносини між нею та відповідачем були припинені у 2008 році. 28.08.2008 року шлюб між ними було розірвано Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №335 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1. Після припинення шлюбних та сімейних відносин з відповідачем, син залишився проживати з позивачем. В теперішній час, вихованням та утриманням ОСОБА_5 вона займається самостійно. Відповідач після розлучення ухиляється від виконання свого обов'язку щодо виховання сина, не піклується про здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, не цікавиться особистим життям та успіхами в навчанні; не відвідує сина ні в школі ні вдома, та взагалі перестав спілкуватися з ОСОБА_5; не забезпечує необхідного харчування, одягу га лікування сина; матеріально не утримує та ухиляється від сплати аліментів, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. Згідно довідки, виданої відділом державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції від 13.04.2016 року вих. №4953, станом на 01.04.2016 року за гр. ОСОБА_4 існує заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 28412 грн. 18 коп. В теперішній час ОСОБА_5 навчається в 4-Б класі Сєвєродонецької СЗШ № 14. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач вважає, що відповідач повністю ухилився від виконання батьківських обов'язків по вихованню, навчанню і розвитку своєї дитини, тому просить ОСОБА_7 позбавити батьківських прав відносно його малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, які викладені у позові, просила позов задовольнити. Позивач пояснила, що відповідач протягом дуже тривалого часу взагалі не спілкується з дитиною та не виявляє жодного інтересу до її виховання, а також не сплачує аліменти на утримання дитини або іноді сплачує їх не в повному обсязі. Дитина взагалі не знає та не пам'ятає батька, при цьому вона жодних перешкод у спілкуванні батька з дитиною не чинить.

В судовому засіданні прокурор підтримала позовні вимоги з підстав, які викладені у позові, просила позов задовольнити.

В судових засіданнях до 26.04.2017 року представник відповідача заперечувала проти задоволення позову та пояснила суду, що відповідач має непрацездатну матір в м. Харкові, за якою він щоденно доглядає. У зв'язку із цим, відповідач не мав змоги спілкуватися з дитиною. В судовому засіданні 26.04.2017 року представник відповідача визнала позов у повному обсязі.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримав позов, вважав його обґрунтованим та просив його задовольнити.

Малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в судовому засіданні пояснив, що він ніколи не бачив батька, також він не пам'ятає ані його голосу, ані його обличчя. Батько йому ніколи не дарував подарунків, не вітав зі святами, не розмовляв телефоном або Інтернет-зв'язком. Зараз він не хотів би зустрічатися із своїм батьком та спілкуватися з ним.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її подругою протягом близько 9 років. За весь час дружби з позивачем вона жодного разу не бачила батька дитини позивача, тобто батька ОСОБА_6. Вона була присутня на багатьох днях народженнях ОСОБА_5, адже її донька Настя товаришує з ОСОБА_5, проте вона жодного разу не бачила батька ОСОБА_6. Син позивача ОСОБА_6 в розмовах та в побуті ніколи не згадує про батька.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її рідною сестрою. Після розлучення з позивачем, колишній чоловік позивача ОСОБА_4 з дитиною ОСОБА_5 не спілкувався, останній раз він приходив до дитини ще тоді, коли дитина ходила в дитячий садок. На протязі щонайменше 8 останніх років вона жодного разу не бачила ОСОБА_4 поруч із ОСОБА_5, не бачила та не чула щоб батько телефонував ОСОБА_5, приходив на його дні народження. ОСОБА_10 питав де його батько, проте йому розповідають що батько далеко і не може приїхати.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснив, що позивач ОСОБА_1 є його сусідкою по під'їзду, вони живуть в одному багатоквартирному будинку. Він знає позивача та її сина ОСОБА_6 близько 4 останніх років, батька ОСОБА_6 він ніколи не бачив, також він не чув щоб ОСОБА_10 згадував про батька.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її донькою. Протягом останніх 8 років вона жодного разу не бачила батька ОСОБА_6 ОСОБА_4, батько взагалі не цікавиться дитиною, ОСОБА_10 опікується лише мати. Коли ОСОБА_10 було близько 3-4 років був випадок, коли вона, ОСОБА_12, йшла з ОСОБА_10 по ринку і назустріч їм пройшов відповідач ОСОБА_4, якій навіть не привітався із дитиною. ОСОБА_6 ніколи не згадує про батька, батько на дні народження та свята дитину ніколи не вітає.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 пояснив, що позивач ОСОБА_1 є його донькою. Останній раз він бачив колишнього чоловіка доньки ОСОБА_4 7-8 років тому, своєю дитиною ОСОБА_10 ОСОБА_4 не цікавиться, не телефонує, не приїжджає на дні народження дитини, тощо.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її хресницею, тобто вона хрестила позивача та постійно з нею спілкується. Останній раз вона бачила батька ОСОБА_6 ОСОБА_4 на першому дні народженні ОСОБА_10, коли йому виповнювався один рік. Коли ОСОБА_10 був в третьому класі школи і йому та іншим учням надали завдання з приводу описання себе та свого родинного кола, то ОСОБА_10 дійшовши до написання свого по-батькові висловив думку, що він хотів би мати інше по-батькові, адже його батько ним взагалі не цікавиться. Їй відомо, що влітку 2015 року ОСОБА_4 приїжджав до м. Сєвєродонецька та перебував в будинку навпроти того будинку, в якому проживає позивач та її син ОСОБА_6. Проте, ОСОБА_4 перебуваючи в будинку навпроти навіть не спробував побачити дитину.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її онукою. Останній раз ОСОБА_4 вона бачила, коли дитині ОСОБА_10 був приблизно 1 рік. ОСОБА_4 з дитиною не спілкується, з приводу днів народжень не вітає.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її сусідкою, вона живе на 6 поверсі, а позивач на 5 поверсі багатоквартирного будинку. Вона ніколи не бачила батька ОСОБА_6, хоча вона часто спілкується та бачить позивача і її сина. ОСОБА_6 за її присутності ніколи про батька не згадував.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, вислухавши думку прокурора та з'ясувавши думку малолітньої дитини, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, виданого 09 вересня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 одружились 09 вересня 2005 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 583. Прізвище дружини після одруження - ОСОБА_1.

Згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого 20 червня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 480. При цьому, батьком дитини записаний ОСОБА_4, а матір'ю - ОСОБА_1.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5, виданого 28 серпня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірваний 28.08.2008 року про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №335.

Як вбачається з копії виконавчого листа у справі №2-3016/2007 від 06.08.2017 року, за рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.07.2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідкою № 7142/03-50 від 24.06.2016 року, виданої Сєвєродонецьким МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області, за ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 існує заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, станом на 01.06.2016 року у сумі 20379 грн. 13 коп.

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учня 4-Б класу Сєвєродонецької СЗШ № 14 ОСОБА_5 навчається у класі з 01 вересня 2012 року. Мати достатньо уваги приділяє вихованню сина. За час навчання батько хлопчика не цікавився його успіхами та шкільними справами.

Згідно із висновком про позбавлення батьківських прав від 06.05.2016 року № 33-В, складеним Сєвєродонецькою міською радою, батько ОСОБА_5 ОСОБА_4 після розлучення фізичним та духовним розвитком дитини не цікавиться, має заборгованість по сплаті аліментів. Враховуючи те, що ОСОБА_4 повністю ухилився від виконання батьківських обов'язків, не займається вихованням свого сина, орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради вважає, що його слід позбавити батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_6.

З вищенаведених показань свідків та пояснень малолітньої дитини вбачається, що протягом останніх, щонайменше, 7 (семи) років ОСОБА_4 не бере жодної участі у вихованні свого сина ОСОБА_6, не намагається спілкуватися з ним, не виявляє жодного інтересу до його життя та розвитку, не вітає зі святами та днями народження. Малолітній ОСОБА_5, за його власними твердженнями, не пам'ятає ані голосу, ані обличчя свого батька.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що один з батьків ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу один з батьків повинен довести, що він належним чином виконує свої батьківські обов'язки.

З вищеописаних документальних доказів, показань свідків та пояснень дитини вбачається, що ОСОБА_4 протягом багатьох років, тобто протягом щонайменше останніх семи років, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, взагалі не спілкується з сином ОСОБА_6 в будь-якому обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а також не бажає вчиняти вищевказані дії, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини як складову її виховання.

Суд також вважає, що в даному випадку наявна винна поведінка батька щодо свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, адже батьком чи його представником не було надано жодних доказів того, що протягом останніх 7 (семи) років поспіль існували об'єктивні та непереборні обставини, які заважали спілкуванню батька з дитиною особисто, або засобами телефонного зв'язку, або засобами Інтернет-зв'язку. Також, батьком чи його представником не доведено існування обставин, за яких батько був позбавлений можливості дарувати дитині подарунки на дні народження чи інші свята особисто або засобами поштового зв'язку, або через третіх осіб, що на думку суду засвідчило би хоча б мінімальну зацікавленість батька у розвитку та вихованні дитини.

Більш того, будь-яких перешкод у спілкуванні із дитиною відповідачу не чинилось, доказів на підтвердження протилежного відповідач або його представник не надали.

Посилання представника відповідача на те, що в останній час ОСОБА_4 почав сплачувати аліменти на утримання дитини, на думку суду не мають жодного значення для правильного вирішення справи, з огляду на таке.

Пункт 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачає можливість позбавлення судом батьківських прав, якщо особа ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Вихованням є процес залучення особистості до засвоєння вироблених людством цінностей, створення сприятливих умов для реалізації нею свого природного потенціалу та творчого ставлення до життя, спрямований на утвердження суспільно значущих норм і правил поведінки особистості. Процес виховання є двостороннім (обов'язкова взаємодія (вихователя і вихованця) та виявляється в піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, наданні дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, створенні умов для отримання дитиною освіти, тощо.

Отже, сплата аліментів сама по собі, без будь-якої участі у процесі виховання дитини, не є способом виконання обов'язку по вихованню дитини. Правильність вказаного висновку суду додатково підтверджується тим, що згідно із ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Тобто, сплата аліментів на дитину не є складовою процесу виховання і має здійснюватися навіть тією особою, яка позбавлена батьківських прав внаслідок невиконання свого обов'язку по вихованню дитини.

Суд також вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на те, що відповідач має хвору мати, яка є інвалідом 2-ї групи та потребує постійного догляду. Вказана обставина, на думку суду, не заважала і не могла заважати протягом останніх 7 (семи) років поспіль спілкуванню батька з дитиною особисто, або засобами телефонного зв'язку, або засобами Інтернет-зв'язку.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4 не займається вихованням і матеріальним утриманням неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, суд вважає, що позов слід задовольнити, а ОСОБА_4 слід позбавити батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина.

Згідно із ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Враховуючи те, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 липня 2007 року з ОСОБА_4 вже було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, то суд вважає за необхідне не приймати у цій справі рішення про стягнення з відповідача аліментів на дитину.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд враховує, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позову в розмірі 551 грн. 20 коп., а отже вказана сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1 суму судових витрат в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 26 квітня 2017 року.

Суддя Д.Б. Баронін