Справа № 372/2586/17 Головуючий у І інстанції
Провадження № 22-ц/780/5170/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 15.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

15 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Іванової І.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, законним представником якої є ОСОБА_4, на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 20 вересня 2017 року про забезпечення позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, законним представником якої є ОСОБА_4, приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання нотаріальної дії незаконною та визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2017 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 27 лютого 2017 року помер батько ОСОБА_5 ОСОБА_8 Як стало відомо ОСОБА_5 після подання заяви про прийняття спадщини, 09 жовтня 2015 року приватним нотаріусом посвідчено його заповіт, яким він все своє майно заповів дочці ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 оскаржила дійсність заповіту у суді. Між тим подала нотаріусу ОСОБА_7 заяву в якій посила не видавати свідоцтво про право на спадщину на ім.»я малолітньої ОСОБА_9, оскільки існує судовий спір щодо заповіту. Однак ОСОБА_7 видала свідоцтво про право на спадщину на заповітом. Позивачі просили суд визнати незаконно нотаріальну дію приватного нотаріуса ОСОБА_7 щодо видачі свідоцтва про право н спадщину за заповітом і визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Водночас із зверненням до суду з вказаним позовом, позивачі подали заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що існує реальна загроза відчуження Відповідачами майна, що призведе до утруднення виконання рішення суду (оскільки існує інший судовий спір про поділ цього майна між сторонами).

На підставі викладеного позивачі просили суд першої інстанції заборонити ОСОБА_3, 04 вересня 2012 року народжений, та ОСОБА_4 як її законному представнику, а також будь-яким третім особам, включаючи, але не обмежуючись, банкам, іншим фінансовим установам, підприємствам всіх форм власності, установам, організаціям, іншим юридичним та фізичним особам на території України та/або на території будь-яких іноземних держав, вчиняти будь-які дії на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_10 28 серпня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 706, бланк НМО 580555 направлені на перереєстрацію, переоформлення та/або відчуження у будь-який спосіб права власності на грошові кошти, валютні цінності акції, цінні папери, майнові права, інше рухоме майно тощо, яке знаходиться на будь-яких рахунках, відкритих у банківських, фінансових установах на території України та/або на території будь-якої іншої іноземної держави, які належали та/або були оформлені на імя ОСОБА_8 (РНОКПП - НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого 27 лютого 2017 року.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 20 вересня 2017 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 як її законному представнику, а також будь-яким третім особам, включаючи, але не обмежуючись, банкам, іншим фінансовим установам, підприємствам всіх форм власності, установам, організаціям, іншим юридичним та фізичним особам на території України та/або на території будь-яких іноземних держав, вчиняти будь-які дії на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_10 28 серпня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 706, бланк НМО 580555.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, законним представником якої є ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції не оцінив взаємозвязок між предметом позову і застосованими заходами забезпечення позову, а також не врахував відсутності обєктивних загроз для утруднення виконання рішення суду в майбутньому.

Окрім того, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що предметом спору є нерухоме майно. Як вбачається з предмету позовних вимог, то позивачі просили суд визнати незаконними дії нотаріуса та визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом без застосування правових наслідків визнання недійсним такого свідоцтва, відповідно обраний вид заходів забезпечення позову не співвідноситься із заявленими позовними вимогами.

На підставі викладеного, скаржник просив апеляційний суд скасувати ухвалу суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення доказів та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягають до часткового задоволення виходячи з такого.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З аналізу даної норми вбачається, що заходи забезпечення позову мають бути спрямовані на захист прав позивача та сприяти виконанню можливого рішення суду, яке буде ухвалене за результатами розгляду спору.

Метою застосування заходів забезпечення позову є виконання в подальшому рішення суду. При цьому слід враховувати характер спірних правовідносин, вирішуючи питання про забезпечення позову.

Як вбачається зі змісту позовних вимог предметом позову є дві вимоги немайнового характеру, а саме визнання дій приватного нотаріуса незаконними та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Тобто заявлені позовні вимоги не стосуються нерухомого майна, а тому суд першої інстанції передчасно дійшов до висновку про забезпечення позову, не перевіривши характер спірних правовідносин та ту обставину, яким чином можливе утруднення виконання рішення суду в майбутньому.

Окрім того, апеляційним судом Київської області в даній справі скасовано ухвалу про відкриття провадження від 20 вересня 2017 року, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості розгляду заяви про забезпечення позову по суті, оскільки питання про забезпечення позову чи відмову в забезпеченні позову має бути вирішено судом, якому підсудна справа лише після вирішення питання про відкриття провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок встановлений для його вирішення.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що при постановленні ухвали суд першої інстанції не зясував вказані обставини, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд з урахуванням підсудності даного спору.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, законним представником якої є ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 20 вересня 2017 року про забезпечення позову скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий

Судді: