Справа № 296/4200/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" листопада 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

судді Драча Ю.І.,

за участю: секретаря судового засідання Івашко Т.А.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПП "АММОНН", Житомирської міської ради про визнання права на житло ,-

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПП "АММОНН", Житомирської міської ради в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд визнати за нею право на користування житловою площею в АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з народження разом з матірю проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, а після смерті сусіда у 1997 році мати позивача купила його квартиру АДРЕСА_2. Після купівлі квартири № 1-а вона була обєднана з квартирою № 4-а та почалась використовуватись як одна.

Позивач зазначила, що після одруження та народження дітей, за згодою матері, вона заселилась у кімнату № 4, площею 10,2 кв.м., матір позивача кімнату № 2-2, площею 13 м.кв., інші кімнати залишились загального користування.

20.09.2016 року померла мати позивача ОСОБА_6. Після її смерті позивач подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, однак стало відомо, що квартира № 4-а не була зареєстрована.

Позивач вважає, що правомірно набула право на житлову площу в АДРЕСА_3, у звязку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позові. Позивач також зазначила, що дана квартира єдине житло для проживання її сімї.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, зазначила, що спірна квартира перебуває у комунальній власності.

Представник відповідача ПП «АММОНН» в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Допитані в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснили, що є сусідами позивача, яка разом зі своєю матірю проживали у спірній квартирі однією сімєю, самі робили ремонт, однак їм не відомо на якій підставі було надано дану квартиру у користування.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_6 (а.с. 6), яка померла 20.09.2016 року (а.с. 9).

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с. 3-4) та довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 301 від 15.08.2017 року виданою ПП «АММОНН» (а.с. 40).

Квартира № 1-а за адресою: м. Житомир, вул. М. Лисенка, 18 належала на праві приватної власності матері позивача ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 13.02.1998 року укладеного між виконкомом Житомирської міської ради народних депутатів та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського та районного нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 536 (а.с. 10).

У користуванні ОСОБА_6 та ОСОБА_1Є також перебувала квартира № 4-а за адресою: м. Житомир, вул. Лисенка, 18 та на імя ОСОБА_6 був виданий технічний паспорт на дану квартиру (а.с. 12-13).

Дана квартира була надана у користування ОСОБА_6 у складі сімї: ОСОБА_9 та дочки ОСОБА_10, що вбачається з копії поквартирної карточки (а.с. 57).

Користування позивача та її матері спірною квартирою підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також підтверджується квитанціями про сплату житлово-комунальних послуг (а.с. 39)

Відповідно до ст.9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається письмово.

Недотримання письмової форми договору не тягне за собою його недійсність.

Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сімї є недійсними.

Отже, позивач з батьками вселилася, зареєстрована та постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, яка обєднана з квартирою № 1-а по вул. М. Лисенка, 18 на законних підставах, сплачує комунальні послуги та виконує всі зобов'язання, що випливають з договору найму жилого приміщення, тому з позивачем фактично укладений договір найму жилого приміщення.

Враховуючи, що позивач проживає у квартирі на умовах фактичного договору житлового найму, а також те, що на час звернення позивача з позовом строки позовної давності щодо виселення або визнання недійсним договору найму, що фактично укладений, закінчилися, тому суд приходить до висновку, що позивач згідно ст.9 Житлового кодексу Української РСР не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням і набула права постійного користування квартирою № 4-а по вул. М. Лисенка, 18 в м. Житомирі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування квартирою № 4-а по вулиці М. Лисенка, 18 в м. Житомирі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю. І. Драч