Справа № 743/625/17
Провадження №2/743/245/17
УХВАЛА

13 травня 2017 року суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області Сташків В.Б., перевіривши матеріали позовної заяви Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, третя особа Смолигівська сільська рада Ріпкинського райоону Чернігівської області,

В С Т А Н О В И В :

Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суддя виходить з наступного.

Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України при поданні позовної заяви, також надав заяву про відстрочення сплати судового збору, посилаючись на ст. 82 ЦПК України, з урахуванням того, що Чернігівський ПТПІ є державною установою та фінансується за рахунок коштів державного бюджету, залишок коштів на реєстраційному рахунку Чернігівського ПТПІ станом на 10.05.2017 року становить 1000 грн., тому здійснення оплати судового збору буде можливо лише після внесення змін до кошторису Чернігівського ПТПІ головним розпорядником коштів.

Європейський суд з прав людини у справах Толстой та Милославський проти Сполученого Королівства (Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, "Ейрі проти Ірландії" (Airey v. Ireland) від 28 жовтня 1998 року зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В той же час, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на невизначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Слід відмітити, що при вирішенні питання про сплату судових витрат належить враховувати як інтереси держави у стягненні судового збору, так і інтереси особи, що подала позовну заяву, у відстоюванні своїх інтересів; а також те, що питання про зменшення, розстрочку, відстрочення або звільнення від сплати судових витрат має на меті усунення перешкод в доступі до правосуддя, одержання судового захисту внаслідок відсутності в конкретній життєвій ситуації в особи, яка ініціює певні процесуальні дії, достатніх засобів для своєчасної та повної сплати судових витрат.

У відповідності до правової позиції, викладеної в п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до статті 8 Закону «Про судовий збір» та статті 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Наведені в заяві підстави для відстрочення сплати судового збору не можна визнати такими, що унеможливлюють чи утруднюють сплату судового збору, а тому клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне в заяві про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, а позивачу надається строк, протягом якого йому належить оплатити судовий збір в розмірі 1600 грн., надати оригінал платіжного доручення.

Керуючись ст.ст. 82, 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Позовну Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України про визнання особи такою, що втратила право на користування приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання - залишити без руху.

Надати позивачу строк пять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків, а саме для оплати, визначеного суддею розміру судового збору 1600 грн., для надання оригіналу платіжного доручення.

Розяснити позивачу, що у разі не виконання вимог вказаної ухвали у встановлений суддею строк, вона буде вважатись не поданою та повернута позивачеві.

Ухвала, в частині визначення розміру судових витрат, може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали заяви апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали, а в іншій частині оскарженню не підлягає.

Суддя В.Б. Сташків