АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/3725/16-ц Головуючий суддя І інстанції Бондарєва І. В.
Провадження № 22-ц/790/5335/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди завданої майну фізичних або юридичних осіб
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого Овсяннікової А.І.
суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.
при секретарі Дашковської Н.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, треті особи: Приватне Акціонерне Товариство «Страхова компанія «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, треті особи: Приватне Акціонерне Товариство «Страхова компанія «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначає, що 20 січня 2016 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Toyota Prius номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті пр. Тракторобудівників та вул. Краснодарської в м. Харкові не обрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, чим порушив п.12.1 ПДР України, допустив зіткнення із автомобілем Hyundai Accent номерний знак НОМЕР_2 під його керування, який належить йому на праві власності, що спричинило утворення механічних пошкоджень на автомобілі Hyundai Accent.
Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження величина матеріального збитку, що був завданий йому внаслідок ДТП становить 76029,45грн.
Крім того, внаслідок ДТП йому була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та хвилюваннях, які він переніс через пошкодження свого автомобіля, внаслідок чого нормальний уклад його життя був порушений. Більше 6 місяців він позбавлений можливості використовувати автомобіль для особистих цілей та для робочих поїздок, оскільки автомобіль потребує ремонту, без якого нормальна експлуатація даного транспортного засобу неможлива.
Просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 76029,45 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Вирішити питання про судові витрати.
Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України проти позову заперечував, вважає, що завдану позивачеві шкоду має відшкодувати страхова кампанія, а виконання рішення про стягнення коштів здійснюється Державною казначейською службою України.
Треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 липня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 76029,45грн. як відшкодування матеріальної шкоди, 10000,00грн. як відшкодування моральної шкоди та судовий збір у розмірі 860,00грн.
Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь держави судовий збір у розмірі 451,50грн.

В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції Національної поліції України просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Зазначає, що суд стягнув з відповідача суму без урахування передбаченої страховим полісом суми страхового відшкодування.

Крім того, саме держава в особі Державної казначейської служби України повинна відшкодовувати шкоду, завдану внаслідок дій посадової особи органу державної влади.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.
Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з`ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 20 січня 2016 року на перехресті пр. Тракторобудівників та вул. Краснодарської в м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля службового автомобіля Управління патрульної поліції у м. Харкові Toyota Prius номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , працюючого інспектором роти №8 батальону №3 УПП в м. Харкові Департаменту патрульної поліції під час виконання ним службових обов`язків, та автомобілем Hyundai Accent номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який належить йому на праві власності.
Згідно постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн.
Вищевказана постанова набрала законної сили і на теперішній час є чинною.
Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою.
Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України).
При розгляді справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Toyota Prius номерний знак НОМЕР_1 була застрахована в АТ «УОСК», про що 26 вересня 2015 року було укладено договір (поліс) № АІ/8206917 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії до 25 вересня 2016 року.
Згідно полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить 50000грн., розмір франшизи 0грн.
Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження величина матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП власнику автомобіля Hyundai Accent ОСОБА_1 становить 76029,45грн.
Отже, фактично завдана позивачеві матеріальна шкода перевищує страхову суму (ліміт відповідальності).
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомiрними рiшеннями, дiями чи бездiяльнiстю особистим немайновим правам фiзичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фiзичної або юридичної особи, вiдшкодовується в повному обсязi особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на вiдповiднiй правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У відповідності до положень ч.1 ст.1172 ЦК України роботодавець має відшкодувати шкоду, завдану з вини працівника під час виконання ним трудових обов`язків.
Як свідчать матеріали справи ОСОБА_2 на час ДТП був працівником УПП у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції, знаходився при виконання своїх службових обов`язків. Його вина у скоєнні адміністративного правопорушення, внаслідок якого сталося ДТП та була причинена матеріальна шкода позивачу у вигляді пошкодження його автомобіля, доведена. Розмір матеріальної шкоди відповідачем не спростований та іншого розрахунку з цього приводу не надано.
З урахуванням вищевикладеного суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про доведеність позивачем позовних вимог в частинні стягнення матеріальної шкоди.
Посилання відповідача на те, що суд, стягуючи матеріальну шкоду, не врахував суму страхового відшкодування, передбачену страховим полісом колегією суддів не приймаються.
Відповідно до положень ч.1 ст.12 та ч.2 ст.14 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Отже, позивач вправі вільно і на свій розсуд визначати спосіб захисту свого порушеного права шляхом звернення з вимогами саме до відповідача, а не до страхової компанії.
Посилання відповідача, що шкоду має відшкодовувати Державна казначейська служба України безпідставне і даного випадку не стосується.
Згідно ч.1, п.3 ч.2, 3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачу з цього приводу були завдані душевні страждання або для нього настали негативні наслідки матеріали справи не містять. Фізичних ушкоджень позивачу спричинено не було, а сам по собі факт ДТП не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди вважаються необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Рішення в частині відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню, з відмовою у задоволенні цих вимог.

Розподіл судових витрат провести відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. задовольнити частково.
Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 липня 2017 року у частині стягнення 10000 грн. моральної шкоди та 451 грн. 50 коп. судового збору, стягнутого на користь держави -скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Зменшити розмір стягнутого судового збору з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 з 860 грн. до 760 грн. 29 коп.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.
Головуючий Судді: