Справа № 520/7090/17
Провадження № 2/520/7977/17
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.
при секретарі Єгоровій Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 19.06.2017 року звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №4 в будинку №127/2 по вулиці Дача Ковалевського в місті Одесі.
В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається на те, що він ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.
Позивач також зазначив, що у вказаній кватирі були зареєстровані: він, його брат ОСОБА_2 та їх мати ОСОБА_3, яка була власницею квартири.
23 грудня 2006 року ОСОБА_3 померла, після чого він ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину на вказану квартиру.
Згідно довідки про склад сім'ї в квартирі АДРЕСА_2, зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та була зареєстрована ОСОБА_3.
Позивач посилається на те, що його брат ОСОБА_2 ніколи не проживав в спірній квартирі, а проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належить йому на праві власності.
Однак, добровільно знятися з реєстраційного обліку по квартирі АДРЕСА_2, ОСОБА_2 не бажає, що змушує позивача ОСОБА_1 нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг.
У звязку з чим, оскільки відповідач не мешкає у належній позивачеві квартирі більше року, ОСОБА_1 був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 30.06.2017 року відкрито провадження на підставі вищевказаної позовної заяви ОСОБА_1 та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
В судовому засіданні 12.10.2017 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити, а також, у звязку з повторною неявкою відповідача у судове засідання не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, про дату, час і місце проведення яких повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею.
Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.19) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 19.01.2005 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та саме за цією адресою направлялись судові повістки на імя ОСОБА_2.
Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, та у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси було ухвалено провести розгляд справи за відсутності відповідача по справі та постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення свідка, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі наявні документи та докази в матеріалах справи, суд вважає позов ОСОБА_1підлягаючим задоволенню, з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 травня 2008 року, виданого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2-759.
Право власності на вказану квартиру ОСОБА_1 зареєстрував в КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18799011 від 14.05.2008 року.
Відповідно до довідки з місця мешкання та склад сімї та реєстрації (а.с.5), у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані особи: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4; його брат - ОСОБА_2; мати ОСОБА_3, яка померла 23.12.2006 року.
Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що його брат ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1, ніколи не мешкав, звязок з ним не підтримується, у вищезазначеній квартирі немає власного майна та речей відповідача, жодних витрат на утримання квартири він не здійснює, відповідачеві на праві приватної власності належить інша квартира, а оскільки позивачеві на цей час дуже тяжко сплачувати за відповідача комунальні послуги, останній був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
Згідно зі ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Так з наданих до суду та отриманих судом доказів, встановлено наступне.
Після смерті ОСОБА_3, померлої 23.12.2006 року, відкрилась спадщина на належне їй за час життя нерухоме майно, у тому числі на ? частку квартири АДРЕСА_1, яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 07.11.2003 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №4675, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» в книзі: 338пр-162, номер запису:2575.
05 травня 2008 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку квартиру АДРЕСА_1, зареєстроване в реєстрі за №2-759.
У вказаному свідоцтві також зазначено, що ОСОБА_2 від своєї ? частки відмовився.
Право приватної власності на вказану квартиру ОСОБА_1 зареєстрував в КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18799011 від 14.05.2008 року.
У судовому засіданні 12.10.2017 року в якості свідка, судом було допитано ОСОБА_7, яка пояснила, що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_2 є рідним братом ОСОБА_1, який перебуває у шлюбі з її матері, які в свою чергу перебувають разом з 2000 року. Вона, ОСОБА_1 та її матір мешкають у квартирі АДРЕСА_1.
Також надала пояснення, що ОСОБА_2 має у власності іншу житлову квартиру, веде антисоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, вони з сімєю не підтримують з ним відносин. Підтвердила, що ОСОБА_2 ніколи не мешкав у квартирі АДРЕСА_1, з 2008 року взагалі його не бачила.
Судом також встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3, на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 06.11.2006 року по справі №2-5652/2006, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта за №89913697 від 19.06.2017 року.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Проаналізувавши усі наявні в матеріалах справи докази в сукупності, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не мешкає у належній позивачеві квартирі АДРЕСА_1, більше року.
Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважне або тимчасово.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи такою, зо втратила право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оцінюючі встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач не мешкає у належній позивачу квартирі АДРЕСА_1, більше року, що є підставою для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.
Керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 60, 88, 213, 215, 226-228, 292, 294 ЦПК України, ст. ст. 29, 316, 391, 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії КЕ 344130, виданий 26.07.1996 року Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області) таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням квартирою №4 в будинку №127/2 по вулиці Дача Ковалевського в місті Одесі.
Дане рішення, у разі набрання ним законної сили, є підставою для зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії КЕ 344130, виданий 26.07.1996 року Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області) з реєстраційного обліку з житлового приміщення квартири АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.

Головуючий Калініченко Л. В.