Вінницький районний суд Вінницької області
Справа № 128/2226/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Шевчук Л.П.,

за участю секретаря: Катеренчук Т. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2017 рокуОСОБА_1 звернувсядо Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до Якушинецької сільської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що бабі позивача ОСОБА_4 на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 згідно з свідоцтвом про право приватної власності на будинковолодіння НОМЕР_2 від 23 січня 1989 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької районної ради народних депутатів № 128 від 19 травня 1989 року та зареєстрованого в КП "ВООБТІ" в реєстровій книзі за № 132.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок.

Під час життя ОСОБА_4 зробила заповіт від 13 грудня 1989 року, яким заповіла належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 батьку позивача ОСОБА_5.

Батько позивача ОСОБА_5 прийняв спадщину за заповітом, що відкрилась після смерті баби ОСОБА_4, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4 проживав у вказаному будинку, здійснював догляд за ним, проводив його ремонт, обробляв прилеглу земельну ділянку. Проте батько позивача не звертався до державної нотаріальної контори з метою оформлення права власності на спадкове майно.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер.

Спадкоємцями першої черги на спадкове майно за законом є позивач, як син спадкоємця, та його сестра ОСОБА_3

Позивач прийняв спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_5, шляхом фактичного вступу в управління та володіння. Він проживав з батьком на момент його смерті в житловому будинку АДРЕСА_1. Позивач після смерті ОСОБА_5 продовжує проживати в вказаному будинку до цього часу, доглядає за будинком та його присадибною територією, несе всі пов'язані з цим витрати.

Факт його вступу в фактичне володіння та управління спадщиною, що відкрилась після смерті ОСОБА_5, також підтверджується наявністю в нього належної батьку ощадної книжки.

ОСОБА_3 спадщини за ОСОБА_5 не приймала.

В серпні 2017 року позивач звернувся до нотаріуса з проханням видати йому свідоцтво про право власності на житловий будинок як на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5 Однак, нотаріус відмовила йому в цьому та запропонувала звернутись за вирішенням вказаного питання до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився. Представник позивача - адвокат Гурба М.В. подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Справу просить розглянути у його відсутність та відсутність позивача.

Представник відповідача Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання права власності на спадкове майно визнає, просить справу розглянути у відсутність представника сільської ради.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, однак попередньо через канцелярію суду подала заяву в якій зазначила, що проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує.Справу просить розглянути у її відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч.6 п.11 Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення в цивільній справі" за змістом частини 4 ст.174 ЦПК України уразі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовна заява відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України підлягає задоволенню відповідно до наступних встановлених судом фактів та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 в селі Ксаверівка Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 25.02.1993 року, виданого Ксаверівською сільською радою Вінницького району Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 25.02.1993 року зроблено запис за № 3 (а.с. 24).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на будинок з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1, що належав померлій на праві власності згідно з свідоцтвом про право приватної власності на будинковолодіння НОМЕР_2 від 23 січня 1989 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької районної ради народних депутатів № 128 від 19 травня 1989 року та зареєстрованого в КП "ВООБТІ" в реєстровій книзі за № 132 (а.с.7).

Перед смертю ОСОБА_4 заповіла належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 своєму синові ОСОБА_5 Дана обставина підтверджується заповітом ОСОБА_4 від 13.12.1989 року, посвідченого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Надольською Т.П. (а.с. 8).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Якушинецької сільської ради Вінницького району № 117 від 3 липня 2017 року ОСОБА_5 проживав зі своєю матір'ю ОСОБА_4 в житловому будинку АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_4 її син ОСОБА_5 вступив у фактичне володіння житловим будинком АДРЕСА_1, де проживав до своєї смерті разом зі своєю сім'єю та здійснював догляд за вказаним будинком, проводив поточні ремонти, обробляв земельну ділянку (а.с. 26).

Згідно з листом Вінницької районної державної нотаріальної контори № 2017/01-16 від 22.09.2017 спадкові справи щодо майна після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заводились (а.с. 53).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5 в селі Ксаверівка Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 28.08.1997 року, виданого Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що в книзі реєстрації актів про смерть 28.08.1997 року зроблено запис за № 2228 (а.с. 27).

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 виданим Вінницьким міським відділом РАГС 28.06.1976 року позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_5 (а.с. 28).

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 виданим Якушинецьким бюро РАГС с.Якушинці Вінницького району Вінницької області 1.09.1973 року третя особа ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_5 (а.с. 31).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Якушинецької сільської ради Вінницького району № 116 від 3 липня 2017 року ОСОБА_1 на момент смерті свого батька ОСОБА_5 фактично проживав з ним у житловому будинку АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_5 його син ОСОБА_1 вступив у фактичне володіння житловим будинком АДРЕСА_1, де проживає до цього часу, здійснює догляд за вказаним будинком, проводив поточні ремонти, обробляє земельну ділянку та сплачує земельний податок (а.с. 32).

З технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 виданого КП "ВООБТІ" 2.08.2017 року вбачається, що користувачем даного житлового будинку, до складу якого входять житловий будинок під літерою "А", прибудова під літерою "а", ганок з козирком, літня кухня під літерою "Б", веранда під літерою "б", ганок з козирком, погріб з шиєю під літерою"п/Б", навіс під літерою "Д", сарай, гараж, убиральня під літерою "Е", ворота з хвірткою "№1", огорожа "№ 3", криниця "№5" є ОСОБА_1 (а.с.9-11).

Також у позивача ОСОБА_1 на руках знаходиться ощадна книжка на рахунок № НОМЕР_7 відкритий в ощадній касі № 80 в місті Вінниці, що належала ОСОБА_5 (а.с. 53).

Відповідно до заяви ОСОБА_3, поданої через канцелярію суду, вона повідомила, що спадщини після смерті батька ОСОБА_5 не приймала та на неї не претендує (а.с. 46).

Згідно з пунктом 1 рішення Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 2 сесії 7 скликання від 11 листопада 2015 року "Про перейменування вулиць населених пунктів сіл Ксаверівка та Лисогора" в селі Ксаверівка Вінницького району Вінницької області вулицю АДРЕСА_3 було перейменовано на вулицю АДРЕСА_2 (а.с. 34).

Відповідно до листа приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Білоус О.Б. від 10.08.2017 року ОСОБА_1 було повідомлено про неможливість видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 в силу п.4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в зв'язку з відсутністю документів про належність ОСОБА_5 житлового будинку АДРЕСА_4 та запропоновано позивачу звернутись для вирішення вказаного питання до суду (а.с. 35).

Встановленим судом фактам відповідають спадкові правовідносини та правовідносини щодо набуття права власності на спадкове майно, які регулюються ст. 55 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 5, 328, 392, пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 548, 549 ЦК України в ред. 1963 року.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

За правилами ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст.5 ЦК України в редакції 2003 року акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

У відповідності до п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції 2003 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з абзацом 2, 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці 15 п.1 листа "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Спадщина після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відкривалась і приймалась в 1993 році та в 1997 році. Таким чином до спірних відносин слід застосовувати положення Цивільного кодексу України в редакції 1963 року.

Згідно з ч.1 ст.548 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., що діяла на момент смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно з п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5, що діяла на момент смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що батько позивача - ОСОБА_5 вступив в фактичне володіння спадщиною, яка відкрилась після смерті його матері ОСОБА_4, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Якушинецької сільської ради Вінницького району № 117 від 3 липня 2017 року.

Це свідчить, що батько позивача ОСОБА_5 прийняв у спадщину житловий будинок, що належав на праві власності його матері ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом.

Відповідно ОСОБА_5 набув права власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування з моменту смерті ОСОБА_4 в силу ст.ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 р.

Отже, вказаний житловий будинок ввійшов до складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_1 вступив в фактичне володіння спадщиною, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Якушинецької сільської ради № 116 від 3 липня 2017 року та наявною в нього належної померлому ощадної книжки.

Таким чином, ОСОБА_1 з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5набув права власності на житловий будинок АДРЕСА_4 відповідно до положень ч.2 ст.548 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року.

Поряд з тим, ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки нотаріус відмовив йому у цьому.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що право позивача на отримання у власність спадкового майна порушено і підлягає судовому захисту.

Судові витрати слід залишити за позивачем, оскільки клопотання про їх розподіл не надходило та вимоги про стягнення судових витрат з відповідача заявлено не було.

Керуючись ст.ст. 6,10,11,60,174,209,212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 5, 328, 392, пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 548, 549 ЦК України в ред. 1963 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 батька ОСОБА_5 на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 який згідно відомостей технічного паспорту, виготовленого КП "ВООБТІ" 2.08.2017 року складається з: житлового будинку під літерою "А"; прибудови під літерою "а", ганку з козирком, літньої кухні під літерою "Б", веранди під літерою "б", ганку з козирком, погрібу з шиєю під літерою"п/Б", навісу під літерою "Д", сараю, гаражу, убиральні під літерою "Е", воріт з хвірткою "№1", огорожі "№ 3", криниці "№5".

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Шевчук