Справа № 143/509/16-ц
Провадження №2/760/419/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В И Р І Ш И В :

В березні 2016 року Позивач звернувся в суд до Відповідача з позовом та просив стягнути з нього заборгованість за кредитним договором.

Посилається на те, що 15 вересня 2011 року між КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі 5000 гривень відповідно до умов якого Відповідач зобов'язався сплачувати 36% річних на суму заборгованості.

Позивач вказує, що в порушення умов Кредитного договору Відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконував та станом на 31 грудня 2015 року мав заборгованість по договору на загальну суму в розмірі 11922,14 гривень, яка складалась із наступного:

- заборгованість по тілу кредиту в розмірі 4998,95 гривень;

- заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 5879,28 гривень;

- заборгованість по сплаті штрафу в розмірі 1043,91 гривень.

З огляду на таке Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Представник Позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав.

Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у позові з огляду на те, що Позивач пропустив строки позовної давності за пред'явленими вимогами. Крім того, Відповідач зазначив, що він ніколи не користувався зазначеною кредитною картою, а 11 вересня 2012 року, коли він перебував на речовому ринку «Троєщина» в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, 2, зазначена банківська картка була у нього викрадена разом з блокнотом, в якому був записаний пін-код від картки. Як тільки Відповідач, як він вказує, виявив факт крадіжки, він відразу звернувся до правоохоронних органів та гарячу лінію «Приватбанк» та повідомив про необхідність блокування картки. У зв'язку з зазначеними обставинами Відповідач наполягав на відмові у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення Відповідача, дослідивши наявні письмові докази, суд встановив наступне.

15 вересня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір (у формі приєднання до Умов і правил надання банківських послуг) про відкриття кредитної лінії на платіжну картку, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредитну лінію на суму в розмірі 5000 гривень з подальшими зменшеннями ліміту та сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 36% річних.

Встановлено, що 11.09.2012 з кредитної картки ОСОБА_1 було знято суму в розмірі 4992,00 гривень. (а.с. 3)

Згідно з поясненнями Відповідача зазначеної суми коштів він не знімав з картки, а в той день вона разом з блокнотом, в якому записаний пін-код до неї, була викрадена.

За таких обставин суд керується умовами укладеного між сторонами договору.

Згідно з п.2.1.1.9.5 Умов держатель картки зобов'язався не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі та контрольну інформацію, не передавати Карту (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення Карти; нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа. (а.с. 27)

Згідно з п.2.1.1.9.10 у випадку втрати Карти/ПІНа держатель зобов'язаний виконати одну з наступних дій:

-звернутись в Банк за телефоном 0-800-500-003 (чи іншим);

-звернутись в Банк та заявити про втрату Карти;

-якщо Карта підключена до послуги MobileBanking або Internrtbanking Приват-24 - вчинити дії по призупиненню дій Карти.

При цьому держатель несе відповідальність за всі операції з Картою до дати отримання Банком повідомлення від клієнта про втрату Карту включно.

Постановою оперуповноваженого ВКР Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві від 16.09.2012 на підставі п. 2 ст. 6 КПК України було відмовлено у порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_1 від 12.09.2012 з посиланням на відсутність фактів, які б вказували на крадіжку, та ймовірність втрати ОСОБА_1 своїх речей за обставин, які виключають кримінальну відповідальність (а.с. 69). Зазначена постанова Відповідачем не оскаржена.

Відтак, встановленим є порушення Відповідачем своїх зобов'язань щодо вжиття заходів з метою втрати банківської карти та ПІН-коду до неї, що могло призвести до несанкціонованого використання коштів з його карткового рахунку.

Відповідач не надав суду доказів, які б містили інформацію про дату та час його звернення до ПАТ КБ «Приватбанк» із повідомленням про втрату банківської карти. З його пояснень вбачається, що до банку він звернувся лише 12 вересня 2011 року, тобто наступного дня після списання з його банківської картки суми в розмірі 4992,0 гривень.

Відповідно до пункту 6.4 «Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223 (діючої на той час) користувач зобов'язаний негайно повідомити емітента або визначену ним юридичну особу про втрату спеціального платіжного засобу в порядку та формі, установлених договором. В іншому разі емітент не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою цього спеціального платіжного засобу, до отримання такого повідомлення, якщо інше не встановлено договором.

За таких обставин згідно з умовами договору та спеціального законодавства саме Відповідач має нести відповідальність за використані з його платіжної картки кошти за період до повідомлення Банку про її втрату.

Таким чином, заборгованість за кредитним договором нарахована Відповідачу обгрунтовано.

Встановлено, що Відповідач не погашав ані кредитну заборгованість, ані проценти за користування кредитом, у зв'язку з чим станом 31 грудня 2015 року мав заборгованість по договору на загальну суму в розмірі 11922,14 гривень, яка складалась із наступного:

- заборгованість по тілу кредиту в розмірі 4998,95 гривень;

- заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 5879,28 гривень;

- заборгованість по сплаті штрафу в розмірі 1043,91 гривень.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, початок перебігу строку позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

В матеріалах справи наявна заява Відповідача про застосування наслідків пропуску Позивачем строків позовної давності за пред'явленими вимогами.

Таким чином, задоволенню підлягають вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за кредитним договором лише в межах позовної давності (три роки) перед зверненням до суду, тобто за період починаючи з 30 березня 2013 року.

Починаючи зі вказаної дати, ґрунтуючись на поданому суду Позивачем розрахунку заборгованості, суд вираховує, що станом на вказану дату прострочена заборгованість за тілом кредиту становила 1135,15 грн, а тому в цій частині вимог позов задоволенню не підлягає.

Станом на 30.03.2013 заборгованість за нарахованими відсотками становила 840,34 гривень, а тому у стягненні цієї суми слід також відмовити за пропуском строку позовної давності.

У відповідності до Тарифів у випадку порушення клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн+5% від суми позову.

Враховуючи викладене, велична неустойки у вигляді штрафу, яку слід стягнути з Відповідача, розраховується наступним чином:

500 грн + 543,91 грн = 1043,91 грн

В даному випадку суд позбавлений можливості застосувати наслідки пропуску спеціального (річного) строку позовної давності до неустойки, оскільки Відповідачем не виконані зобов'язані в тому числі по сплаті процентів за користування кредитними коштами нарахованих і протягом останнього року перед зверненням до суду.

Таким чином, враховуючи невиконання Відповідачем своїх договірних зобов'язань перед банком, задоволенню підлягають вимоги (в межах позовної давності) про стягнення з нього суми заборгованості за тілом кредиту в сумі 3863,80 гривень, заборгованості за процентами 5038,94 гривень, та 1043,91 гривень неустойки, а всього - 9946,65 гривень.

У зв'язку з задоволенням позову компенсації з Відповідача на користь Позивача підлягає пропорційна сума сплаченого судового збору:

9946,65 х 1378 / 11922,14 = 1149,67 (грн)

Керуючись статтями 258, 267, 526, 651, 1050, 1054 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість в сумі 9946,65 гривень (дев'ять тисяч дев'ятсот сорок шість гривень 65 копійок), з яких:

-заборгованість за тілом кредиту в сумі 3863,80 гривень;

-заборгованість за нарахованими процентами в сумі 5038,94 гривень;

-штрафні санкції в сумі 1043,91 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судовий збір в розмірі 1149,67 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: