Ухвала
іменем україни
11 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Євтушенко О.І., Леванчука А.О.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , треті особи: Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про зобов`язання поновити на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за касаційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 07 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, який під час розгляду справи уточнила, та остаточно просила зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 (даної в/ч НОМЕР_1 ) поновити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартирному обліку військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов, і перебувають на обліку у в/ч НОМЕР_1 , та включити до списку першочергової черги.
Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що ОСОБА_3 , який доводиться їй чоловіком, а ОСОБА_2 батьком, у період із 22 липня 2014 року по 03 жовтня 2014 року, із 17 грудня 2014 року по 10 лютого 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 загинув. Відповідно до листа Головного кваритирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України (далі ГКЕУ ЗС України) від 15 січня 2016 року № 303/4/16/06 ОСОБА_2 станом на 15 січня 2015 року згідно з обліковими даними перебувала на квартирному обліку в Хмельницькому гарнізоні у військовій частині НОМЕР_1 . У лютому 2016 року ОСОБА_1 отримала листа військової частини про те, що на спільному засіданні командування та житлової комісії в/ч НОМЕР_1 було проведено ретельну перевірку облікової справи майора ОСОБА_3 та виявлено ряд недоліків. Під час засідання було вирішено зняти ОСОБА_2 із квартирного обліку при військовій частині, посилаючись на те, що зі складу сім`ї капітана ОСОБА_3 було виключено колишню дружину ОСОБА_1 та двох дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , у зв`язку з розлученням. Вважає такі дії відповідача необґрунтованими та протиправними, та наполягає на тому, що ОСОБА_2 є членом сімї загиблого військовослужбовця.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 07 лютого 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають зазначеним нормам процесуального права, є законними та обґрунтованими.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у позачерговому порядку в разі потреби поліпшення житлових умов надаються жилі приміщення сім`ям військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, за місцем їх перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Згідно з пп. 7, 8 п. 44 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, із змінами і доповненнями, у першу чергу жилі приміщення надаються тим, що перебувають на квартирному обліку: сім`ям осіб, які загинули при виконанні державних або громадських обов`язків, виконанні обов`язку громадянина СРСР по рятуванню життя людини, по охороні соціалістичної власності і правопорядку; сім`ям осіб, які загинули на виробництві внаслідок нещасного випадку.

До членів сімей осіб, вказаних у пп. 7 і 8 цього пункту, належать ті, хто перебував разом з ними на квартирному обліку. Якщо ці особи на обліку не перебували, членами їх сімей визнаються ті, хто проживав разом з ними на день загибелі: подружжя, що вдруге не одружилося; діти, які не мають своєї сім`ї, або хоч і мають свою сім`ю, але стали інвалідами до досягнення повноліття; батьки; утриманці загиблого, яким призначена пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам, на яких поширюється чинність цього Закону (ст. 10), надаються такі пільги: позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік.

Статтею 34 ЖК УРСР потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок; які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; які проживають у гуртожитках. Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Згідно з ч. 1 ст. 39 ЖК УРСР громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов: за місцем проживання виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті; за місцем роботи спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу.

Відповідно до п. 2.10 Наказу Міноборони від 30 листопада 2011 року № 737 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», у разі розірвання шлюбу на обліку разом із військовослужбовцем залишаються тільки члени його сім`ї, які за рішенням суду залишилися з ним, а у випадку, коли ці члени сім`ї повнолітні, за їх письмовою заявою. Інший з подружжя у разі, якщо він не є військовослужбовцем, з квартирного обліку у ЗС України знімається.

Судом установлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2010 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживали з матір`ю.

21 січня 2013 року ОСОБА_3 написав рапорт голові житлової комісії, в якому просив внести зміни в його обліковій справі у зв`язку з розлученням, а саме: зняти з квартирного обліку при в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою від 24 листопада 2014 року, виданою ОСОБА_3 , на його утриманні нікого немає.

ОСОБА_1 отримала листа ГКЕУ ЗС України від 15 січня 2016 року, в якому їй запропоновано звернутися до виконавчого комітету Хмельницької міської ради із заявою про зарахування на квартирний облік, та у КЕВ м. Хмельницький.

Відповідно до довідки про склад сімї ОСОБА_1 разом із двома дітьми: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , прописані та проживають за місцем дислокації в/ч НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Згідно зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

18 лютого 2015 року членам сім`ї капітана ОСОБА_3 видано довідку про його безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Згідно з витягом із протоколу спільного засідання командування та житлової комісії від 10 березня 2015 року № 3 постановлено зарахувати в списки черг на першочергове отримання житла при військовій частині дочку загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 ОСОБА_2 , 2007 року народження, із 10 березня 2015 року, про що повідомити КЕВ м. Хмельницький та ЖКГ.

18 грудня 2015 року на спільному засіданні командування та житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , що оформлено протоколом спільного засідання № 29, постановлено виключити колишню дружину ОСОБА_3 ОСОБА_1 та двох дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , у зв`язку з розлученням.

Згідно з довідкою УПСЗН ХМР від ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , 2007 року народження, має право на пільги, передбачені ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як дитина загиблого ветерана війни згідно з п. 1 ст. 10 вищевказаного Закону.

Відповідно до витягу з протоколу № 7 спільного засідання командування та житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 12 травня 2016 року, ОСОБА_2 знято з квартирного обліку при в/ч НОМЕР_1 у зв`язку з помилковим взяттям на квартирний облік.

Таким чином, установлено, що 21 січня 2013 року ОСОБА_3 подав рапорт голові житлової комісії про внесення змін в його обліковій справі у зв`язку з розлученням, а саме: просив зняти з квартирного обліку при в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ; цей рапорт розглянуто на спільному засіданні командування та житлової комісії 20 лютого 2013 року та постановлено зняти з квартирного обліку при в/ч НОМЕР_1 колишню дружину та двох дітей військовослужбовця. Постановлене 20 лютого 2013 року рішення командування та житлової комісії позивач не оскаржувала, вимог про його скасування до суду не подавала.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним є висновок суду першої інстанції, із яким обґрунтовано погодився й апеляційний суд, про відмову у задоволенні вищевказаного позову, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на час загибелі військовослужбовця його дочка ОСОБА_2 перебувала на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_1 разом із батьком чи за місцем його проживання, чи проживала з ним на день його загибелі та потребувала чи потребує поліпшення житлових умов, а також доказів того, що позивач зверталася до відповідача із заявою про постановлення ОСОБА_2 на квартирний облік при в/ч НОМЕР_1 .

При цьому суд правильно вважав, що позивачем не доведено, що ОСОБА_2 є членом сімї військовослужбовця у розумінні питання постановки на квартирний облік і має право на отримання пільги на постановку на квартирний облік до списку військовослужбовців, що потребують покращення житлових умов і перебувають на обліку у в/ч НОМЕР_1 , та включення до списку першочергової черги. Зазначений висновок суду не суперечить рішенню Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 щодо офіційного розяснення поняття члена сімї військовослужбовця.
Розглядаючи зазначений позов, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 5760, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.
Зокрема, на спростування доводів апеляційної скарги позивача про те, що місцевим судом безпідставно не прийнято до уваги листа ГКЕУ ЗС України, згідно з яким ОСОБА_2 перебуває на квартирному обліку в Хмельницькому гарнізоні у в/ч НОМЕР_1 , апеляційний суд зазначив, що вказаний лист носить інформаційний характер і не може бути підтвердженням права позивача.

Посилання заявника на те, що ОСОБА_2 є членом сімї свого батька ОСОБА_3 , оскільки за п. 2 ч. 3 ст. 3 СК України дитина належить до сімї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає, апеляційний суд вважав такими, що не спростовують висновків суду у спірних правовідносинах, так як указані норми закону регулюють інші правовідносини.
Крім того, апеляційний суд визнав необґрунтованими доводи заявника про те, що суд прийняв рішення усупереч вимогам ст. 3 Конвенції про права дитини, яка зазначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, зазначивши, що вказана Конвенція не регулює питання постановки військовослужбовців на квартирний облік.

Таким чином, аналогічні за змістом доводи касаційної скарги із посиланням на Конвенцію про права дитини щодо застосування принципу найкращих інтересів дитини були предметом дослідження й оцінки суду, який їх обґрунтовано спростував, про що свідчить зміст оскаржуваного судового рішення.

Статтею 212 ЦПК України установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оскаржувані судові рішення містять висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідають вимогам ст. ст. 213215 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

Наведені у касаційній скарзі доводи щодо наявності доказів вищевказаного листа ГКЕУ ЗС України від 15 січня 2016 року на підтвердження перебування на обліку ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 , зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи касаційним судом не передбачено.
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.
Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 07 лютого 2017 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік

Судді: О.І. Євтушенко

А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

О.В. Ступак