Справа № 382/466/16-ц Головуючий у І інстанції Бурзель Ю. В.
Провадження № 22-ц/780/1750/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 21.09.2017
УХВАЛА

Іменем України

21 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Коцюрби О.П.,

Суддів - Березовенко Р.В., Журби С.О.,

При секретарі Топольському В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 03 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною власністю подружжя.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до Яготинського районного суду Київської області із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 09 вересня 2000 року вона та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року шлюб між нею та ОСОБА_3 розірвано.

За час шлюбу, ними у 2001 році було придбано квартиру № 2 - 1/2 частину житлового будинку № 43 по вул. Ватутіна у м. Яготині, Київської області.

У подальшому, до цього будинку вони спорудили прибудову.

Посилаючись на вказані обставини, просила визнати квартиру № 2 - 1/2 частина житлового будинку № 43 та господарські будівлі й споруди, що розташовані по вул. Ватутіна в м. Яготині, Київська область спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири № 2 в будинку № 43 та господарські будівлі й споруди, що розташовані по вул. Ватутіна, 43, в м. Яготині, Київськї області, визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0888 га., по вул. Ватутіна, 43, у м. Яготині, Київської області, виділити її частку в нерухомому майні в натурі.

При розгляді справи в суді, позивач заявила клопотання про зменшення розміру позовних вимог в якому просила визнати нерухоме майно: квартиру № 2, в будинку № 43 та господарські будівлі і споруди по вул. Ватутіна в м. Яготині, Київської області, які знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером :09:023:0023, обєктами спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 03 лютого 2017 року, ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, скасувати рішення Яготинського районного суду Київської області від 03 лютого 2017 року, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначила, що рішення Яготинського районного суду Київської області від 03 лютого 2017 року є незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, судом неповно зясовано усі обставини справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Яготинського районного суду Київської області від 03 лютого 2017 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 вересня 2000 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у виконкомі Лемешівської сільської ради Яготинського району Київської області, актовий запис № 5.

Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3розірвано.

За час шлюбу, ОСОБА_3 на підставі договору дарування частини будинку від 11 червня 2001 року подаровано 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Ватутіна, 43-45, м. Яготин, Київська область.

Також, за час шлюбу, ОСОБА_3 у порядку приватизації набуто право власності на земельну ділянку, площею 0,0888 га., розташовану за адресою: вул. Ватутіна, 43, м. Яготин, Київська область, та призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Як вбачається з поповерхового плану, станом на 1960 рік, співвласниками житлового будинку А-1 по вул. Ватутіна, 35, були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у рівних частках.

Після смерті ОСОБА_5, належна йому частка будинку у 1989 році перейшла у спадщину до його сина ОСОБА_7 вже під № 43, а після смерті ОСОБА_6 належна йому частка перейшла у спадщину до його дружини ОСОБА_8 у 1972 році.

У 2001 році, після смерті ОСОБА_7, його дружина ОСОБА_9 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку № 43-45 по вул. Ватутіна у м. Яготині, Київської області, яку у подальшому подарувала ОСОБА_3, що підтверджується договором дарування від 11 червня 2001 року.

Після смерті ОСОБА_8 у 2001 році свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку № 43-45 по вул. Ватутіна у м. Яготині, Київської області отримали ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які у подальшому подарували вказане нерухоме майно ОСОБА_12

Таким чином, станом на 2001 рік, співвласниками житлового будинку № 43-45 по вул. Ватутіна у м. Яготині, Київської області були ОСОБА_3 та ОСОБА_12 Між ними склався порядок користування вказаним житловим будинком, однак, цей житловий будинок в натурі поділений між ними не був.

Як ОСОБА_12, так і ОСОБА_3 разом із дружиною ОСОБА_2 перебудували частки будинку № 43-45 по вул. Ватутіна у м. Яготині, що фактично перебували у них у користуванні.

У лютому 2010 року, ОСОБА_3 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку № 43 по вул. Ватутіна у м. Яготині, Київської області, площею 0,0888 га., що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а у грудні 2010 року державні акти на право власності на земельні ділянки № 45 по вул. Ватутіна у м. Яготині, Київської області, площею 0,10 га., що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, та площею 0,0568 га., що призначена для ведення особистого селянського господарства отримала ОСОБА_13.

Як вбачається з технічного паспорту від 28 грудня 2010 року, в домоволодінні № 43 по вул. Ватутіна у м. Яготині, Київської області самовільно побудовано приміщення А-11 житлова прибудова (площею 58,40), а2 прибудова (площею 33,30), З сарай.

Вказаний технічний паспорт виданий ОСОБА_3 та ОСОБА_12

В технічному паспорті на житловий будинок № 43 по вул. Ватутіна в м. Яготині, Київської області від 01 лютого 2016 року, виданого на ім»я ОСОБА_3 вказано, що житлова прибудова А1-1, сарай З, сарай Л, сарай М є самочинно збудованими.

В декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Київській області у листопаді 2011 року вказано, що приміщення А-11 житлова прибудова (площею 58,40), а2 прибудова (площею 33,30), З сарай (площею 63,9) є закінчені будівництвом та готові до експлуатації, замовник ОСОБА_3

Право власності ОСОБА_3 на вказане нерухоме майно у встановленому законом порядку зареєстровано не було.

Відповідно до ст. 25 КпШС України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Аналогічні положення містить і в ст. 62 СК України.

Звертаючись до суду із позовом на підставі ст. 25 КпШС України та ст. 62 СК України, позивач ставить питання про визнання нерухомого майна квартири № 2 в будинку № 43 та господарських будівель і споруд по вул. Ватутіна в м. Яготині, Київської області, які розташовані на земельній ділянці із кадастровим номером: :09:023:0023 обєктами спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, вказаний житловий будинок ніколи не був поділеним між співвласниками в натурі, що не оспорювалось особами, які беруть участь у справі.

За таких обставин, колегія суддів підтримує думку Яготинського районного суду Київської області про те, що підстави вважати квартиру АДРЕСА_1 самостійним обєктом нерухомого майна відсутні.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» будинок, який належав одному з подружжя, може бути визнаний згідно зі ст.25 КпШС України спільним майном подружжя, якщо в період шлюбу істотно збільшилась його цінність внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох. При цьому, на суму вартості будинку до його поліпшення збільшується частка одного з подружжя, якому він належав, у тому числі і у випадках, коли суд відступає від начала рівності часток подружжя в спільній сумісній власності з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей або інтересів одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Належних доказів, які б підтверджували вартість частки будинку, яка була особистою приватною власністю ОСОБА_3, а також суму, на яку збільшилась вартість та цінність спірного майна під час шлюбу сторін в судовому засіданні не здобуто.

Вартість спірного майна, вказана в технічних паспортах, не можна вважати належним доказом з огляду на те, що вартість прибудови А-11 2001 року побудови у технічному паспорті за 2010 рік зазначена 154022 грн., а у технічному паспорті за 2016 рік 128168 грн., водночас вартість житлового будинку А-1 збільшилась.

Ураховуючи, що квартира № 1 і квартира АДРЕСА_2 не є самостійними обєктами нерухомого майна, так як будинок № 43 по вул. Ватутіна в м. Яготині, Київської області ніколи не був поділеним в натурі між співвласниками, що не оспорювалось сторонами по справі, належних доказів, які б підтверджували вартість належної ОСОБА_3 частки майна, а також суму, на яку збільшилась вартість належного ОСОБА_3 майна під час шлюбу з ОСОБА_2 у судовому засіданні не здобуто, тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Так як Яготинський районний суд Київської області розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустив, тому, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно відхилити, а рішення Яготинського районного суду Київської області від 03 лютого 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 03 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: