Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/1690/16-ц
Провадження по справі № 2/514/59/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Тончевої Н.М.

при секретарі - Образенко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представником якого є ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Територіальної громади с. Красне в особі Красненської сільської ради Тарутинського району Одеської області про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки дійсним та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, Територіальної громади с. Красне в особі Красненської сільської ради Тарутинського району Одеської області про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки дійсним та визнання права власності.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_4 згідно Витягу про державну реєстрацію прав на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 та згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 належала земельна ділянка площею 0.1485 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована під АДРЕСА_1.

28 листопада 2008 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений Давидовою Н.Г. державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області, яким заповідав належний йому житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними спорудами ОСОБА_3.

14 березня 2012 року позивач уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1.

14 березня 2012 року позивач сплатив ОСОБА_4 кошти за вказаний вище будинок та земельну ділянку в сумі 3500 доларів США, що підтверджується розпискою.

При укладенні угоди була домовленість, що нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу буде здійснено своєчасно.

На теперішній час виникла необхідність в оформленні права власності на придбаний будинок, проте власник будинку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Спадкоємець майна померлого за заповітом ОСОБА_3 у встановлені чинним законодавством терміни спадщину не прийняв та не оформив.

На підставі викладеного, позивач просить в судовому порядку визнати договір купівлі - продажу дійсним та визнати за ним право власності.

Позивач до судового засідання не з'явився, представник позивача за дорученням ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав вимоги позивача, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився. На адресу суду надійшла заява від відповідача, в якій він зазначає, що позов визнає та просить розглянути справу за його відсутністю (а.с.46).

Представник Територіальної громади с. Красне в особі Красненської сільської ради Тарутинського району Одеської області сільський голова в судове засідання не з'явився, надав суду письмове заперечення (а.с.44), в яких зазначив, що будинок АДРЕСА_1 за життя належав ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2012 року по теперішній час у вказаному будинку мешкає ОСОБА_1. На теперішній час ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки дійсним та одним з відповідачів зазначив сільську раду. Однак, зазначений договір був укладений без участі уповноваженої посадової особи місцевого самоврядування та без свідків, справжність підписів сторін не засвідчена. Вважає, що сільська рада немає ніякого відношення до вказаного договору та просить питання про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки дійсним та визнання права власності залишити на розгляд суду.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Так, з матеріалів справи вбачаємо, що ОСОБА_4 згідно Витягу про державну реєстрацію прав на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.15) та згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 належала земельна ділянка площею 0.1485 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована під АДРЕСА_1 (а.с.17).

28 листопада 2008 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений Давидовою Н.Г. державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області, яким заповідав належний йому житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними спорудами ОСОБА_3 (а.с.19).

14 березня 2012 року позивач уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

14 березня 2012 року позивач сплатив ОСОБА_4 кошти за вказаний вище будинок та земельну ділянку в сумі 3500 доларів США, що підтверджується розпискою (а.с.7).

Однак, зазначений договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим 16 липня 2012 року Долинською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с.18).

Спадкоємець майна померлого за заповітом ОСОБА_3 у встановлені чинним законодавством терміни спадщину не прийняв та не оформив.

Згідно з ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Судом встановлено, що відповідно до умов попереднього договору 14 березня 2012 року позивач сплатив ОСОБА_4 кошти за вказаний будинок в сумі 3500 доларів США, а останній у свою чергу зобов'язався посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально, тобто сторони домовились всіх істотних умов договору.

Однак, згідно з вимогами ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Виходячи з цих положень закону, норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Таким чином суд приходить до висновку, що чинним цивільним кодексом не передбачено можливості визнання дійсним договорів, що підлягають нотаріальному посвідченню й державній реєстрації, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

За таких обставин суд, на підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 220, ч. 3 ст. 640, ст. 657 ЦК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1, представником якого є ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Територіальної громади с. Красне в особі Красненської сільської ради Тарутинського району Одеської області про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки дійсним та визнання права власності - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а якщо сторони не були присутні в судовому засіданні, рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.М. Тончева