Справа № 349/1206/17
Провадження № 2/349/616/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 листопада 2017 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Лошак О.О.

секретаря судового засідання Сірко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рогатинської центральної районної лікарні про стягнення невиплаченої індексації заробітної плати,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Рогатинської центральної районної лікарні (далі Рогатинської ЦРЛ) про стягнення 5730,69 грн. невиплаченої індексації заробітної плати за період з квітня 2014 року по серпень 2015 року.

У позовній заяві зазначено, що позивачка перебуває у трудових відносинах з відповідачем. За період з квітня 2014 року по серпень 2015 року їй не проводилось нарахування та виплата індексації заробітної плати. Порушуючи вимоги ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 2, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», відповідач позбавив її права на належну оплату праці. Виплату індексації заробітної плати та належних їй грошових сум відповідач не проводить, посилаючись на відсутність бюджетного фінансування. Вважає, що її право на оплату праці порушено, тому просить позов задовольнити.

Позивач, представник позивача, в судове засідання не зявилися, в позовній заяві просили проводити розгляд справи їх відсутності.

За ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі.

Відповідач - Рогатинська ЦРЛ, явку свого представника у судове засідання не забезпечила повторно і про причину неявки суд не повідомлено, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку.

З письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.

Розгляд справи здійснено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

За ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Рогатинською ЦРЛ, працює на посаді молодшої медичної сестри.

За період з квітня 2014 року по серпень 2015 року відповідач не проводив нарахування та виплату позивачу індексації заробітної плати у зв'язку з відсутністю запланованого фонду заробітної плати.

Відповідно до ч.7 ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Таким чином, індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно правових актів проведення індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Індексація заробітної плати працівників провадиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.

Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі й оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», чинною на час виникнення спірних відносин, було встановлено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Посилання відповідача на відсутність підстав для виплати індексації у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування лікарні на вказані цілі є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Частиною 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначається джерело коштів на проведення індексації. Зазначена норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов'язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.

У п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» вказано, що Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік.

Такого особливого порядку проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік не затверджено.

Таким чином суд приходить до висновку, що нарахування та виплата індексації заробітної плати працівникам Рогатинської ЦРЛ в 2015 році повинна була здійснюватися згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», дія якої не припинена.

Згідно п.4 даного Порядку сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Індексації підлягають грошові доходи населення у тому числі оплата праці (грошове забезпечення) у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

За вказаних умов, невиплата індексації на заробітну плату є обмеженням права позивача на майно, що є незаконним.

Із довідки-розрахунку індексації Рогатинської ЦРЛ від 22 листопада 2017 року вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 у квітні грудні 2014 року не підлягала індексації, а за період з січня по серпень 2015 року загальна сума нарахованої індексації складає 1904,19 грн. (із врахуванням відрахувань до бюджету податку на доходи фізичної особи та інших обовязкових платежів).

Оскільки Рогатинська ЦРЛ не проводила нарахування та виплату позивачу індексації заробітної плати за період з січня 2015 року (з моменту, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації) по серпень 2015 року, то вимоги позивача в цій частині обґрунтовані, і з відповідача необхідно стягнути суму індексації у розмірі 1904,19 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення частини першої ст.79 ЦПК України, де зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ст.82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. Аналогічне положення міститься в ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає можливим звільнити Рогатинську ЦРЛ від сплати судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212,214, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Рогатинської центральної районної лікарні на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, індексацію заробітної плати за період з січня по серпень 2015 року в сумі 1904,19 грн. ( тисячу дев'ятсот чотири гривні 19 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Звільнити Рогатинську центральну районну лікарню від сплати судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час оголошення рішення в цей же термін з часу отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.О.Лошак