Справа № 226/438/17
Справа № 226/438/17
Провадження № 2/226/671/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Попенко І.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мирнограді Донецької області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та дозволу на оформлення документів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та дозволу на оформлення документів, в обґрунтування якого вказала, що з 01.12.2012 вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 29.07.2015. У шлюбі з відповідачем народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею в м.Покровську Донецької області. За рішенням суду від 23.07.2015 відповідач сплачує аліменти на утримання дитини та приймає участь у її вихованні. Вона разом з відповідачем матеріально утримує та піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Наприкінці 2016 року її рідна сестра ОСОБА_5, яка мешкає у м.Москва Російської Федерації, звернулась до неї з пропозицією побачитися, відвідавши разом із сином і матірю місце її проживання, та у червні 2017 року разом з їх родинами відпочити у м.Анапа Російської Федерації. Вона вважає, що відпочинок разом з близькими родичами, оздоровлення дитини буде дуже корисним для їх сина та сприятиме забезпеченню його інтересів і потреб у реалізації соціального та духовного розвитку. Будь-яких обмежень для реалізації права на тимчасовий виїзд за межі України сина не встановлено. Термін відпочинку за кордоном є незначним, припадає на літо, що спонукає її як матір оздоровити дитину. 17.02.2017 вона уклала договір на туристичне обслуговування з ПП «Бюро подорожувань», за яким країна та місце призначення подорожі Російська Федерація, м.Анапа, пансіонат «Джемете» з триразовим харчуванням по системі «шведський стіл», термін подорожі з 15.06.2017 по 30.06.2017. Проїзд до пансіонату буде здійснюватися з території України до Російської Федерації м.Москва на поїзді з пересадкою на літак у м.Москва до м.Анапа. Під час знаходження на відпочинку на дитину буде розповсюджуватися медична страховка на загальний страховий стаж 99000 доларів США. Після відпочинку вона має намір відвідати родичів: рідну тітку та хрещеного дядька сина, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, у звязку з чим загальний термін знаходження у Російській Федерації має період з 11.06.2017 по 05.07.2017. Після укладання вказаного договору та отримання путівки вона 13.03.2017 звернулася до відповідача з листом щодо отримання від останнього згоди на тимчасовий виїзд сина на відпочинок та побачення з родичами. Проте, відповідач ухиляється від отримання вказаного листа. У звязку з чим вона 22.03.2017 у присутності свідків усно повідомила відповідачу про бажання вивозу дитини за кордон, про необхідність отримання згоди відповідача, запропонувавши останньому отримати для ознайомлення всі документи стосовно виїзду, про що був складений відповідний акт. Проте, відповідач відмовився як отримати документи, так і надавати згоду на виїзд дитини за кордон, вказавши, що у дитини є можливість відпочити на території України в м.Одеса, після чого звернувся зі скаргою на її дії до органу опіки та піклування та до поліції. Вважаючи позицію відповідача такою, що шкодить інтересам дитини та не сприяє її гармонійному та всебічному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості, позивач просить суд надати їй дозвіл на одноразовий тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньому ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у її супроводі та без письмової згоди та супроводу його батька ОСОБА_2 у період з 11.06.2017 по 05.07.2017 включно до Російської Федерації; а також дозволити їй оформити документи для тимчасового виїзду їх сина без письмової згоди та супроводу його батька на вїзд до Російської Федерації у її супроводі на період з 11.06.2017 по 05.07.2017.

Позивач ОСОБА_2 до судового засідання не зявилася.

У судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1, діючий на підставі договору про надання правової допомоги від 10.03.2017, звернувся до суду з заявою про залишення даного позову без розгляду. При цьому адвокатом передано суду складену і підписану 31.10.2017 позивачем ОСОБА_2 відповідну заяву, згідно за якою остання сповістила суд про те, що вона належним чином повідомлена про час і дату розгляду справи та про розгляд вказаної заяви у її відсутність.

Зідно із заявою від 31.10.2017 позивач ОСОБА_2 вказала, що у звязку із фактичним виконанням рішення суду, яке набрало чинності та діяло у період часу виїзду дитини за кордон без згоди батька, а сама: з 11.06.2017 по 05.07.2017, та неактуальності питання, вона просить на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України її позов до ОСОБА_2 залишити без розгляду, наслідкі відповідних процесуальних дій їй відомі та зрозумілі.

Відповідач ОСОБА_2 висловився проти даної заяви, оскільки йому не зрозуміло де, коли та при яких обставинах була складена позивачем ця заява. Крім того, він наполягає на розгляді даної справи по суті.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради до суду не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав.

Суд вважає, що заява позивача про залишення позову без розгляду підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що за наслідками розгляду позову ОСОБА_2 у цій справі 11.05.2017 було ухвалено заочне рішення, за яким вимоги позвача було задоволено частково, а саме: надано дозвіл на одноразовий тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньому ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі його матері ОСОБА_2 та без письмової згоди та супроводу батька ОСОБА_2 у період з 11.06.2017 по 05.07.2017 включно до Російської Федерації. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Дане рішення за ухвалою суду від 20.09.2017 у звязку зі зверненням відповідача ОСОБА_2 до суду з заявою про перегляд заочного рішення було скасовано, у звязку з чим справа була призначена до розгляду у загальному порядку.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, якою регламентовано принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З огляду на приписи ч.2 ст.31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір своїх позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановлює ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

При цьому відповідно до частини другої вказаної статті особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишння заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Отже заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню, оскільки волевиявлення позивача не суперечить нормам чинного цивільно-процесуального законодавства і у відповідності до ч.1 ст.207 ЦПК України є однією з підстав залишення позову без розгляду.

При цьому суд не бере до уваги непогоджувальну позицію відповідача щодо залишення позову без розгляду, як таку, що не ґрунтується на законі, оскільки наполягати чи не наполягати на розгляді позовних вимог це виключне право позивача, а необізнаність відповідача з тим, де, коли і при яких обставинах складалася письмова заява позивача про залишення позову без розгляду, ніяким чином не впливає на прийняте судом рішення за наслідками її розгляду.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 207 ч.1 п.5, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та дозволу на оформлення документів залишити без розгляду.

Розяснити позивачу її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у пятиденний строк з дня оголошення ухвали суду. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі осіб, які її оскаржують, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ж.Є.Редько