УхвалА

іменем україни

25 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на дітей та на утримання дружини за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 7 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 9 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 30 липня 2005 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 Від шлюбу мають двох доньок: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є дитиною-інвалідом. Указувала, що на даний час фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, доньки проживають з нею.

ОСОБА_4 зазначала, що вона не працює, зайнята доглядом за дочкою-інвалідом, тому потребує матеріальної допомоги, однак, відповідач, в добровільному порядку допомоги дітям та їй не надає, хоча в змозі надавати таку допомогу, оскільки має високий стабільний дохід.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_5 до досягнення ними повноліття у розмірі 3 тис. грн, та на її утримання у розмірі 1 500 грн.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 7 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 9 березня 2017 року, з урахуванням виправленої описки згідно ухвали Красилівського районного суду Хмельницької області від 15 лютого 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5, аліменти на дочок: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5 жовтня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з ОСОБА_5, на користь ОСОБА_4, аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 5 жовтня 2016 року протягом всього часу її проживання з дитиною-інвалідом ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, але не більш як по день досягнення дитиною-інвалідом 18-річного віку, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_3. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

ОСОБА_5 судові рішення не оскаржив.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Частково задовольняючи позов, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. ст. 180-182, 184 СК України, врахувавши роз'яснення, надані судами у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», дійшли до правильного висновку про те, що відповідач не приймає належної участі в утриманні доньок, тому стягнув з нього аліменти на їх утримання, згідно з вимогами закону, навівши обґрунтовано розмір аліментів, врахувавши стан здоров'я, матеріальне становище сторін, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суди, стягуючи аліменти на утримання дружини, вірно застосувавши положення ст. 88 СК України, дійшли до правильного висновку про те, що оскільки ОСОБА_4 проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, вона має право на утримання, враховуючи, що ОСОБА_5 може надавати матеріальну допомогу.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_5 має нерегулярний, мінливий дохід, спроможний та має можливість заробляти необхідні кошти для утримання дітей, а відтак повинен сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, є безпідставними, перевірені судами та спростовані сукупністю доказів, яким дана належна правова оцінка.

Інші доводи касаційної скарги на законність судових рішень не впливають, в основному стосуються переоцінки доказів, що знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 7 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 9 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник С.Ф. Хопта С.П. Штелик