Справа № 211/3913/15-ц
Провадження № 2/211/51/17
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Польчик Л.В.

позивача ( відповідача за зустрічним позовом ) ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

відповідача ( позивача за зустрічним позовом ) ОСОБА_3

її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, про усунення перешкод в користування житловим приміщенням та вселення, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, про стягнення грошових коштів, витрачених на відновлюваний ремонт обєкта спільної сумісної власності та його утримання. Відповідач за первинним позовом ОСОБА_3 подала зустрічний позов до ОСОБА_1, про усунення перешкод в користування житловим приміщенням та вселення.

В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу, йому, ОСОБА_1 та відповідачу по справі ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок №7 по вул. Клімова в м. Кривому Розі, по 1 / 2 частині кожному. З 2006 року ОСОБА_3 в будинку не мешкає, ніякої участі в утриманні бідинку не несе, комунальні платежі не оплачує. Будинок був в аваріному стані, а тому він витрачав свої кошти на відновлююванний ремонт. Ним була замінена крівля будинку, так як стара крівля протікала. У зв"язку з протіканням покрілі в будинку він був вимушений зробити інші ремонтні роботи, не лише в своїй частині будинку, а й в частині будинку відповідача. В період часу з 2012 по 2013 рік, на ремонт будинку ним було сплачено 61589,87 грн.. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача 1/ 2 частину вказаних грошових коштів.

Позивач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 в обгрунтування своїх позовних вимог вказує, що знаходилася в шлюбі з відповідачем з 20.04.1973 року по 03.11.2009 року. В шлюбі збудували житловий будинок по вул. Кливова, 7. Після розірвання шлюбу, було поділено майно подружжя, та рішенням Довгинцівського суду м. Кривого Рогу, вказаний будинок був визнаний спільним майном подружжя по 1 / 2 частині кожному, а також будинок був поділений в натурі, виділивши кожному у власність жилі та допоміжні приміщення в будинку. Фактично будинок поділений на 2-ві квартири. Суд також зобов"язав кожного закласти та влаштувати двері в деяких приміщеннях та влаштування перегородки. Однак, ОСОБА_1 не впускав її в будинок, встановив інші замки у вхідних дверях, не дає їй користуватися власністю. Не дає їй встановити двері, які призначені за рішенням суду, та сам не закладає двері. Починаючи з 2006 року вона взагалі не могла потрапити в свою квартиру (належну їй виділену половину будинку). Ремонт в своїй частині вона не робила. Ремонт в будинку ОСОБА_1 зробив як до поділу майна подружжя так і після. Просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю, вселити її в належну частину будинку.

Згідно зі ст. 213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

В судовому засідання було встановлено наступне:

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що знаходився в шлюбі з ОСОБА_3 з 1974 року по 2009 рік. З 2007 року проживали окремо. В 2010 році рішенням суду був поділ майна подружжя, спірний будинок був поділений в натурі. Ні він, ні ОСОБА_3 у повному обсязі не виконали рішення суду, не заклали, передбачені рішенням суду дверні пройоми, та не встановили нові двері. ОСОБА_3 в будинку не мешкала, він змінив замки на дверях так як баявся, що ОСОБА_3 його обкраде, ключів колишній дружині від вхідних дверей не надав. Стіни в будинку були в тріщинах, текла криша, а тому він за свої кошти зробив ремонт. В будинку газовий обігрів встановили в 2007 році, вікна в будинку були замінені в 2008-2009 році. Крівлю в будинку замінів в 2014 році. Просить суд стягнути з ОСОБА_3 половину витрат на ремонт будинку та комунальні послуги. Крім того, позивач за первісним позовом заявив клопотання про застосавунання наслідків спливу позовної давності для зустрічного позову та вказав, що рішення про поділ спірного будинку було винесено 09.03.2010 року, набрало чинності 2.11.2010 року. Не було виконано з вини ОСОБА_3, їй ніхто не заважав вселятися та жити в будинку, вона саме не хотіла. Тому термін позовної давності для ОСОБА_3 сплинув 02.11.2013 року.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2, надав суду аналогічні поясненя, заяву про застосування строків позовної давності підтримав.

Відповідач за первинним позовом ( позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 пояснила, що знаходилася в щлюбі з ОСОБА_1 з 1974 року по листлопад 2009 року. Після розірвання шлюбу в судовому порядку було поділено майно подружжя. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 березня 2010 року набутий ними в шлюбі житловий будинок №7 по вул. Климова в м. Кривому Розі, був визнаний спільним майно подружжя, визнано за кожним із подружжя по 1 / 2 частині кожному та будинок був поділений в натурі із визначенням кожному із подружжя належних приміщень. В судовому порядку також було зобовязано кожного із подружжя виконати роботи, що до закладення дверних проймоів та встановки дверей. Цього виконано не було, так як позивач змінив замки у вхідних дверях та не допускає її до домоволодіння взагалі. Проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечує так як поділ майна вже був, про що є рішення суду. ОСОБА_1 робив ремонт в її частині будинку без її дозволу. Просить суд усунути перешкоди в користування власністю та вселити її в належну їй частину будинку.

Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_4 зустрічний позов підтримав в повному обсязі, суду пояснив, що первісний позов не визнають повністю, пояснив що ОСОБА_3 не могла здійснювати ремонтні роботи в спірному будинку та так не могла туди потрапити , крім того ремонтні роботи були проведені до розірвання шлюбу, і розділений на частки кожному по 1/ 2 будинок вже був після ремонту. ОСОБА_1 , як власник, не давала згоди на проведення ремонтних робіт в спірному будинку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що мешкає в будинку №5 по вул. Кливова, з 2005 року. Знає позивача ОСОБА_1, Відповідача по справі ОСОБА_3 бачив в будинку до 2007 року, після 2007 року бачив її в будинку лише 1 раз. ОСОБА_1 в будинку робив ремонт, кришу приблизно 1-2 роки назад, міняв вікна придблизно в 2014 році, а також в цьому році утепляв будинок.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1, знає позивача та відповідача ОСОБА_3 більше 30 років. Відносини з ними нормальні. До 2005 року ОСОБА_3 проживала в спірному будинку №7 по вул. Клімова в м. Кривому Розі, а потім з 2005-2006 року переїхала на квартиру. Будинок був поділений між сторонами на рівні частини, але не видно що будинок реально розділений. Після розлучення вона в домі не жила, господарство там не вела, за будинком не доглядала. За весь цей час свідок бачила ОСОБА_3 в будинку в грудні 2015 року. Свідок є головою квартального комітету з 2007 року, сторони не зверталися до неї з приводу спору. ОСОБА_1 робив ремонт, в будинку, замінив дах, вікна, утеплив будинок, так як ремонт потрібно робити постійно. Чи давала ОСОБА_3 згоду на ремонт в спільному будинку свідок не знає.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_1 надав суду аналогічні пояснення які він давав як позивач.

В залі судового засідання також досліджені наступні документи:

- рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 березня 2010 року, яке залишено без змін Ухвалою Апеляціного суду Дніпропетровської області 02.11.2010 року ( а.с. 94- 99 ), визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності за кожним по 1/ 2 частині житлового будинку №7 по вул. Климова в м. Кривому Розі. Домоволодіння №7 по вул. Климова рішенням поділений в натурі.

Визнано за ОСОБА_3 в житловому будинку приміщення 1-1, частину приміщення 1-2, приміщення 1-3, приміщення 1-4, приміщення 1-5, приміщення 1-11, приміщення 1-12, огорожу 1, вимощення 1, виділено в користування земельну ділянку, загальною площею 723,5 м2, з яких 62,1 м2 під будівлями, 51,7 м2 під двором, 609,75 м2 під садом-городом.

Визнано за ОСОБА_1 в жилому будинку приміщення 1-6, частину приміщення 1-2, приміщення 1-7, приміщення 1-8, приміщення 1-9, приміщення 1-10, огорожу, вимощення, водо колонку, виділено в користування земельну ділянку загальною площею 723,5 м2, з яких 67,0 м2 під будівлями, 116,2 м2 під двором, 540,3 м2 під садом-городом.

Переобладнання опалення, водопостачання, газопостачання, електропостачання з установленням відповідних лічильників покласти на кожну із сторін.

Обовязок заложити двері із приміщення 1-4 в приміщення 1-2, в приміщенні 1-1- заложити двері і влаштувати їх збоку покласти на ОСОБА_1

Обовязок влаштувати двері із приміщення 1-4 в приміщення 1-5, в приміщенні 1-2 влаштувати перегородку згідно схематичному плану покласти на ОСОБА_3.

- згідно до ОСОБА_2 з реєстру прав власності на нерухоме майно. Рішення Довгинцівського районного суду від 09.03.2010 року, зарнеєстроване в реєстрі за №20765215 ( а.с. 103 -104).

- Договір підряду від 2008 року, відповідно до якого ОСОБА_8, в подальшому підрядник зобов"язується виконати сантехнічні роботи по вул. Климова, 7 на протязі 10 днів. Вартість робіт 2000 грн. ( а.с. 15).

- Товаринй чек від 10.07.2008 року на сумму 4786.00 грн на придбання сантехнічних виробів ( а.с. 16 )

- Договір №22/3 ч. від 05.03.2007 року, укладений між ООО «Полининвестрой» та ОСОБА_1 по газифікації будинку на сумму 3700 грн., дата виконання роботи до 05.04.2007 року ( а.с 18 ).

- Договір підряду від 2012 року, відповідно до якого ОСОБА_8, в подальшому підрядник зобовязується виконати роботи по кровлі по вул. Климова, 7 на протязі 10 днів. Вартість робіт 16000 грн. ( а.с 11 ).

- Товарні чеки за 2013 рік на придбання матеріалів на крівлю на загальну вартість 20883,5 грн.

- Договір 178 від на установку вікон по вул. Кливова 7 на сумму 8800 грн., дата установки вікон 19.06.2008 рік ( а.с 19 ).

- Товаорний чек від 20.03.2007 року на суму 1730 грн. ( а.с 17 ).

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна доводити ті обставини на які посилаються як на підставу своїх позовних вимог або заперечень.

Згідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України, передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом встановлено, що:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 20.04.1974 року по листопад 2009 року.

Перебуваючи в шлюбі в 2007 та 2008 році, в належному подружжю ОСОБА_3 будинку №7 по вул. Климова в м. Кривому Розі, були виконані сантехнічни роботи, роботи по газіфікації будинку та встановлені вікна, що підтверджує сам позивач за первинним позовом ОСОБА_1.

Рішенням Довгинцвського районного суду м. Кривого Рогу від 09 березня 2010 року було винесено рішення, яким був здійснений поділ майна ОСОБА_1 та ОСОБА_3, визнано будинок №7 по вул. Климова в м. Кривому Розі , спальним майном подружжя, по 1/ 2 частині кожному, будинок поділений в натурі з вказанням виконання робіт кожному із співласників, необхідних для створеня 2-х окремих квартир з окремими входами в кожні.

Вказані роботи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не виконали. ОСОБА_1 змінив замки на вхідних дверях будинку, ключі від замків ОСОБА_3 не надав, що підтвердив в судовому засіданні.

Таким чином суд доходить до висновку, що вказані роботи були виконані під час шлюбу. На час розгляду справи в Довгинцівському районному суді в 2009 -2010 році, входили в обєм майна - будинку, який був розділений між подружжям, а тому в цій частині позову суд доходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною 1 ст. 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

В частині 1 та 3 ст. 364 ЦК України вказано, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. 3. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Частиною 1, 3 ст. 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Аналізуючи вказані правові норми суд приходить до висновку, що з моменту вступу рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 березня 2010 року, ( 02.11.2010 року) , ОСОБА_3. набула право власності на виділену їй рішенням суду частину будинку, а у ОСОБА_1 припинилося право власності на вказану частину будинку, а тому не мав право управляти, користуватися та утримувати, без дозволу вланиці ОСОБА_3, належною їй частиною будинку.

Виходячи з викладенного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню в повному об"ємі.

Суд також вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задовленню.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Яв встановлено в залі судового засідання ОСОБА_1В, змінів замки на вхідних дверях будинку, не надав ключі ОСОБА_3, вчиняє їй перешкоди в користуванні майном.

В ч.1 ст. 321 ЦК України, вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як роз»яснено в п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, за змістом статті 391 ЦК позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов'язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв'язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом.

Проаналізувавши вказані норми законодавства, суд не вбачає законних підстав для застосування наслідків пропущення стороків позовної давності, оскільки в даному випадку строк не пропущено, ОСОБА_3 є власницею 1/ 2 частини спірного будинку, а тому позовна давність на дані правовідносини не поширюється.

Відповідно до ст.. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До судових витрат також належить й витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз;

Згідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст.. 88. ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного, та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 321, 355, 356, 361, 364, 372, 391 ЦК України, керуючись ст. ст. 10,58-61, 212-215, 218, 256, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів витрачених на віднолюванний ремонт та утримання будинку відмовити у повному обсязі.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користування житловим приміщенням задовольнити у повному обсязі.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3, домоволодінням та земельною ділянкою, що знаходяться за адресою м. Кривий Ріг, вул. Климова, №7 та вселити ОСОБА_3 в будинок №7 по вул. Климова у м. Кривому Розі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 551,20 ( п»ятсот п»ятдесят одна грв. двадцять копійок) грн. судового збору, 5000 ( п»ять тисяч ) грн. витрати повязані з оплатою правової допомоги.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_9