Справа №: 398/4101/16-ц
провадження №: 2/398/942/17
"04" жовтня 2017 р. м.Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого - судді Голосеніної Т.В.,
з участю секретаря Шаповал І.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів про стягнення боргу,-
В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 подав письмову заяву, якою просив суд розглянути справу без його участі, позов підтримав, проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи не заперечив.
В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що 15 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого позичальник відповідач ОСОБА_2 отримав від позикодавця - позивача ОСОБА_1 кошти в сумі 500 доларів США строком на 2 місяці. У разі несвоєчасного повернення коштів ОСОБА_2 зобовязався сплатити 5 відсотків щомісячно.
У визначені договорами строки відповідачка позику не повернув, про що свідчить наявність у позивача оригіналу розписки, який долучений до матеріалів справи.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно договору між сторонами за кожен місяць прострочення відповідач повинен сплатити 5 відсотків від суми простроченого боргу.
Оскільки суд задовольняє вимоги позивачки повністю, то відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.
Керуючись статтями 10,11,60,61,88, 209, 212, 213-215, 218,224 ЦПК України,-
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 гривню 20 копійок судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя