АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5422/17 Справа № 173/630/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради

на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради про скасування дисциплінарного стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2017 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_2 до Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради про скасування дисциплінарного стягнення.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року позовні вимоги за позовом ОСОБА_2 до комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 Дніпропетровської обласної ради» про скасування дисциплінарного стягнення - задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ в.о. директора КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок інтернат № 2 ДОР» № 28-к від 04.04.2017 року «Про винесення догани соціальному працівнику ОСОБА_2».

Скасовано наказ № 40-к від 03.05.2017 року «Про внесення змін до наказу № 28-к від 04.04.2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради просить скасувати рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працює на посаді соціального працівника КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 Дніпропетровської обласної ради» на протязі останніх 9-ти років по теперішній час.

Наказом директора КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 Дніпропетровської обласної ради» № 28-к від 04.04.2017 року до неї застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, у звязку з чим її притягнено до дисциплінарної відповідальності на підставі рішення комісії з питань проведення службових розслідувань КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 Дніпропетровської обласної ради» від 04.04.2017 року.

Згідно протоколу №1 комісії з питань проведення розслідувань КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 Дніпропетровської обласної ради» встановлено, що паспортист ОСОБА_3, яка тимчасово виконувала обов'язки соціального працівника на період відсутності ОСОБА_2 (з 01.02.2017 року по 03.04.2017 року) доповіла, що згідно довідки Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП в Дніпропетровській області від 03.04.2017 року №471-83 було виявлено порушення п.3.5. та п.3.6 посадової інструкції соціального працівника в період роботи ОСОБА_2, а саме: по підопічному ОСОБА_4 не відображено в книзі наказів «Про списків склад підопічних» відсутність підопічного з 21.07.2016 року по 15.02.2017 року, що призвело до тривалого часу невірного забезпечення соціальною допомогою дитини-інваліда; по підопічному ОСОБА_5, не проведено необхідних заходів про результати проведення розшуку підопічного, по якому згідно довідки Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП в Дніпропетровській області від 03.04.2017 року №471-83 встановлено факт смерті ОСОБА_5, 14.03.2014 року. Внаслідок чого останнього не було своєчасно знято зі спискового складу та з реєстрації.

Відповідно до п.3.5. та 3.6, наданої суду, посадової інструкції соціального працівника в якій відсутні як дата її затвердження, так і підпис керівника про затвердження зазначається, що соціальний працівник: п.3.5 контролює надходження пенсійних коштів (75%) на рахунок будинку - інтернату з Пенсійного фонду та управління праці та соціального захисту населення; п.3.6. надає довідки про рух підопічних до пенсійного Фонду та до головного управління праці та соціального захисту населення.

В наказі про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності відсутня описова частина, а саме не вказано за які саме проступки її притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а зазначено лише посилання на рішення комісії з питань проведення службових розслідувань КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 Дніпропетровської обласної ради» від 04.04.2017 року.

Таким чином ОСОБА_2 була притягнено до дисциплінарної відповідальності, за проступки, які не входять згідно зазначеної інструкції до її посадових обов'язків, так як в розділі 2 посадової інструкції не зазначено, що до обов'язків соціального працівника входить ведення книги наказів «Про списковий склад підопічних» та вчинення необхідних заходів по розшуку підопічних.

Суду не надано іншої посадової інструкції соціального працівника відповідачем, тому повноваження позивачки визначені саме наданою нею посадовою інструкцією, яка належним чином не затверджена, що взагалі ставить під сумнів її чинність.

Крім того як вбачається з наданих позивачкою медичних документів в періоду з 15.07.2016 року по 29.07.2016 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні. Відсутність підопічного КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 Дніпропетровської обласної ради» визначаться періодом з 21.07.2016 року по 15.02.2017 року, тобто коли ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні, і в даному випадку до дисциплінарної відповідальності повинен бути притягнений працівник, який виконував обов'язки позивачки на період її лікування.

Судом першої інстанції встановлено, що до посадових обов'язків ОСОБА_2 не входили повноваження щодо здійснення заходів розшуку підопічного ОСОБА_5, а також не надано доказів того, що наказом чи іншим розпорядженням по КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 Дніпропетровської обласної ради» на позивачку були покладені дані повноваження.

Відповідно до наказу №49 від 25.01.2017 року встановлено, що ОСОБА_2 призначено відповідальною особою за надання звіту до департаменту соціального захисту населення (форма9); надання звіту до управління Пенсійного Фонду у Верхньодніпровському районі, управління праці та соціального захисту населення у верхньодніпровському районі про рух підопічних. ведення звірки нарахування соціальної допомоги та пенсії підопічним.

Так на підставі вищезазначеного наказу встановлено, що на ОСОБА_2 покладаються обов'язки щодо надання звітів до управління Пенсійного Фонду, управління праці та соціального захисту населення у Верхньодніпровському районі та ведення звірки нарахування соціальної допомоги та пенсій підопічним, тобто зовсім не ті повноваження, за які позивачку притягнено до дисциплінарної відповідальності, виходячи з наказу №28-к від 04.04.2017 року та які зазначені в рішенні комісії з питань службових розслідувань КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 Дніпропетровської обласної ради» , зазначені в протоколі №1 від 04.04.2017 року.

Таким чином наказом № 28-к від 04.04.2017 року по КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 Дніпропетровської обласної ради» було притягнено до дисциплінарної відповідальності за вчинення проступків, які не входили до її повноважень.

Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосований лише один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Відповідно до наказу №28-к від 04.04.2017 року до ОСОБА_2 застосований вид стягнення у вигляді суворої догани з занесенням до особової справи, тобто такий вид стягнення який не передбачений чинним законодавством про працю, а саме ст. 147 КЗпП України, на яку є посилання в самому наказі, як на підставі притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що наказ №28-к від 04.04.2017 року ОСОБА_2 про застосування стягнення у вигляді суворої догани з занесенням до особової справи та наказ №40-к від 03.05.2017 року, як похідний від наказу 28-к від 04.04.2017 року підлягають скасуванню ,оскільки є незаконними і чинним законом не передбачається стягнення у вигляді суворої догани.

Що стосується строків притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1,2 ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не можу бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Застосування до позивачки дисциплінарного стягнення 04.04.2017 відповідач обґрунтовує тим, що позивач з 31.01.2017 року по 27.02.2017 року перебувала у щорічній відпустці, а з 17.01.2017 року по 26.01.2017 року, з 22.02.2017 року по 03.03.2017 року, з 13.03.2017 по 22.03.2017 року та з 23.03.2017 року по 04.04.2017 року перебувала на лікарняному і на роботу не з'являлась.

З аналізу ст. 148 КзПП України вбачається, що дана норма приписує застосування дисциплінарного стягнення безпосередньо за виявленням порушень трудової дисципліни. Але цей припис законодавець залишив у вигляді загального положення обмежуючи строк застосування стягнення одним місяцем з дня виявлення проступку.

При цьому слід звернути увагу на те, що дисциплінарне стягнення застосовується у зазначені вище строки з дня виявлення проступку, а не з факту самого порушення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання наказу недійсним, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що так як чинним законодавством про працю не передбачено поняття недійсності наказів, якими оформляються трудові відносини.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради - відхилити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_6