АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д.,Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_5, в інтересах якої діє Головне територіальне управління юстиції у Київській області та представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 в інтересах якої діє Головне територіальне управління юстиції у Київській області до ОСОБА_7 про забезпечення повернення дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.11.2017 у даній справі призначено судову психологічну експертизу і на час проведення експертизи зупинено провадження у справі (Т.2, а.с. 45).

В апеляційних скаргах представники позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просять ухвалу скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вважають, що суд дійшов неправомірного висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі, не врахувавши, що справи даної категорії, у відповідності до ст. 11 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року, підлягають розгляду протягом шести тижнів із дня відкриття провадження. Також вказують, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 144 ЦПК України, в оскаржуваній ухвалі не зазначив строк проведення експертизи (Т.2, а.с. 52-55).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції зупинив провадження у справі у зв'язку з призначення судової психологічної експертизи.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2017 рокуОСОБА_5 в інтересах якої діє Головне територіальне управління юстиції у Київській області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7, в якому просить:

- визнати незаконним утримання відповідачем на території України малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- повернути малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, на територію Королівства Іспанія за адресою: АДРЕСА_1;

- якщо рішення не буде виконано в добровільному порядку, зобов'язати відповідача ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, передати малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, його матері ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка приїде в Україну для забезпечення повернення дитини;

- покласти витрати, пов'язані з поверненням дитини до Королівства Іспанія на позивачку;

- винести рішення у справі протягом шести тижнів;

- допустити негайне виконання рішення в частині повернення дитини до Королівства Іспанія (Т.1, а.с. 1-9).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.08.2017 відкрито провадження у даній справі (Т.1, а.с. 91).

Оскаржуваною ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.11.2017 призначено по справі судову психологічну експертизу, проведення якої доручено експертам КНДІСЕ. На вирішення експертів постановлено наступні питання:

- Яким чином сімейна ситуація, індивідуально-психологічні особливості батьків (матері - ОСОБА_5 та батька - ОСОБА_7), особливості їх виховної поведінки впливають на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дитини малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1?

- Яким чином можуть вплинути умови виховання кожного з ьатків на психологічний стан та розвиток дитини?

- Чи має залежність оцінка сімейної ситуації дитиною від впливу з боку батьків та інших дорослих?

- Чи є ситуація, що досліджується за справою, а саме: перебування ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України із батьком, а не з матір'ю на території Королівства Іспанія, психотравмувальною для ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1? Якщо так, то чи завдані дитині моральні страждання?

В розпорядження експертів надано матеріали даної цивільної справи.

Провадження у справі до закінчення проведення експертизи зупинено (Т.2, а.с. 45).

Призначаючи у даній справі експертизу та зупиняючи у зв'язку з цим провадження у справі, судом першої інстанції не було враховано наступного.

Частиною першою статті 8 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року (далі - Конвенція 1980 року) передбачено, що будь-яка особа, установа або інший орган, які стверджують, що дитина була переміщена або утримується з порушенням прав піклування, може звернутися з заявою до Центрального органу за місцем постійного проживання дитини або до Центрального органу будь-якої іншої Договірної держави за допомогою у забезпеченні повернення дитини.

Через Центральний орган Королівства Іспанія 12.04.2017 надійшла заява позивачки про повернення дитини (заява від 27.02.2017) до Міністерства юстиції України як Центрального органу України з виконання Конвенції 1980 року.

У зв'язку з чим, дана позовна заява подана Головним територіальним управлінням юстиції в інтересах позивачки ОСОБА_5 на підставі положень Конвенції 1980 року.

З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2012 судом з розгляду справ жорстокої поведінки з жінками № 1 м. Оспіталет-де-Льобрегат, Королівства Іспанії прийнято судовий наказ № 426/12 про захист щодо вжиття термінових судових дій, а саме відповідачу було заборонено наближатися до позивачки на відстань меншу за 1000 м. та спілкуватися з нею будь-яким способом. Також матері надано право опіки та догляду над малолітнім ОСОБА_9, встановлено графік відвідувань дитини відповідачем, визначено розмір аліментів на користь малолітнього ОСОБА_9 та встановлено заборону на виїзд дитини з Королівства Іспанія, за винятком отримання на це судового дозволу. Місце постійного проживання дитини визначено з матір'ю за адресою АДРЕСА_1.

Як зазначено у позові, на даний час відповідач разом з дитиною проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_2, право власності на який належить його цивільній дружині ОСОБА_8, а отже, починаючи з 04.01.2017 відповідач вчиняє незаконне утримування дитини на території України.

Положенням статті 11 Конвенції та узагальненням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ передбачено, що справи щодо повернення дитини до постійного місця проживання підлягають розгляду протягом шести тижнів із дня відкриття провадження відповідним суддею того чи іншого суду.

Тобто, Конвенція 1980 року зобов'язує суд без затримок здійснювати усі процедури для повернення дітей.

Предметом позову є незаконне утримування дитини на території України.

Згідно зі статтею 3 Конвенції 1980 року вивезення або утримування дитини вважається незаконними, якщо:

а) при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь-якій особі відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримування;

б) у момент переміщення або утримування ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримування.

Конвенція 1980 року застосовується до будь-якої дитини, яка постійно проживала в Договірній державі безпосередньо перед вчиненням акта порушення прав піклування або доступу. Застосування Конвенції припиняється, коли дитина досягає віку 16 років.

Слід наголосити, що рішення про повернення дитини не є рішенням про визначення місця проживання дитини і не позбавляє відповідача права звертатися до компетентного суду Королівства Іспанія з метою визначення місця її проживання, оскільки, як визначено у статті 19 Конвенції 1980 року, ніяке рішення, прийняте відповідно до цієї Конвенції щодо повернення дитини, не розглядається як встановлення обставин будь-якого питання про піклування.

Таким чином, зупинення провадження у даній справі призводить до порушення норм Конвенції 1980 року, до якої Україна приєдналася Законом України від 11.01.2006 № 3303-IV. Конвенція 1980 року набула чинності для України з 01.09.2006, а у відносинах між Україною та Королівством Іспанією з 01.03.2008.

Відповідно до статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно статті 15 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.

Також, слід зауважити, що питання поставленні для проведення судової психологічної експертизи спрямовані на встановлення саме здійснення піклування батьками відносно дитини, проте згідно з Конвенцією 1980 року та відповідно до предмету позову, встановлюється факт незаконного утримання дитини на території України.

Європейський Суд також дійшов висновку, що захист найвищих інтересів дитини є головним у Конвенції 1980 року і підтримав головне правило цієї Конвенції - захистити дітей від шкідливих наслідків їхнього незаконного переміщення або утримування і забезпечити їх негайне повернення до держави їхнього постійного проживання (рішення у справі «Мамууссе і Вашингтон проти Франції).

Отже, з урахуванням підстав та предмету позову, а також фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні належні та достатні правові підстави для зупинення провадження у даній справі.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_5, в інтересах якої діє Головне територіальне управління юстиції у Київській області та представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 в інтересах якої діє Головне територіальне управління юстиції у Київській області до ОСОБА_7 про забезпечення повернення дитини - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва