Провадження № 4с/522/5/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«20» квітня 2017 року

Приморський районний суд місті ОСОБА_1 у складі:

головуючого судді Погрібного С.О.,

за секретаря судового засідання Грищук В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, за участі заінтересованої особи ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

Представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» звернувся до суду із вказаною скаргою, просив скасувати постанову про повернення виконавчого документу від 02.06.2016 року, ухвалену державним виконавцем Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси ОСОБА_2 за виконавчим провадженням № 49491985 щодо солідарного стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ПП «Екселлайн Медікал» заборгованості за кредитним договором № 0 у розмірі 66 672,12 доларів США й відновити виконавче провадження № 49491985 щодо солідарного стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ПП «Екселлайн Медікал» заборгованості за кредитним договором № 0 у розмірі 66 672,12 доларів США. На обґрунтування скарги посилався на те, що державним виконавцем Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси ОСОБА_2 02.06.2016 року на підставі постанови повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2, п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» за провадженням № 49491985. Втім, на думку скаржника висновок державного виконавця про неможливість стягнення належного боржнику майна є передчасним й необґрунтованим, з огляду на що представник банку змушений звернутись до суду за захистом порушеного права вказаної юридичної особи й з метою недопущення невиконання ухваленого на користь заявника рішення суду.

В судове засідання представник субєкта оскарження й заінтересована особа в судове засідання не зявилися, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином.

Скаржник у своїй первісній скарзі зазначив однією з вимог розглядати справу за його відсутності.

З огляду на належне сповіщення усіх учасників справи, зважаючи на неодноразову й повторну неявку субєкта оскарження й заінтересованої особи без повідомлення поважних причин про таке й вимогу скаржника слухати справу за його відсутності, судом прийнято рішення про розгляд заяви по суті заявлених вимог

Дослідивши скаргу, матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що в провадженні старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 перебувало виконавче провадження з примусового виконання рішення Приморського районного суду міста ОСОБА_1 від 16 квітня 2014 року по справі № 2-3898/11 за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ПП Екселлайн Медікал про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів.

Державним виконавцем Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеса ОСОБА_2 02 червня 2016 року на підставі постанови повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2, п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» за вказаним виконавчим провадженням № 49491985.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними

За правилом п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Втім, державним виконавцем субєктом оскарження, суду не представлено такого акту, а також відомостей про те, чи здійснював державний виконавець дій по перевірці відомостей щодо єдиного постійного місця проживання боржника, яким є двокімнатна квартира № 5-а, загальною площею 36,5 кв.м., що знаходиться по вул. Лейтенанта Шмідта, буд 8 в м. Одеса.

Окрім цього, відповідно до п.1 п.п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Між тим поняття «мораторій» визначається у чинному законодавстві як відстрочення виконання зобов'язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України). Тим самим, мораторієм є тимчасове зупинення настання певних юридичних наслідків (виникнення чи припинення прав чи обов'язків). Дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є тимчасовою та пов'язується із скасувальною обставиною, що визначена у ч. 3 Закону. Зазначеним Законом не визначено підстави відмови у захисті права внаслідок поширення дії Закону на правовідносини сторін, а лише передбачено у майбутньому створення сприятливих умов для боржників щодо їх зобов'язань перед кредиторами.

Верховний Суд України у справі №6-333цс15 від 10 червня 2015 року визначив, що мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений вказаним вище Законом, не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у разі невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно.

Таким чином, до закінчення дії мораторію, встановленого цим Законом, державним виконавцем не може бути примусово реалізоване відповідне майно, але жодним чином не зупиняє обов'язку державного виконавця щодо проведення виконавчих дій, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

З огляду на вказане суд дійшов висновку про те, що дії державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 під час ухвалення постанови про повернення виконавчого листа у виконавчому провадженні ВП № 49491985 не відповідають вимогам чинного законодавства

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку.

За правилом, встановленим положенням ст. 387 ЦПК України, скасування судом постанов державного виконавця не передбачено, оскільки підстави та порядок відновлення виконавчого провадження передбачені ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги скаржника про скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу у вказаному виконавчому провадженні.

Розяснити учасникам справи, що визнання судом постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа незаконною є самостійною підставою, згідно з положеннями ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», для відновлення виконавчого провадження протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду до відповідного уповноваженого органу державної виконавчої служби.

Згідно з ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Керуючись ст.ст. 383,387 ЦПК України, СУД

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати незаконною постанову державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу стягувачеві від 02.06.2016 року за ВП №49491985.

У задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ С.О. Погрібний

20.04.2017