АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-7350/11 Номер провадження 22-ц/786/2796/17Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2011 року про забезпечення позовупо справі за позовом публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2011 року публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі - ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи його тим, що 21 червня 2005 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № SAMDN5922 відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000 Євро у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,20 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 11 червня 2006 року в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 між банком та ОСОБА_3А укладено договір поруки № SAMDN5922. Відповідач ОСОБА_2взятих на себе зобовязань не виконував, а тому станом на 06 жовтня 2011 року утворилася заборгованість в розмірі 11811,60 Євро.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 11811,60 Євро, що за курсом НБУ станом на 06 жовтня 2011 року становить 120778 грн. 37 коп. Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно 100 грн. Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 118 грн. 12 коп. та 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу.

Разом з позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» подало заяву про забезпечення позову, у якій просило накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, в межах суми стягнення. Обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань; заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в Полтавській області видачу ОСОБА_2 паспорта/проїзного документу; Адміністрації Державної прикордонної служби України вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у ОСОБА_2 паспортів/проїзних документів, обмежити боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань; зобовязати відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в Полтавській області у разі наявності у ОСОБА_2 іншого паспорту/проїзного документу внести відмітку про вилучення першого паспорту до того документа, що залишився в користуванні ОСОБА_2

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2011 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на рухоме та нерухоме майно в межах суми заявлених позовних вимог 120778,37 грн.

Заборонено ОСОБА_2вчиняти будь-які дії по відчуженню вищезазначеного майна.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2011 року заяву представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову задоволено частково.

Обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовлено.

З ухвалою суду про обмеження у праві виїзду за межі України не погодився ОСОБА_2, який подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову в частині обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до п. 2 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Відповідно до п. 5 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Октябрського районним судом м. Полтави від 11 червні 2011 року відкрито провадження у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Разом з позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» подало заяву про забезпечення позову, у якій просило накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, в межах суми стягнення. Обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань; заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в Полтавській області видачу ОСОБА_2 паспорта/проїзного документу; Адміністрації Державної прикордонної служби України вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у ОСОБА_2 паспортів/проїзних документів, обмежити боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань; зобовязати відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в Полтавській області у разі наявності у ОСОБА_2 іншого паспорту/проїзного документу внести відмітку про вилучення першого паспорту до того документа, що залишився в користуванні ОСОБА_2

Задовольняючи заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України суд першої інстанції, керувався ст. 151 ЦПК України та ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено можливість обмеження виїзду з України громадян, щодо яких подано цивільний позов до суду, до закінчення провадження у справі.

Відповідно до вимог ч.1, ч.3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Серед видів забезпечення у ст. 152 ЦПК не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Враховуючи, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151 - 153 ЦПК України, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, слід дійти висновку, що суди не можуть застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості та виконання інших зобов'язань, оскільки це порушує норми ЦПК.

Таким чином, вирішення судом питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК України, та за поданням державного виконавця на підставі п. 19 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»), а не у порядку забезпечення позову (ст.152 ЦК України).

Однак, суд першої інстанції помилково не врахував, що цивільно-процесуальним законом не передбачено такий вид забезпечення позову, як обмеження громадянина права виїзду за межі України, окрім того, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішуються при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема за позовами, що випливають з кредитних правовідносин, в порядку, передбаченому статтею 377-1 ЦПК України.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції допущені порушення норм процесуального права, апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити, ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2011 року - скасувати, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову щодо обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 2 ч. 1 ст. 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

УхвалуОктябрського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2011 року скасувати.

У задоволенні заяви публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про забезпечення позову в частині обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: С.Б. Бутенко

ОСОБА_4