З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Лисичанський міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Фастовця В.М.,
при секретарі судового засідання Гавриленко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, -
Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати її особистою приватною власністю - житловий будинок №1 по вул. Чкалова м. Лисичанська Луганської обл. разом з господарським будівлями та спорудами.
Позивачка в судове засідання не зявилась, позовні вимоги підтримала, справу просила розглядати за її відсутності, про що надала відповідну письмову заяву.
Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що позивачка є її колегою. Влітку 2001 р. вона на гроші батьків купила будинок. На той момент вона перебувала у шлюбі, але вже кілка місяців не жила з відповідачем.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні дав аналогічні показання свідку ОСОБА_3 стосовно обставин виникнення права власності у позивачки та її сімейних відносин з відповідачем.
У судовому засіданні досліджені докази: копія технічного паспорту; копія реєстраційного напису на правовстановлювальний документ; копія свідоцтва про одруження; копія договору купівлі-продажу житлового будинку; довідка №1729 від 27.02.2017 р.; копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії; копії рішень Лисичанського міського суду Луганської області від 13.04.2012 р., 02.08.2013 р.
Суд, дослідивши докази, вислухавши показання свідків, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що з 30 вересня 2000 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 30 травня 2012 р. рішенням Лисичанського міського суду Луганської області було розірвано.
За свої особисті кошти, набуті до шлюбу, але під час перебування в ньому 20 червня 2001 р. позивачка за договором купівлі-продажу стала власником жилого будинку №1 по вул. Чкалова м. Лисичанська Луганської обл. разом з господарським будівлями та спорудами.
За відсутності згоди відповідача на продаж вищевказаного майна 27 лютого 2017 р. приватним нотаріусом ОСОБА_5 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, та розяснено, що їй необхідно надати згоду колишнього чоловіка або рішення суду про визнання майна її особистою приватною власністю.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Оскільки будинок був придбаний на власні кошти позивачки, то відповідно до ст.57 ч.1 п.3 СК України він належить їй на праві особистої приватної власності, і позов підлягає задоволенню.
Таким чином, суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими.
Керуючись ст. 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити.
Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, житловий будинок №1 по вул. Чкалова м. Лисичанська Луганської обл. разом з господарським будівлями та спорудами.
Заочне рішення може бути переглянуте Лисичанським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10-ти днів з дня отримання копії заочного рішення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до Лисичанського міського суду апеляційної скарги у 10-тиденний строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя: