Справа №583/340/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Ільченко В. М.
Номер провадження 22-ц/788/827/17 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Хвостика С. Г. , Бойка В. Б.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віртус - С», Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, по суті позовних вимог. При цьому зазначає, що суд першої інстанції помилково визнав його неналежним позивачем у цій справі в розумінні ст.1168 ЦК України, оскільки він проживав зі своїм вітчимом ОСОБА_4 однією сім'єю і на підтвердження вказаної обставини ним була надана довідка квартального комітету № 20 м. Кадіївка (колишня назва м. Стаханов) від 17 березня 2017 року, в якій зазначено що він дійсно проживав з вітчимом до серпня 2014 року та вів з ним спільне господарство. Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги вищезазначену довідку, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів на спростування того, що голова квартального комітету, яка її видала, обрана чи призначена у порядку, що суперечить законодавству України. Разом з тим, зазначає, що квартальний комітет № 20 м. Стаханов створений відповідно до Закону України «Про самоорганізацію населення». Крім того, суд не взяв до уваги інших належних та допустимих доказів його спільного проживання разом з вітчимом, зокрема: паспортної реєстрації його (ОСОБА_3.) та ОСОБА_4 за спільною адресою: АДРЕСА_1. З копії паспорта ОСОБА_4 вбачається, що 30 січня 1966 року він одружився з ОСОБА_5 - матір'ю позивача, якому на той час було сім років, з чого можна зробити висновок що вітчим та пасинок п'ятдесят років проживали однією сім'єю. Після смерті матері він підтримував з вітчимом зв'язок та допомагав по можливості. Крім того, саме він займався похованням вітчима та ніс всі витрати, пов'язані з цим, незважаючи на те, що у останнього є два рідні сина. Та саме його було визнано потерпілим в рамках кримінального провадження №0000882. Крім того, при вирішенні спору суд не взяв до уваги, що ч. 2 ст. 1168 ЦК України не містить обов'язку членів сім'ї проживати разом в одному будинку.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника відповідача ТОВ «Віртус - С» - адвоката Холодова С.Є., який проти скарги заперечував, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2, виданим 19 серпня 2016 року виконавчим комітетом Бригадирівської сільської ради Балаклійського району Харківської області (а.с. 11).

Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22 листопада 2016 року встановлено, що внаслідок винних дій ОСОБА_8, засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, потерпілий ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 12-13).

Позивач ОСОБА_3 стверджує, що ОСОБА_4 доводиться йому вітчимом.

В свідоцтві про народження ОСОБА_3, серії НОМЕР_3, виданому 26 січня 1959 року Успенською сільською радою Краснозоренського району Орловської області, в графі «батько» зазначений ОСОБА_9 (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно зі 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до положень ст. 1168 ЦК України, пасинок не входить до кола осіб, яким відшкодовується моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, крім випадку, якщо він проживав з вітчимом однією сім'єю.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно із паспортними даними, ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9 на звороті).

З паспорта ОСОБА_3, серії НОМЕР_4 та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04 листопада 2014 року № НОМЕР_1 вбачається, що останній з 09 грудня 1980 року по 13 червня 2000 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, з 13 червня 2000 року - за адресою: АДРЕСА_4 з 13 серпня 2014 року фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 5 на звороті, 8).

Крім того, на підтвердження свого спільного проживання разом з ОСОБА_4 позивач надав довідку №37 голови Квартального комітету №20 від 17 березня 2017 року, в якій зазначено, що ОСОБА_3, який зареєстрований АДРЕСА_2, дійсно проживав спільно з вітчимом ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, до серпня 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 та вів спільне господарство (бюджет) (а.с. 76).

Однак, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», місто обласного значення Стаханов віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно з постановою Верховної Ради України від 12 травня 2016 року № 1351-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей», місто Стаханов Луганської області перейменовано на місто Кадіївка.

Відповідно до положень частин 1- 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що квартальний комітет № 20 м. Стаханова, головою якого видана вищевказана довідка, створений відповідно до Закону України «Про органи самоорганізації населення», оскільки ніяких доказів на підтвердження вказаної обставини позивачем надано не було, а отже не виникає сумнівів у тому, що вищевказана довідка є недопустимим доказом у справі у розумінні ст. 59 ЦПК України. Будь-яких інших доказів свого проживання з ОСОБА_4 однією сім'єю позивач не надав.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивач був визнаний потерпілим у рамках кримінального провадження за фактом ДТП, що спричинило смерть ОСОБА_4 та ніс витрати на поховання останнього, доказами проживання з ОСОБА_4 однією сім'єю не слугують.

Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у відшкодуванні моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не входить до кола осіб, які на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України мають право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю ОСОБА_4

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді -