У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Львівської області від 20 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 01 січня 2014 року між нею та відповідачем укладено договір позики, згідно з яким вона передала ОСОБА_5 позику у розмірі 8 502 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути вказані грошові кошти до 23 лютого 2014 року, що підтверджено розпискою.

Оскільки зобов'язання за договором позики ОСОБА_5 не виконав, просила стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 231 509 грн 46 коп., 3 % річних у розмірі 138 90 грн 56 коп. та 25 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 27 липня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти за договором позики у розмірі 202 388 грн 54 коп. та 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього - 203 388 грн 54 коп. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 20 вересня 2016 року рішення Мостиського районного суду Львівської області від 27 липня 2016 року у частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди скасовано, ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні цієї позовної вимоги відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що відповідно до розписки від 13 січня 2012 року ОСОБА_5 взяв у борг 1 000 доларів США у ОСОБА_4, які зобов'язався повернути до 15 квітня 2012 року. Також зазначеною розпискою відповідач підтвердив, що заборгував перед сім'єю свої дружини - ОСОБА_4 2 515 доларів США (а. с. 46).

Згідно з розпискою від 26 червня 2012 року ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_4 на рахунок договору оренди приміщення грошові кошти у розмірі 2 000 доларів США строком до 15 серпня 2012 року. Також 08 серпня 2012 року відповідач отримав 3 000 доларів США (а. с. 45).

Відповідно до розписки від 01 січня 2014 року ОСОБА_5 підтвердив, що він має перед ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 8 502 долари США, яку він зобов'язався повернути до 23 лютого 2014 року (а. с. 47).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, − незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі щодо повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, необхідно виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Такі висновки містяться у правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13.

Суди першої й апеляційної інстанцій зробили правильний висновок, що боргове зобов'язання перед ОСОБА_4 ОСОБА_5 підтвердив своїм підписом у розписці від 01 січня 2014 року.

Апеляційний суд обґрунтовано задовольнив позов частково, оскільки зобов'язання за розпискою від 01 січня 2014 року відповідачем не виконані, тому сума позики має бути стягнута на користь позивачки. Оскільки законом, що регулює правовідносини за договором позики не передбачено право на відшкодування моральної шкоди у випадку порушення зобов'язань, і сторонами у договорі не було погоджено такого виду відповідальності за порушення умов договору, як відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної інстанції правильно відмовив у позові про відшкодування моральної шкоди.

Доводи відповідача про те, що суд першої інстанції мав відмовити у позові за пропуском строку позовної давності правильно відхилені апеляційним судом, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується лише за заявою, яку відповідач не подавав.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. Ступак О.В.