Справа № 462/2021/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Рущак Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Жовківське лісове господарство», третя особа без самостійних вимог на предмет спору директор Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» Сохнацький Степан Степанович - про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому із урахуванням уточнень позовних вимог просить скасувати наказ Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» №34-к від 03 травня 2017 року про його звільнення з посади головного лісничого, поновити на роботі та стягнути 46 253,96 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 1989 року працював у системі лісового господарства області, а з 16.01.2012 року - головним лісничим ДП «Жовківське лісове господарство». 05.05.2017 року ним отримано у поштовому відділенні за місцем проживання копію наказу про звільнення з роботи на підставі п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України, тобто за появу на роботі у нетверезому стані. Позивач зазначає, що у його присутності 20.04.2017 року, в обідню перерву близько 12.00год., у приміщенні контори Соснівського лісництва інженер з охорони та захисту лісу ОСОБА_3 та лісничий цього ж лісництва ОСОБА_4 випили не більше 100 грам горілки. Після закінчення обідньої перерви обстежував окремі лісові дороги та прилеглі території до лісових масивів інших лісництв. Повернувся у приміщення лісгоспу до закінчення цього ж робочого дня і після спілкування з директором підприємства покинув роботу на власному автомобілі. Через 30-40 хвилин після закінчення роботи його зупинили працівники поліції та склали протокол за керування транспортом у нетверезому стані. Вважає, що роботодавець неправильно застосував норми законодавства про працю, адже жодних доказів його появи на роботі у нетверезому стані немає. Крім цього, складеною Об'єднанням профспілок Львівщини разом з Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства і підписаною без зауважень директором лісгоспу довідкою про результати розгляду його звернення про порушення законодавства про працю від 04.05.2017 року достеменно встановлено, що перед звільненням з роботи у головного лісничого підприємства ОСОБА_1 не відібрано письмових пояснень та не отримано погодження територіального органу Держлісагентства України на припинення трудового договору з вказаної у оскаржуваному наказі підстави.

Позивач та його представник - адвокат Сирко Й.Й., який діє на підставі договору про надання правової допомоги і ордера /а.с.201,202/, в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у ньому, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач додатково повідомив, що 20.04.2017 року з участю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 особисто вжив не більше 20-30 грам горілки, у нетверезому стані на роботі не появлявся, адже такого і не могло бути, а з директором підприємства Сохнацьким С.С., який обійняв посаду у 2014 році і раніше був його підлеглим, у нього склалися неприязні відносини, конкретні причини яких пояснити не може. Алкогольні напої в кількості не більше 100 грам горілки вживав цього ж дня після залишення контори лісгоспу, але на роботі більше не появлявся та був затриманий працівниками поліції згодом. Адміністративна відповідальність за керування автомобілем у нетверезому стані не має нічого спільного із дисциплінарною відповідальністю працівника.

Представник позивача - адвокат Сирко Й.Й. пояснив, що підставність розірвання трудового договору із головним лісничим ОСОБА_1 адміністрація ДП «Жовківське лісове господарство» пов'язувала винятково із наданими через чотири дні після затримання позивача на автомобілі поліцією письмовими поясненнями двох працівників лісгоспу, які підтвердили факт вживання кожним із них 100 грам горілки у обідню перерву 20.04.2017 року. Проте, факт вживання алкогольних напоїв не є підставою для звільнення з роботи працівника за п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України, оскільки відповідна норма матеріального закону передбачає можливість такого звільнення виключно у разі появи працівника на роботі у нетверезому стані. Також зауважив, що від позивача у справі роботодавцем не витребувано попередніх письмових пояснень, не вручено копії наказу про звільнення у останній день роботи. Робота позивача на умовах ненормованого робочого часу не впливає на суть заявленого позову, оскільки після закінчення робочого дня 20.04.2017 року головний лісничий підприємства на роботі не появлявся.

Представник відповідача ДП «Жовківське лісове господарство» - провідний юрисконсульт підприємства Лень Г.І., яка діє на підставі довіреності від 03.05.2017року /а.с.27/, в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, посилаючись на долучені до матеріалів справи письмові заперечення з додатками. Зазначила, що звільнення з роботи головного лісничого ОСОБА_1 згідно з наказом №34-к від 03.05.2017року на підставі п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України проведено у відповідності до законодавства про працю. Визнала, що адміністрація лісгоспу не витребувала від ОСОБА_1 попередні письмові пояснення у зв'язку із перебуванням позивача у відрядженні 21.04.2017року, копія наказу про звільнення з роботи позивачу у справі не була надана у передбачений законом строк. Крім цього пояснила, що згідно з вимогами посадової інструкції головного лісничого лісгоспу в обов'язки останнього входить, зокрема, керівництво працівниками лісогосподарських відділів та служб, організація розроблення і контроль виконання заходів щодо відведення лісосік під головне рубання лісу. Відтак, на думку представника лісгоспу, робоче місце головного лісничого підприємства знаходиться не лише у конторі самого підприємства, але і його лісництвах, як структурних підрозділах. Додатково надала суду докази про роботу головного лісничого підприємства на умовах ненормованого робочого часу, просить у задоволенні позову відмовити.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - директор ДП «Жовківське лісове господарство» Сохнацький С.С. у судові засідання не з'явився та просив письмовими заявами проводити розгляд справи без його участі. /а.с.22, 161, 198, 218/ Заявлений позов повністю заперечує.

Суд, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності третьої особи без самостійних вимог на предмет спору.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, показання свідків, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.5? КЗпП України правовий захист від незаконного звільнення з роботи гарантується.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Конвенцією Міжнародної організації праці №158 Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця (п. "а" ч. 2 статті 9) передбачено, що тягар доведення правомірності законної підстави для звільнення працівника з роботи лежить на роботодавцеві.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 18.01.2012 року працював у ДП «Жовківське лісове господарство» на посаді головного лісничого підприємства /а.с.63/ та був звільнений з роботи на підставі п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України наказом №34-к від 03.05.2017 року за появу на роботі в нетверезому стані /а.с.5, 135/. У день видачі наказу про звільнення з роботи позивача погоджено також і профспілковим комітетом лісгоспу /а.с.180/.

Підставою видання наказу про звільнення з роботи позивача обґрунтована виявленим фактом вживання головним лісничим ДП «Жовківське лісове господарство» ОСОБА_1 алкогольних напоїв 20.04.2017 року в обідню перерву у приміщенні Соснівського лісництва з участю лісничого та інженера цього ж підприємства.

Відповідно до вимог п.7. ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі появи працівника на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння.

Поява на роботі у нетверезому стані означає появу у такому вигляді на робочому місці у робочий час. Працівники з ненормованим робочим днем можуть бути звільнені за п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України і у тому разі, коли вони перебували на роботі у нетверезому стані по закінченню робочого дня.

Із огляду на те, що саме роботодавець зобов'язаний довести факт появи працівника на роботі у нетверезому стані, юридично значимими обставинами, що дозволяють розірвати трудовий договір з працівником, є поява працівника на роботі саме у нетверезому стані.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Надаючи пояснення у справі представник відповідача пояснила суду, що вживання працівником алкогольних напоїв у робочий час автоматично вказує на нетверезий стан цього ж працівника, при цьому у розпорядженні роботодавця перед прийняттям рішення про розірвання трудового договору із головним лісничим підприємства ОСОБА_1 були письмові докази виключно про вживання позивачем в обідню перерву алкогольних напоїв за участю двох інших працівників.

Проте, відповідні твердження представника відповідача на переконання суду є помилковими, оскільки за п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України може бути звільнено працівника за появу на роботі у нетверезому стані, а не вживання алкогольних напоїв.

Незважаючи на те, що поняття нетверезого стану працівника у законодавстві України про працю відсутнє, наявність цього стану повинна підтверджуватися належними, допустимими і достовірними доказами у розумінні вимог ст.57 ЦПК України (медичним висновком, актом тощо).

За клопотанням позивача у судовому засіданні в якості свідків допитано працівників, на підставі письмових пояснень, яких від 24.04.2017 року відповідачем і прийнято рішення за погодженням з профспілковим комітетом про припинення трудового договору із головним лісничим підприємства ОСОБА_1

Допитаний у судовому засіданні 28.09.2017року як свідок ОСОБА_3, який на даний час працює старшим майстром Любельського лісництва ДП «Жовківське лісове господарство», надав показання, що в обідню перерву 20.04.2017 року спільно з позивачем ОСОБА_1 та лісничим ОСОБА_4 у конторі Соснівського лісництва обідали та вжили за пропозицією останнього не більше 50 грамів горілки. Ні свідок, ні головний лісничий підприємства у нетверезому стані не перебував, жодних ознак якого повідомити також не може. Свідок повідомив, що позивач в кінці робочого дня 20.04.2017 року перебував на своєму робочому місці у адміністративному приміщенні лісгоспу у м. Жовква, де особисто зустрічався із директором підприємства, який був на роботі і деякий час спілкувався з головним лісничим у своєму кабінеті.

Аналогічні за змістом показання щодо подій 20.04.2017 року надав суду допитаний як свідок ОСОБА_4, який прямо заперечив можливість як свого перебування у нетверезому стані, так і головного лісничого підприємства.

Таким чином, судом не здобуто, а відповідачем не надано, переконливих доказів, які б підтверджували факт появи головного лісничого лісгоспу на роботі в нетверезому стані, що характеризується конкретними ознаками (запах алкоголю, порушення координації рухів, неадекватна поведінка тощо). Водночас, позивач в судовому засіданні категорично заперечив факт своєї появи на роботі у нетверезому стані. Навпаки, 20.04.2017 року в кінці робочого дня, що підтвердив допитаний в суді свідок ОСОБА_3, головний лісничий знаходився на своєму робочому місці в конторі лісгоспу, особисто спілкувався деякий час із керівником, який не забезпечив складання будь-яких документів про нетверезий стан працівника, не вживав інших заходів для притягнення до відповідальності позивача у справі за порушення трудової дисципліни.

Доводи представника відповідача про те, що робоче місце головного лісничого підприємства знаходиться не лише у адміністративному приміщенні лісгоспу, але й у всіх структурних підрозділах (лісництвах) підприємства, враховуючи вимоги посадової інструкції зазначеного працівника про характер його службових обов'язків, суд до уваги не приймає, оскільки такі суперечать вимогам п.3 ст.29 КЗпП України.

Також суд вважає обґрунтованими доводи позовної заяви у частині порушення відповідачем у справі порядку застосування дисциплінарних стягнень під час звільнення з роботи головного лісничого підприємства наказом №34-к від 03.05.2017року.

Відповідно до приписів ч.1 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець зобов'язаний зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Незважаючи на те, що 21.04.2017року головний лісничий ДП «Жовківське лісове господарство» ОСОБА_1 перебував у службовому відрядженні 21.04.2017р. /а.с.71/, а згодом і на листку непрацездатності (лікарняному) з 24.04.2017р. по 28.04.2017р. /а.с.130/, зазначені обставини не перешкоджали роботодавцю у межах встановленого законом строку і до застосування дисциплінарного стягнення витребувати у головного лісничого письмові пояснення з приводу допущеного, на думку власника або уповноваженого ним органу, порушення трудової дисципліни, яке проявилося у вживанні алкогольних напоїв у робочий час.

Факт порушення відповідачем положень ч.1 ст.149 КЗпП України відносно позивача підтверджується і довідкою про результати розгляду звернення ОСОБА_1, складеною та підписаною без зауважень керівником відповідача 04.05.2017року в присутності фахівців Львівського обласного управління лісового і мисливського господарства та Об'єднання профспілок Львівщини /а.с.144-146/.

Що стосується доводів позивача про відсутність згоди територіального органу Держлісагентства України на його звільнення з роботи згідно з вимогами п. 7.7. Статуту ДП «Жовківське лісове господарство» у редакції наказу Держлісагентства України №742 від 26.11.2007 року (із змінами) суд до уваги їх не бере, оскільки із долученої відповідачем завіреної належним чином копії листа Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства №798/01 від 16.05.2017 року вбачається, що така згода була отримана /а.с.160/.

Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік.

Із письмових роздруківок нарахованої і виплаченої заробітної плати головному лісничому ДП «Жовківське лісове господарство» /а.с.216/ та довідки роботодавця /а.с.191, 217/ вбачається, що у квітні 2017 року ОСОБА_1 відпрацював 14 робочих днів, за які останньому нараховані 6 322,11 грн. заробітної плати (4863,16грн. - основна заробітна плата, 1458,95грн. - доплата за вислугу років). У березні 2017 року позивачем у справі відпрацьовано 22 робочих дні, за які нараховану 10 455,49 грн. заробітної плати, в тому числі: 6 600,00грн. - основна заробітна плата, 660,00грн. - місячна премія, 1980,00грн. - доплата за вислугу років, 1215,49грн. - донарахована заробітна плата у вигляді перерахунку відпускних за минулий період. У квітні-березні 2017року ОСОБА_1 відпрацьовано у відповідача 36 робочих днів, за які йому нарахована разом 15562,11 грн. заробітної плати (4863,16+1458,95) + (6600,0 + 660,0 +1980,0).

На період вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням з роботи позивача у справі наказом №34-к від 03.05.2017 року, починаючи з наступного робочого дня і до 05.10.2017 року за п'ятиденним графіком роботи підприємства на тиждень припадає 107 робочих днів. Середньоденний заробіток головного лісничого ДП «Жовківське лісове господарство» ОСОБА_1 у розрахунковому періоді для обчислення заробітку за час вимушеного прогулу складатиме 432,28 грн. (15562,11 : 36).

Середній заробіток позивача у справі за весь час вимушеного прогулу (з 03.05.2017року по 05.10.2017 року включно) склав 46 253,96 гривень (432,28 х 107).

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Під час звернення до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є обґрунтованими та підлягають до задоволення, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.43 Конституції України, ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.5?, 40, 149, 235 КЗпП України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати наказ Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» №34-к від 03.05.2017 року про припинення трудового договору із ОСОБА_1.

Поновити на роботі ОСОБА_1 з 03.05.2017року на посаді головного лісничого Державного підприємства «Жовківське лісове господарство».

Стягнути із Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.05.2017року по 05.10.2017року в розмірі 46 253 /сорок шість тисяч двісті п'ятдесят три/гривні 96 копійок без урахування податків та інших обов'язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

Стягнути із Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» на користь держави судовий збір в розмірі 1920 (одна тисяча дев'ятсот двадцять) гривень.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 7781 /сім тисяч сімсот вісімдесят одна/ гривня 04 копійки допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.Л. Бориславський