АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/3471/16-ц 22-ц/774/2275/К/17
Справа № 211/3471/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2275/К/17 суддя Ткаченко С.В.
Категорія - 39 ( ІІ ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Кислиці І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 жовтня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним залишено без розгляду у звязку з повторною неявкою позивача у судове засідання.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, у звязку з тим, що суд прийшов до помилкового висновку про повторну неявку без поважних причин позивача та його представника у судове засідання.

Так, позивач зазначає, що судовий розгляд кілька разів відкладався саме через перебування судді Ткаченко С.В. у нарадчій кімнаті, а про призначення справи до розгляду на 02.10.2017 року позивач не був належним чином повідомлений.

Також, позивач зазначає, що він належним чином виконує свої процесуальні обовязки та направив до суду клопотання про витребування доказів, яке, на його думку, є одночасно й заявою про проведення судового засідання за його відсутності.

Позивач ОСОБА_2, будучи завчасно (29.11.2017 року) належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи за його апеляційною скаргою (про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення йому судової повістки про виклик в судове засідання на 19.12.2017 року - а.с. 71), в судове засідання не з'явився, надавши суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 72), що (у відповідності до ч.2 ст. 272 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції керувався п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України й виходив з того, що позивач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, жодного разу в судове засідання не зявився.

Однак, на думку колегії суддів, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв'язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

У відповідності до положень ст. 207 ЦПК України (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали суду), суд залишає заяву без розгляду у випадку, коли належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Неявка у судове засідання - це відсутність особи в залі судового засідання під час розгляду справи, незалежно від причин, або залишення залу судового засідання.

Законодавець передбачив право осіб, які беруть участь у справі, брати участь у судових засіданнях, а також гарантії реалізації цього права. Це право витікає з вимог таких принципів цивільного судочинства, як змагальність, диспозитивність, процесуальна рівноправність сторін, демократизм, законність тощо.

При цьому, ч. 1 ст. 163 ЦПК України (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали суду) визначено, що головуючий відкриває судове засідання і оголошує, яка справа розглядатиметься, у призначений для розгляду справи час.

Аналізуючи вищевикладені норми міжнародного права та положення ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що підставою для залишення позовної заяви без розгляду у звязку з повторною неявкою позивача в судове засідання є наявність у сукупності таких обставин: належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи та його повторна, тобто двічі поспіль, неявка у судове засідання у призначений для розгляду справи час.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 15 вересня 2016 року відрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та призначено судовий розгляд на 28 жовтня 2016 року (а.с. 10).

28 жовтня 2016 року цивільна справа не розглядалася у звязку з неявкою сторін та відсутністю марок, розгляд справи відкладено на 26 грудня 2016 року (а.с. 14).

26 грудня 2016 року цивільна справа не розглядалася у звязку з клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 07 лютого 2017 року (а.с. 23).

07 лютого 2017 року цивільна справа не розглядалася у звязку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 22 березня 2017 року (а.с. 43).

22 березня 2017 року цивільна справа не розглядалася у звязку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 30 травня 2017 року (а.с. 46).

В матеріалах справи відсутні відомості, як щодо проведення судового засідання 30 травня 2017 року, та і щодо призначення іншої дати судового засідання.

10 липня 2017 року цивільна справа не розглядалася у звязку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 02 жовтня 2017 року (а.с. 55).

02 жовтня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним залишено без розгляду у звязку з повторною неявкою позивача у судове засідання (а.с. 57).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 76 ЦПК України (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали суду), судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, судом не було належним чином повідомлено позивача ОСОБА_2 про призначення судового засідання на 10 липня 2017 року, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про вручення йому судової повістки про призначення справи до розгляду.

При цьому, до поштового повідомлення про вручення позивачу ОСОБА_2 рекомендованого поштового відправлення, яке міститься на аркуші справи № 50 та має підтверджувати факт належного повідомлення позивача про призначення справи на 10 липня 2017 року, колегія суддів відноситься критично.

Так, 22 березня 2017 року розгляд справи було відкладено на 30 травня 2017 року (а.с. 46).

Рекомендоване поштове відправлення на імя позивача ОСОБА_2, яке міститься на аркуші справи № 50, було отримане адресатом 18 травня 2017 року (а.с. 50), що може свідчити про вручення позивачу судової повітки про призначення справи до розгляду як на 30 травня 2017 року, так і на 10 липня 2017 року, або ж на будь-яку іншу дату.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали цивільної справи не містять жодного судового повідомлення на імя позивача ОСОБА_2 про призначення справи до розгляду, а приєднані до справи рекомендовані повідомлення про вручення йому поштових відправлень не містять персоніфікованих даних щодо змісту судової кореспонденції, яка вручається адресату згідно такого повідомлення, тому суд апеляційної інстанції має погодитись із доводами апеляційної скарги про те, що позивача не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи та приходить до висновку, що суд не забезпечив належної організації судового розгляду справи та порушив право ОСОБА_2 на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, у звязку з чим ухвалу суду необхідно скасувати і направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 жовтня 2017 року скасувати та направити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу для подальшого розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: