Справа № 466/9656/16-ц
У Х В А Л А

судового засідання

20 лютого 2017року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Білінської Г.Б.

при секретарі Дмитришин Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою ТзОВ «Інвест+» на дії та рішення заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1,-

встановив:

17 листопада 2016року ТзОВ «Інвест+» звернулось до суду із скаргою на дії та рішення заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1

В обґрунтування скарги зазначила, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться на виконанні виконавчий лист у справі Ж 466/102128/15-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки на користь ОСОБА_2, а саме: нежитлові приміщення «Е(і-2) загальною площею 650,60кв.м., що знаходяться за адресою: м Львів, вул. Липинського,36.

Так, на підставі заяви ОСОБА_2 щодо виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Львова 26 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Вважають дії державного виконавця щодо відкрити виконавчого провадження та саму постанову виконавця про відкриття виконавчого провадження неправомірними, такими, що прямо суперечать положенням чинного законодавства, а зокрема ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні субєкт оскарження скаргу не визнала та заперечила проти задоволення скарги, покликаючи на мотиви викладені в скарзі, які долучені до матеріалів справи.

В судове засідання представник заявника не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутності, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться на виконанні виконавчий лист у справі Ж 466/102128/15-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки на користь ОСОБА_2, а саме: нежитлові приміщення «Е(і-2) загальною площею 650,60кв.м., що знаходяться за адресою: м Львів, вул. Липинського, 36.

На підставі заяви ОСОБА_2 щодо виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Львова 26 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Скаржник, в обґрунтування доводів скарги щодо непідвідомчості даного виконавчого провадження відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, посилається на вимоги статей 21, 26, 36 ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV. Разом з тим, 02 червня 2016 року Верховною Радою України прийнято ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, у відповідності до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, крім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим ОСОБА_3.

У відповідності до ч. 1 Прикінцевих та перехідних положень ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, цей ОСОБА_3 набирає чинності одночасно з набранням чинності ОСОБА_3 України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим ОСОБА_3.

У відповідності до ч. 1 ОСОБА_3 України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", цей ОСОБА_3 набирає чинності через три місяці з дня його опублікування. ОСОБА_3 України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" було опубліковано в газеті «Голос України» №122-123 від 05 липня 2016 року.

Отже, ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII набрав чинності 05 жовтня 2016 року, і в цей ж день втратив чинність ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, крім статті 4, однак норми цієї статті закону не стосуються правовідносин, які стали предметом оскарження у даній справі.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, у старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 не було жодних правових підстав керуватися вимогами статей 21, 26, 36 ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, як цього вимагає скаржник, оскільки станом на 26.10.2016 року, коли було винесено оскаржувану постанову, вказані статті закону втратили чинність.

При винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.10.2016 року, старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 діяла у повній відповідності до чинного законодавства України, а саме:

- ч. 1 ст. 24 ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, у відповідності до якої виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувану;

- п.4 Загальних положень Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої у новій редакції наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5, зареєстрованої Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за № 1302/29432, що набрала чинності 05 жовтня 2016 року, у відповідності до якого відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі, зокрема, рішення, за якими сума зобовязання становить від шести до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Скаржник зазначає у поданій ним скарзі, що згідно із даними Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських обєднань, юридичною та фактичною адресою ТОВ «Інвест+» є м. Луцьк, вул. Єршова, 11, офіс 408, і що саме цю адресу ТОВ «Інвест+» неодноразово повідомляло суд першої і апеляційної інстанції. Не дивлячись на це у виконавчому документі, на підставі якого було винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження, і у самій оскаржуваній постанові зазначена інша адреса ТОВ «Інвест+»: м. Луцьк, вул. Коперника, 25. Відсутність у виконавчому документі, на підставі якого відкрито виконавче провадження, вірних даних щодо місцезнаходження юридичної особи-боржника прямо повязана з дотриманням усіх прав боржника у виконавчому провадженні та може визначити подальшу долю такого виконавчого провадження, так як один з ключових обовязків державного виконавця - надіслання постанови про відкриття провадження та всіх подальших документів виконавчого провадження боржнику. На думку скаржника, відсутність дійсної адреси боржника мала стати окремою підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Такі твердження скаржника не відповідають вимогам чинного законодавства і матеріалам виконавчого провадження. Так, у відповідності до п.3 ч.1 ст. 4 ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII у виконавчому документі зазначається, зокрема, місцезнаходження боржника-юридичної особи. При цьому, закон не вимагає, щоб зазначене місцезнаходження відповідало інформації про юридичну особу, яка міститься у Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських обєднань. Скаржником не надано доказів, які б підтверджували, що ТОВ «Інвест+» неодноразово повідомляло суд першої і апеляційної інстанції, що його місцезнаходження це: м. Луцьк, вул. Єршова, 11, офіс 408. Отримавши судове рішення, на підставі якого було видано виконавчий документ, у якому місцезнаходження ТОВ «Інвест+» зазначено як: м. Луцьк, вул. Коперника, 25, ТОВ «Інвест+» не звернулося до суду, на підставі ст. 219 ЦПК України, з заявою про виправлення допущеної судом помилки у вказаному у рішенні місцезнаходженні ТОВ «Інвест+». Матеріали виконавчого провадження підтверджують, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження, яка була надіслана боржнику на адресу: м. Луцьк, вул. Коперника, 25, була отримана боржником. Отримавши оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження, де зазначено його місцезнаходження як: м. Луцьк, вул. Коперника, 25, ТОВ «Інвест+» не зверталося до суду, на підставі ч. 2 ст. 369 Цивільного процесуального кодексу, з заявою про виправлення допущеної державним виконавцем помилки у вказаному в постанові про відкриття виконавчого провадження місцезнаходженні боржника.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні скарги ТзОВ «Інвест+» на дії та рішення заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом пяти днів з дня проголошення ухвали суду апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_4