Справа № 463/6740/14 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/1871/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А.Шандри М.М.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5 ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю « Габен» та публічне акціонерне товариство агрофірма «Зоря ім.Плютинського» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість на загальну суму 2715180, 72 доларів США та 5890, 34 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_4 та представник ОСОБА_5 ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі апелянти зазначають, що не погоджується з рішенням суду, вважають що воно винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Вказують що позивач без їхньої згоди укладав договори, що призвело до зміни зобов`язань та збільшення обсягу відповідальності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Вважають що позивач не надав суду належних та допустимих доказів факту надсилання відповідачам вимог про сплату боргу за договором поруки та кредитних договорах.

Просять скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов висновку, що внаслідок неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню з поручителів.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що 21 березня 2007 року між ЗАТ АК промислово-інвестиційний банк (правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та ТОВ-фірма «Габен» було укладено генеральний кредитний договір № 301/05 про відкриття мультивалютної відновлювальної кредитної лінії у межах суми, яка не може перевищувати 1760000 доларів США, шляхом укладення окремих кредитних договорів про відкриття мультивалютних кредитних ліній терміном до одного року, які не можуть перевищувати ліміт генерального договору (т.1 а. с. 6-8 ).

11 березня 2009 року між цими ж сторонами укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 34/05-К, відповідно до умов якого банк зобовязався надати ТОВ-фірма «Габен» кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 11млн. грн. на придбання хімічних засобів захисту рослин, мінеральних добрив, насіння, хімічних реактивів, сільгосптехніки та на інші виробничі потреби (т.1 а. с. 19-22 ).

Сторонами неодноразово вносилися зміни у генеральний кредитний договір від 21 березня 2007 року та кредитний договір про відкриття кредитної лінії від 11 березня 2009 року, та останніми змінами від 30 листопада 2011 року (а. с. 16-17, 30-31 т. 1) та від 29 грудня 2011 року (а. с. 12-13, 18-19 т. 2) від 21 березня 2007 року, а саме: договором від 23 травня 2008 року № 2/81, договором від 15 квітня 2010року №4/6, договором від 29 липня 2010 року № 6/55, договором від 25 січня 2011 року № 7/5, та до кредитного договору про відкриття кредитної лінії від 11 березня 2009 року, а саме: договором від 15 квітня 2010 року № 3/7, договором від 29 липня 2010року № 5/54, договором від 25 січня 2011 року № 6/6 сторони досягли згоди про збільшення ліміту мультивалютної відновлювальної кредитної лінії до 2 500 000 доларів США, з терміном остаточного повернення не пізніше 29 лютого 2012 року.

Відповідно до умов цих договорів банк зобовязався видати кредитні кошти у сумі 2 500 000 доларів США у рамках кредитної лінії одним траншем на строк до 29 лютого 2012 року. При цьому сторонами визначено, що ліміт мультивалютної відновлювальної кредитної лінії з 29 грудня 2011 року встановлюється у сумі 1667000 доларів США, з 01 лютого 2012 року у сумі 834 тис. доларів США, а з 01 березня 2012 року у сумі 0,00 доларів США.

У забезпечення виконання позичальником зобовязань по кредитних договорах, між ПАТ «АКПІБ» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 8/05-П від 15 квітня 2010 року (а. с. 33 т. 1) . відповідальність за кредитними зобовязаннями основного боржника.

25 січня 2011 року між ПАТ «АКПІБ» та відповідачем ОСОБА_5 було укладено аналогічного змісту договір поруки № 8/34-П (а. с. 35-36 т. 1).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

30 листопада 2011 року між ПАТ «АКПІБ» та ТОВ «Габен» було укладено договір про внесення змін № 8/329 до Генерального кредитного договору про відкриття мультивалютної відновлювальної кредитної лінії від 21 березня 2007 року № 301/05 (а. с. 16-17, т. 1) та договір про внесення змін № 7/330 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії від 11березня 2009 року № 34/05-К (а. с. 30-31, т. 1), відповідно до умов яких внесено зміни та доповнення до пунктів 2.1, 2.2, 3.1, 3.2, 3.4, 3.9 Генерального кредитного договору та кредитного договору та викладено їх у новій редакції.

29 грудня 2011 року між тими є сторонами укладено договір про внесення змін № 9/335 до Генерального кредитного договору про відкриття мультивалютної відновлювальної кредитної лінії від 21 березня 2007 року №301/05 (а. с. 18-19, т. 2) та договір про внесення змін № 8/336 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії від 11 березня 2009 року № 34/05-К (а. с. 20-21, т. 2), відповідно до умов яких внесено зміни та доповнення до пунктів 2.1, 2.2, 3.1 Генерального кредитного договору та кредитного договору та викладено їх у новій редакції.

Позичальник ТОВ «Габен» свої зобовязання за кредитними договорами виконував неналежним чином, у звязку із чим станом на 01 жовтня 2012року утворилася заборгованість у розмірі 180 доларів США 72 центи та у розмірі 5890 грн 34 коп.

Окрім того матеріалами справи встановлено, що рішенням господарського суду Львівської області від 18.02.2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задоволено частково та стягнуто з Товариство з обмеженою відповідальністю « Габен» та публічного акціонерного товариства агрофірма «Зоря ім.Плютинського» заборгованість за заначеними кредитними договорами в сумі 2 622 440 , 01доларів США ( що еквівалентно 20953 295,68 грн.шляхом звернення стягнення на заставлене майно), яке набрало законної сили та в силу ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що порука поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не припинилася: зі змісту кредитного договору, договорів про внесення до нього змін не убачається збільшення обсягу відповідальності поручителя, оскільки дані зміни не впливали на сукупну вартість кредитного матеріалу, та дійшов висновку про те, що заборгованість, яка утворилася внаслідок неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, підлягає стягненню з поручителів.

Проте з такими висновком суду погодитися не можна.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до договору від 30 листопада 2011 року про внесення змін № 8/329 до Генерального кредитного договору про відкриття мультивалютної відновлювальної кредитної лінії (а. с. 16-17, т. 1) та відповідно до договору від 30 листопада 2011 року про внесення змін № 7/330 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії (а. с. 30-31, т. 1) п. 2.2 Генерального кредитного договору та кредитного договору викладено в новій редакції: «Дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту: в перший рік фінансування 29 лютого 2012 року; у другий рік фінансування 29 грудня 2012 року.

Тоді як на день укладення договору поруки від 15 квітня 2010 року №8/05-П п. 2.2 Генерального кредитного договору з урахуванням змін, внесених договором від 15 квітня 2010року №4/6 (а. с. 10, т. 1), та п. 2.2 кредитного договору з урахуванням змін, внесених договором від 15 квітня 2010 року № 3/7 (а. с. 23, т. 1), встановлював, що датою остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту є 16 лютого 2011 року, що суперечить ч. 1 ст. 559 ЦК України .

У п. 5.2 договору поруки № 8/34-П від 25 січня 2011 року зазначено, що всі зміни і доповнення до цього договору приймаються за взаємною згодою сторін і укладаються у простій письмовій формі (а. с. 35-36 т. 1).

Районний суд, задовольняючи позов, виходив з того, що зі змісту кредитного договору, договорів про внесення до нього змін не убачається збільшення обсягу відповідальності поручителя, оскільки дані зміни не впливали на сукупну вартість кредитного матеріалу.

Також п. 3.3 у договорі про внесення змін № 8/329 від 30 листопада 2011року передбачена сплата комісій у розмірі 3 тис. грн. та 1 тис. грн., чого не було у попередній редакції п.3.1 Генерального кредитного договору № 301/05 від 21 березня 2007 року (у редакції договору про внесення змін № 7/5 від 25 січня 2011 року).

У матеріалах справи договори про внесення відповідних змін до договорів поруки від 15 квітня 2010 року № 8/05-П та № 8/34-П від 25 січня 2011 року у звязку із вищевказаними змінами від 30 листопада 2011 року до Генерального кредитного договору та кредитного договору про відкриття кредитної лінії відсутні.

Однак умовами вищезазначених договорів поруки передбачено, що всі зміни і доповнення до цього договору приймаються за взаємною згодою сторін і укладаються у простій письмовій формі (а. с. 33-36 т.1).

Отже, суд залишив поза увагою те, що відбулася зміна основного зобовязання, збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Висновок суду про наявність підстав для задоволення позову в межах заявлених позовних вимог не узгоджуються з вимогами ч. 1 ст. 559 ЦК України та умовами договорів поруки від 15 квітня 2010 року № 8/05-П та 25 січня 2011року №8/34 П укладеними з ОСОБА_4Я та ОСОБА_5

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 відповідно до частини першої статті 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено;зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим, зазначену позицію Верховний Суд України висловив у своїй постанові № 6-160цс13 від 05 лютого 2013 року.

Окрім того постановляючи рішення районний суд не звернув уваги на вказівки зазначені в ухвалах ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року та13 травня 2015року (т.2 а.с. 175-177,222-224)

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд на вказані норми матеріального права та обставини справи уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про солідарне стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Таким чином суд у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не врахував норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановив обставин, які мають значення для правильного вирішення справи тому рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2016 року слід скасувати та ухвалити нове яким у позові Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю « Габен» та публічне акціонерне товариство агрофірма «Зоря ім.Плютинського» про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст..ст.309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5 ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2016 року задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове яким у позові Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю « Габен» та публічне акціонерне товариство агрофірма «Зоря ім.Плютинського» про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді