Справа № 585/4725/16-ц
Номер провадження 2/585/118/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря Ковган О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Ромнах справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту шлюбних відносин, визнання права спільної сумісної власності, поділ спільного сумісного майна та стягнення грошової компенсації вартості частки і за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності, поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом і просить: встановити факт, що вона і ОСОБА_3 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з серпня 2006 року до 07 вересня 2007 року; визнати за нею та відповідачем право спільної сумісної власності на автомобіль ВАЗ 21093, 1999 року випуску, № кузова НОМЕР_3, д/н НОМЕР_1; поділити майно, визнавши за нею та ОСОБА_3 право власності по 1/2 частці за кожним на автомобіль ВАЗ 21093, 1999 року випуску, № кузова НОМЕР_3, д/н НОМЕР_1; стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля ВАЗ 21093, 1999 року випуску, № кузова НОМЕР_3, д/н НОМЕР_1 в розмірі 29623 грн. 35 коп.; стягнути з відповідача на її користь борг за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї в розмірі 3577 грн. 97 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з серпня 2006 року до 07 вересня 2007 року вони з відповідачем проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу у її батьків за адресою АДРЕСА_1. За час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу 02.03.2007 року ними за 15159,60 грн. було придбано автомобіль ВАЗ 21093, 1999 року випуску, № кузова НОМЕР_3, угода купівлі-продажу якого на Українській товарній біржі "Контрактова" була за їхньою спільною згодою оформлена на відповідача, за ним же 08.06.2007 року зареєстровано автомобіль та видано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та державний номерний знак НОМЕР_1. Кошти на придбання автомобіля в сумі близько 9000 грн. були надані їй її батьком ОСОБА_5, з яких 7200 грн. були виручені від продажу за довіреністю належного йому автомобіля ВАЗ 21011, 1978 року випуску, д/н НОМЕР_5. Кошти на придбання автомобіля в сумі близько 5000 грн. були ними з відповідачем позичені та повернуті зі спільного бюджету під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та після реєстрації шлюбу 08.09.2007 року. Відповідач не бажає визнавати за нею право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль. Тому, оскільки він є неподільною річчю, то підлягає поділу між ними згідно Висновку №319/16 про оцінку транспортного засобу від 28.09.2016 року, згідно з яким вартість автомобіля становить 59246,70 грн.,відповідно вартість належної їй частки у вказаному майні становить 29623,35 грн. Крім цього вважає, що при поділі майна також повинні враховуватися борги подружжя. Тому згідно Виписки ПАТ КБ "Приватбанк" від 22.11.2016 року №PJNI-S0GJ-7DQM-L6D6 у неї є кредитний ліміт в розмірі 15000,00 грн., який вона використала в інтересах сім'ї. Заборгованість по кредиту на час припинення шлюбних стосунків становила 7155,94 грн., відповідно частка боргу відповідача за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї становить 3577,97 грн. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить: визнати за ним право спільної сумісної власності на рухоме майно, а саме: конвектор придбаний у 2010 року на 1200,00 грн.; кухню (меблі) - у 2010 році за 3000,00 грн.; газову плиту - у 2010 році за 3000,00 грн.; мікрохвильову піч - за 700,00 грн.; телевізор 42" - у 2013 році за 6000,00 грн.; телевізор "LG" 42" - у 2014 році за 1000,00 грн.; стіл кухонний - у 2010 році за 700,00 грн.; стільці 4 шт. - у 2010 році за 1000,00 грн.; м'який куток для кухні - у 2010 році за 1200,00 грн.; холодильник - 2013 році за 6000,00 грн.; комп'ютер - у 2012 році за 3000,00 грн.; пральну машину "MieLe" - у 2012 році за 4500,00 грн.; шафу-купе - у 2013 році за 5000,00 грн.; ортопедичний матрац - у 2013 році за 900,00 грн.; пилосос - у 2013 році за 600,00 грн.; кондиціонер - у 2010 році за 3000,00 грн.; три вікна метало пластикової конструкції 2400,00 грн.; радіатор стальний "Termogross" тип 22, 500х1600 - 1724,00 грн. (товарний чек №423031 ФОП ОСОБА_6 від 15.07.2014 року); радіатор стальний "Termogross" тип 22, 500х1200 - 836,00 грн. (товарний чек №415449 ФОП ОСОБА_6 від 13.05.2014 року); радіатор стальний "Termogross" тип 22, 500х2000 - 1249,00 грн. (товарний чек №408159 ФОП ОСОБА_6 від 01.03.2014 року); радіатор стальний "Termogross" тип 22, 271х2000 - 2374,00 грн. (товарний чек №РН271 ФОП ОСОБА_6 від 16.09.2014 року); стальні радіатори Делонгі - 3 шт. - 2770,00 грн. (видаткова накладна №816 ФОП ОСОБА_7 від 11.07.2012 року); на систему водопостачання загалом потрачено 6856,50 грн. (товарний чек ФОП ОСОБА_8 від 21.08.2014 року, товарний чек ФОП ОСОБА_8 від 25.08.2014 року) на дверну коробку та двері - 600,00 грн., а також просить визнати право спільної сумісної власності на грошові кошти в сумі 4300,00 грн.

В подальшому позивач за зустрічним позовом відмовився від позовних вимог в частині визнання права спільної сумісної власності на радіатор стальний "Termogross" тип 22, 500х1600 - 1724,00 грн., радіатор стальний "Termogross" тип 22, 500х1200 - 836,00 грн., радіатор стальний "Termogross" тип 22, 500х2000 - 1249,00 грн., радіатор стальний "Termogross" тип 22, 271х2000 - 2374,00 грн.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 посилається на те, що крім автомобіля ними з відповідачкою за зустрічним позовом також було придбане вищевказане майно. В період шлюбу вони постійно проживали з батьками ОСОБА_1 в АДРЕСА_1. З 2010 по 2016 рік за їхні спільні з ОСОБА_1 кошти в даному будинку було проведено капітальний ремонт, утеплено будинок, змінено старі вікна, систему опалення. На це було потрачено значні кошти зі спільного бюджету, а саме: на три вікна метало-пластикової конструкції - 2400,00 грн., три стальні радіатори «Делонгі» - 2770,00 грн., на систему водопостачання загалом витрачено 6856,50 грн., на дверну коробку та двері - 600,00 грн., ламінат - 3000,00 грн., утеплення будинку - 7000,00 грн., вимощення навкруги будинку -3300,00 грн. Крім цього, у 2016 році ним були продані ОСОБА_9 дорожні плити в кількості 6 шт., за які ОСОБА_20, отримала грошові кошти в сумі 4300,00 грн. Вважає, що частка його майна складає 1/2 частину всього майна, яке було набуте ними під час шлюбу, тому звернувся до суду із зустрічним позовом.

В судовому засіданні позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 первісний позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Зустрічний позов визнала частково, пояснила, що телевізор бувший у використанні за 1000 грн. купував відповідач. В іншій частині зустрічного позову просила відмовити, вважає вимоги відповідача незаконними та необґрунтованими. Дійсно з серпня 206 року вони проживали з відповідачем разом з її батьками в будинку в АДРЕСА_1, який належить її батькові ОСОБА_5 Протягом всього періоду їхнього проживання до реєстрації шлюбу та після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 постійних заробітків не мав, а отримані ними періодичні заробітки були незначними, гроші витрачалися на харчування. Їхні спільна з відповідачем дочка народилася 25.03.2009 року, у зв'язку з чим вони протягом всього подружнього життя проживали разом з її батьками, оскільки отримувані ними кошти не дозволяли винаймати житло. Її батьками проводився ремонт у належному їм будинку. Участь відповідача в ремонті обмежувалася допомогою в його проведенні. На прохання батьків за їхні кошти ОСОБА_3 придбавав необхідні будівельні матеріли. Може стверджувати з упевненістю, що кошти із їхнього спільного бюджету на ремонт в будинку її батьків та придбання будівельних матеріалів ними не виділялися. Зазначені в зустрічній позовні заяві меблі та побутова техніка були придбані її батьками для задоволення їхніх побутових потреб. Вони за згодою батьків лише користувалися вказаним майном.

Представник позивачки ОСОБА_2 підтримав пояснення позивачки. Зазначив, що система водопостачання, вікна і двері є складовими будинку і не можуть бути від'єднані.

Позивач за зустрічним позовом, а відповідач за первісним позовом, та представник його представник ОСОБА_4 зустрічний позов підтримали, просили його задовольнити. Первісний позов відповідач визнав частково, фактичних сум за придбання майна не заперечував, також визнав позов частині визнання спільною сумісною власністю автомобіля. Крім цього, під час спільного проживання ними з ОСОБА_1 було придбане і інше майно, але питання про його поділ позивачка не ставить. Таким чином просять визнати право спільної сумісної власності на побутову техніку, яка після розлучення залишилася у позивачки за місцем її проживання та її батьків, меблі та обладнання. Різниця у вартості майна, зазначена у чеках та позові обумовлена тим, що чеки залишились зберігатись за місцем знаходження майна, тому він може помилятись щодо вартості деяких речей та точної дати їх придбання. Що стосується поділу боргу за кредитною карткою, в задоволенні позову в цій частині просять відмовити, оскільки з наданої позивачем виписки по кредитній картці не вбачається, що кредитні кошти і картка була відкрита і взята на сімейні потреби. Також з наданої виписки не вбачається, що ці кошти витрачалися в інтересах сім'ї. Крім цього, з даної виписки вбачається, що станом на період проживання сторін вже існував борг, видно як поповнення так і витрати за цією карткою, визначити конкретно який саме виник борг за період з сімейного життя, неможливо.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позови підлягають частковому задоволенню.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 вересня 2007 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_6 (а.с.8).

З серпня 2006 року до 07 вересня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в будинку батьків позивачки за первісним позовом за адресою АДРЕСА_1, про що вони кожен зокрема ствердили в судовому засіданні.

Вказаний факт також підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11

В період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Таким чином, сторони в судовому засіданні не заперечували факту проживання однією сім'єю з серпня 2006 року по 07 вересня 2007 року, отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, згідно ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до угоди купівлі-продажу від 02 березня 2007 року ОСОБА_3 було придбано автомобіль ВАЗ 21093, 1999 року випуску, № кузова НОМЕР_3 (а.с. 6).

Відповідно до Висновку №319/16 про оцінку транспортного засобу від 28.09.2016 року, вартість автомобіля ВАЗ 21093, 1999 року випуску, № кузова НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1, становить 59246,70 грн. (а.с.10-13).

Вказаний автомобіль було зареєстровано на ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.7).

Отже, автомобіль було придбано сторонами період фактичних шлюбних відносин, про що вони не заперечували в судовому засіданні.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 посилається на ту обставину, що згідно Виписки ПАТ КБ "Приватбанк" від 22.11.2016 року №PJNI-S0GJ-7DQM-L6D6 заборгованість по кредиту на час припинення шлюбних стосунків становила 7155,94 грн., відповідно частка боргу відповідача за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї становить 3577,97 грн. (а.с. 21-25).

З банківської роздруківки вбачається, що кошти витрачались на продукти харчування, косметику, одяг, оплату платежів через термінал. Для кого придбавались ці речі та що за платежі оплачувались з роздруківки з'ясувати не можливо, позивач щодо цього пояснень та доказів не надала. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11, мати позивачки пояснила, що комунальні платежі оплачувала саме вона.

Отже виписку суд не може прийняти до уваги, оскільки з неї не вбачається, що придбані продукти, косметика, одяг і т.д. були придбані в інтересах сім'ї. При цьому картковий рахунок періодично поповнювався. До матеріалів не додано договору щодо умов нарахування і погашення відсотків за кредитом, тому неможливо порахувати дійсний борг.

Отже в цій частині позовних вимог слід відмовити, таким чином частково задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1.

Згідно ч.1 ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Незважаючи на той факт, що вищевказане нерухоме майно було зареєстровано лише на ім'я відповідача, це майно вважається спільним майном подружжя, проти чого не заперечує відповідач.

Суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на автомобіль ВАЗ 21093, 1999 року випуску, № кузова НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Зважаючи на те, що відповідно до ч.1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, будинок та земельна ділянка належать сторонам на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що восени 2016 року він купив у сторін плити, гроші за них в розмірі 4300 грн. віддавав ОСОБА_1 Про покупку плит він дізнався від ОСОБА_3 Він казав, що купив їх у ОСОБА_13, який також ствердив, що він їх привозив ОСОБА_3

Отже, дані грошові кошти суд вважає спільним майном подружжя і відхиляє пояснення позивача про те, що належні її батькам. Вказана обставина спростовується також тим, що вони були передані саме позивачці, а не її батькам. Факт передачі вказаних грошових коштів позивач не заперечувала.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що з 2006 року по 2016 рік її дочка і ОСОБА_3 проживали разом з ними в їхньому будинку. Харчувалася вся сім'я сторін за їх (ОСОБА_11) кошти, також і сплачували за комунальні послуги. На всі речі, які були придбані за цей період вона давала свої гроші, які заощаджувала з чоловіком. Так у 2008 році вони купили газовий конвектор, за який зять домовлявся зі своїм товаришем і привозив на своєму автомобілі, але вона давала за нього гроші дочці, а дочка віддала їх ОСОБА_3. При яких обставинах це відбулося пояснити не може. За кухонні меблі вона також давала гроші дочці, а дочка віддавала зятю і вони їздили замовляти меблі. За газову плиту вона особисто розраховувалася з чоловіком з магазину «Магеллан», який цю плиту привозив, останній видав їй чек. Мікрохвильову піч їй подарував син. Один телевізор привіз син з Києва, вона йому передала гроші. Інший б/у телевізор привіз ОСОБА_3 Телевізор «Самсунг», кухонний стіл і стільці були куплені за її кошти. М'який куточок для кухні робили під заказ, на нього вона давала кошти, а ОСОБА_3 і дочка їздили його замовляли, де не пам'ятає. Холодильний в магазині «Техномаркет» був придбаний за її кошти трохи більше 3 тисяч. Вона також давала гроші на дві пральні машини особисто зятю, який їздив їх купувати у Харків. Шафу-купе вони придбали у знайомих за півтори тисячі, домовлялась за неї дочка. Ортопедичний матрац купували дочка і зять разом. На пилосос вона також давала гроші,з ять привіз його із м. Харків. Кондиціонер зять та дочка замовляли по інтернету, але вона віддавала за нього гроші дочці, оскільки остання просила у неї гроші на ці речі. При передачі дочкою грошей зятю присутня не була. Вікна купували дочка і зять, але коштів у них не вистачало і вона добавляла свої, яку суму - не пам'ятає. Монтажні роботи проводив зять зі знайомими хлопцями, вона їм за роботу не платила, тільки готувала для них їжу. Гроші на три великих радіатори в розмірі 3000 грн. вона давала зятю особисто, а малі купили з тих коштів, які виручили від продажу старих батарей. Систему водопостачання міняли ще до того, як ОСОБА_3 став у них проживати. За утеплення будинку вона грошей не надала, вона готувала їм їжу. За всі двері і коробки також сплачувала вона. Гроші на батареї і пральні машини вона давала зятю особисто, а на все інше вона давала кошти дочці.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_3 є його колишнім зятем. Він разом з їх дочкою ОСОБА_1 проживали з ними в одній хаті. Ремонт робився за їхні з дружиною гроші, які вони назбирали. Зять у ремонті брав участь лише фізично. Старі радіатори зять здав на метал, гроші на нові давала жінка. Також вони купили холодильник, який привозив з магазину зять на своїй машині, два телевізори, конвектор, кухонні меблі. Хто купляв газову плиту, мікрохвильову піч, комп'ютер, матрац, шафу-купе, кондиціонер кухонний стіл і чотири стільця - не пам'ятає. М'який куточок для кухні купляла дочка із зятем. Холодильник купляла жінка, а привозив зять з товаришем. Пральні машини купувала жінка, одна з них стоїть у них, а іншу зять забрав до матері. Грошима їм допомагав син. Капітальний ремонт будинку почав робити зять і не закінчив. Зробив утеплення пінопластом. Під час ремонту були замінені три радіатори, кошти на них давала жінка, яка працює бухгалтером, але розміру її заробітної плати він не знає. Купили ламінат, найняли робочого, він поклав. Будинок утеплював зять. Металеві труби опалення вирізали і зять поставив поліпропілен. Також поставив у спальні одне пластикове вікно, а три забрав додому. Загалом він привозив чотири вікна.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що основну частину майна сторони придбали разом, також робили ремонт. Він особисто займався ремонтними роботами у будинку батьків позивачки, де на той час жили сторони. Тому дома у них бував часто. ОСОБА_3 сам робив ремонт на кухні і все закупляв для ремонту, в тому числі конвектор. Також ОСОБА_3 купував меблі на кухню, мармурову столешницю і холодильник точно, його придбали 7-8 років тому, відразу після закінчення ремонту на кухні. Перший ремонт літньої кухні 7-8 років тому фінансувала теща, а роботу він виконував сам, телевізор «LG» ОСОБА_3 привіз з Києва, мікрохвильову піч замовляв ОСОБА_3 по інтернету. Хто купляв стіл і стільці, м'який куточок, комп'ютер, шафу-купе, матрац він не знає. Пилосос ОСОБА_3 замовляв собі і другу. Кондиціонер вони їздили замовляли увдвох китайського виробництва приблизно за 3000 грн. Коли ОСОБА_3 робив ремонт у будинку, то міняв опалення, радіатори йому привозили з «Маяка» 2 чи 3 штуки метрових і маленький у прихожу, десь 5-6 років тому. Вхідні двері також міняв ОСОБА_3, і вікно у спальню. Його ОСОБА_3 купував з будівництва по скидках, де купував інші, не пам'ятає. Ремонті покупки були зроблені протягом декількох років. Компютер ОСОБА_3 купував для сім'ї. йому відомо, що відповідач 5-7 років назад їздив на заробітки і мав середньомісячний заробіток 5-7 тис., знав це з його сліб, бо вони товаришували.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він є кумом відповідача ОСОБА_3 і часто бував у сторін вдома, де вони проживали з батьками позивачки. Підтвердив, що він продав ОСОБА_3 телевізор б/в «LG» 42 дюйми за 1000 грн. Хто купляв стіл, другий телевізор, стільці, м'який куточок, комп'ютер, пральні машини, матрац, шафу, пилосос, кондиціонер і вікна йому невідомо. ОСОБА_3 придбав у нього радіатори стальні у кількості 7 штук.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що він давно товаришує з ОСОБА_3, часто бував у нього. Також він допомагав йому робити ремонт, замінювали систему водопостачання для опалення, монтували гіпсокартон в одній із кімнат. Коштів за ремонт йому не платили. Хто купляв радіатори йому невідомо.

Оцінивши всі докази у справі, суд приходить до висновку, що зустрічний позов підлягає частковому задоволенню наступним чином.

Відповідно до наданих суду товарних чеків та накладних, в період спільного проживання сторін було також придбано: два стальні радіатори «Делонгі» на загальну суму 2770,00 грн., (а.с.76), холодильник «Whirlpool» за 3750,00 грн., матрац за 1197,00 грн. (а.с.82), пральну машину «Miele L 877» за 2700 грн., кухонний уголок «Пальма» за 1015 грн. (а.с.83), телевізор на суму 5532,20 грн. (а.с. 100), пральну машину за 2500,00 грн. (а.с. 102),

При цьому копії квитанцій на матрац, холодильник, пральну машину, кухонний куточок «Пальма» та телевізор надала позивач і пояснила, що вони зберігаються у мами, хоча всі учасники визнали, що матрац сторони купували разом. Крім того, наявність квитанцій у матері позивачки не є беззаперечним доказом того, що майно купувалось не подружжям ОСОБА_3, оскільки спростовується поясненнями свідків. Так ОСОБА_5 батько позивачки пояснив, що м'який куточок купували дочка і зять. Пояснення свідка ОСОБА_11 про те, що вона працювала бухгалтером, тому зберігає всі чеки, висновків суду не спростовують, оскільки зазвичай зберіганнями чеків та квитанцій у сім'ях займаються жінки, титм більше, що ОСОБА_18 працює бухгалтером.

До пояснень свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_5 щодо придбання ОСОБА_11 іншого названого нею в поясненнях майна, суд ставиться критично, оскільки вони нічим об'єктивно не підтверджуються, названі свідки є заінтересованими, їх пояснення спростовуються поясненнями інших свідків, квитанцій на придбання кухні, мікрохвильової печі, шафи-купе, пилососа, кондиціонера, дверні коробки та пластикові вікна суду не надано. Крім того, ні ОСОБА_11 ні ОСОБА_5 не пояснили про свої доходи за час придбання вказаного майна. Позивачкою ОСОБА_1 не надано доказів, що її батьки мали великий , на той час дохід, який дозволяв би придбати їм за короткий проміжок часу майна на значну суму та провести при цьому капітальний ремонт будинку. Також не знайшло підтвердження і пояснення свідка ОСОБА_11 про те, що майже на всі речі вона давала кошти дочці, а та передавала зятю, хоча визнала, що майже усі речі привозив зять, оскільки у нього була машина. Чому сама не їздила із зятем купувати речі не пояснила, що дочка передавала гроші зятю особисто не бачила, але впевнена. Суд не може прийняти такі пояснення до уваги, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях.

Також не можна покласти в основу рішення пояснення свідка ОСОБА_5 про те, що жінка давала зятю гроші на всі куплені речі, оскільки цей свідок не зміг пояснити яку суму, коли, на яку річ і за яких обставин це відбувалось.

Щодо придбання сторонами під час шлюбу комп'ютеру та телевізора б/в сторони визнали та підтвердила свідок ОСОБА_11

Квитанцією, наданою ОСОБА_19 підтверджується придбання матеріалів для системи водопостачання на загальну суму 6856,50 грн. (а.с. 74,75). Цей факт підтвердив також свідок ОСОБА_17

З пояснень свідків та письмових доказів встановлено, що сторонами під час спільного проживання придбано наступне майно: конвектор - за 1200 грн., кухонні меблі - 3000 грн., мікрохвильова піч - 700 грн., 2 телевізори «LG» вартістю 1000 грн. та 5.532 грн., м'який куточок «Пальма» - 1015 грн., холодильник 3750 грн., комп'ютер 3000 грн., пральна машина «Miele L 877» - 2700 грн., шафа-купе - 5000 грн., матрац ортопедичний 1197 грн., пилосос - 600 грн., кондиціонер - 3000 грн., радіатори 3 радіатори «Делонги» на суму 2770 грн., 3 металопластикових вікна - 2400 грн., система водопостачання - 6856,50 грн., дверна коробка і двері - 600 грн.

Суд погоджується з вартістю майна, зазначеного у зустрічному позові, яка не підтверджена квитанціями, оскільки воно може мати таку ціну, вартість майна під час допиту сторонами не заперечувалась, поясненнями свідків не спростована.

Отже, за ОСОБА_3 слід визнати право спільної сумісної власності на перелічене майно.

Квитанції на кабелі, виключателі, гіпсокартон,сантехніку, ванну та ін. (а.с. 101, 102-112) за травень та липень 2006 року висновків суду не спростовують, оскільки сторони визнали і свідки ОСОБА_11 підтвердили, що ремонт тривав декілька років. Крім того вбачається, що купувались будівельні товари для ремонту ванної кімнати, у ремонті якої ОСОБА_3 участі не приймав, про що пояснив у судому засіданні.

Щодо квитанції на пральну машину від 18.05.2006 року (а.с. 102), то вона є неналежним доказом, оскільки предметом зустрічного позову є лише одна пральна машина «Miele L 877», тому суд не приймає цей доказ до уваги.

На підставі вимог ст.. 71 СК України, суд вважає за доцільне поділити майно наступним чином:

визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на автомобіль ВАЗ 21093, 1999 року випуску, № кузова НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1, оскільки проти цього не заперечує і ОСОБА_1

Ураховуючи, що за ОСОБА_3 залишається неподільна річ - автомобіль, а інші речі за якими визнана спільна сумісна власність: конвектор, кухонні меблі, мікрохвильову піч, 2 телевізори «LG» 42, м'який куточок для кухні, холодильник, комп'ютер, пральну машину «MieLe", шафу-купе, ортопедичний матрац, пилосос, кондиціонер, три вікна метало-пластикової конструкції, стальні радіатори «Делонгі» - 3 шт., систему водопостачання, дверну коробку та двері, грошові кошти у сумі 4300 грн. знаходяться в користуванні ОСОБА_1, то за нею слід визнати право особистої приватної власності на перелічене майно на загальну суму 48620 грн. 50 коп..

В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовити.

Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10594 грн. 20 коп. різницю вартості майна.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покласти на сторони у понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 68 - 71 СК України, ст.ст.10, 60, 212, 256 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з серпня 2006 року до 7 вересня 2007 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на автомобіль ВАЗ 21093, 1999 року випуску, № кузова НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10594 (десять тисяч п'ятсот дев'яносто чотири) грн. 20 коп. різниці вартості майна.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Виділити та визнати право приватної власності за ОСОБА_3 на автомобіль ВАЗ 21093, 1999 року випуску, № кузова НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1.

Виділити та визнати право приватної власності за ОСОБА_1 на майно: конвектор, кухонні меблі, мікрохвильову піч, 2 телевізори «LG» 42, м'який куточок для кухні, холодильник, комп'ютер, пральну машину «MieLe", шафу-купе, ортопедичний матрац, пилосос, кондиціонер, три вікна метало-пластикової конструкції, стальні радіатори «Делонгі» - 3 шт., систему водопостачання, дверну коробку та двері, грошові кошти у сумі 4300 грн.

У решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання 16 травня 2017 року повного рішення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні при проголошенні резолютивної частин рішення - з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис…

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова