08.09.2017 Єдиний унікальний номер 205/3900/17
Провадження №2/205/2145/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2017 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Шавули В.С.
за участю секретаря Романової А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -
21 червня 2017 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даною позовною заявою (а.с.1-4).
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме завданні тілесних ушкоджень ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 19.0.2017 року.
У звязку з чим, потерпілому ОСОБА_2 було видано листки непрацездатності серії АДБ №662071 та №562156, також йому було виплачено допомогу по тимчасовій непрацездатності підприємством на якому він працює протягом перших пяти днів. Сума ж виплаченої допомоги за рахунок Фонду склала 5 448,08 грн.
Враховуючи викладене, посилаючись на положення ст. 1166 ЦК України, позивач просить суд стягнути із відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 5 448,08 грн.
В ході розгляду справи в порядку ст.37 ЦПК України, замінено позивача Дніпропетровську обласне відділенні Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на правонаступника - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.
Позивач в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_3, в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду представник надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилав. Крім того, до суду повернулися конверти з відправленням, що направлялись відповідачу із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання».
У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
В ході судового розгляду справи встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с.5).
Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 19.01.2017 року о 21-00 год., керуючи транспортним засобом «ВАЗ», д/н Е6081 ДП, рухався в районі буд. №12 по пр.. Героїв в м. Дніпрі, де виїхавши на нерегульований пішохідний перехід, скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які переходили проїзну частину. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.10.1. ПДР України, спричинивши матеріальний збиток та механічні ушкодження зазначеному транспортному засобу, а також завдав тілесних ушкоджень пішоходам ОСОБА_2 та ОСОБА_4
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на підставі виданих листків непрацездатності серії АДБ №662071 та №562156, виданих за період з20.01.2017 року по 03.02.2017 року та з 04.02.2017 року по 11.02.2017 року застрахованій особі ОСОБА_2 нарахована та виплачена допомога за рахунок коштів Фонду СС з ТВП на загальну суму 5 448,08 грн. (а.с.6,7,8).
З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», згідно з яким Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року № 2240-ІІІ визнано таким, що втратив чинність, а Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» викладено в редакції Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» № 1105.
Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень, реорганізацією шляхом злиття Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності утворено Фонд соціального страхування України. До завершення заходів, повязаних з утворенням Фонду соціального страхування України та його робочих органів, виконання функцій та завдань, передбачених Законом № 1105, забезпечують в межах компетенції відповідні виконавчі дирекції та їх робочі органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.
У відповідності до п.1. ч.1 ст.20 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності надається такий вид матеріального забезпечення та соціальних послуг як допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).
Згідно до п.1 ч.1 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві.
За змістом ч.2 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» слідує, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.
Оплата перших пяти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, у відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку тому підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача грошові кошти в сумі 5 448,08 гривень.
Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, його вимоги задоволені, з відповідачки належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 316, 318, 326, 1166, 1212, 1215 ЦК України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 197, 209, 212, 213-215, 218, 222 ЦПК України, суд, ?
Позовні вимоги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв.№709, на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. (шістсот сорок грн.. 00 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.С. Шавула