Справа № 477/580/17
Провадження № 2/477/540/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Козаченка Р.В., . із секретарем судових засідань ОСОБА_1,

за участю: позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

відповідачів - не з'явилися,

представників третіх осіб не з'явилися,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Вітовська районна державна адміністрація Миколаївської області, Первомайська селищна рада Вітовського району Миколаївської області, Первомайська загальноосвітня школа Вітовського району Миколаївської області, про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, померлої 16 листопада 2013 року, право власності на земельну частку (пай), розміром 6,26 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Первомайської селищної ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті ОСОБА_6 залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку через пропуск строку для прийняття спадщини та відсутність належним чином оформленого правовстановлюючого документу на спадкову нерухомість.

Посилаючись на те, що строк на прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки не знав про наявність у спадкодавиці права на земельну частку, а наданими доказами підтверджувалося, що ОСОБА_6 була включена до списків осіб, які мали право на отримання землі у власність, тому це право входило до спадщини і він як спадкоємець має право на неї в порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 до судового засідання не з'явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні на початку судового розгляду справи, будучи присутнім у судовому засіданні, не заперечував проти задоволення позову.

Інші учасники розгляду до судового засідання не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, із них тільки представником Вітовської районною державні адміністрації було подано письмове заперечення проти заявленого позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

16 жовтня 2013 року померла громадянка ОСОБА_6 і після її смерті відкрилася спадщина.

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

На час відкриття спадщини (час смерті) ОСОБА_6 позивач, який є її сином, з нею не проживав.

Відповідно до зазначених норм закону він повинен був звернутися до нотаріуса чи нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із відповідно заявою про її прийняття, однак не вчинив цього.

На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суд України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позивачем було заявлено, що строк на прийняття спадщини він пропустив через незнання про наявність спадкового майна (майнових прав) на земельну частку (пай).

В той же час, на думку суду це не є поважною причиною для пропуску строку для прийняття спадщини. Це не було непереборною причиною для звернення до нотаріуса. Виходячи з налізу положень статей книги шостої ЦК України наявність факту прийняття спадщини дозволяє в подальшому здійснювати дії по відшукуванню спадкового майна та по його оформленню, а не навпаки.

При цьому позивач та його представник вказували, що на час смерті спадкодавиці з нею ніхто не проживав, а довідка Первомайської селищної ради Вітовського району, згідно з якою на час її смерті з нею проживала її дочка ОСОБА_4, є помилковою, оскільки остання мешкала у сусідній кімнаті того гуртожитку.

В той же час, суд не може прийняти такі посилання як обґрунтовані, оскільки при повторному запиті до сільської ради про коло осіб, які мешкали зі спадкодавицею на час її смерті, який був здійснений з наявність розбіжностей цієї інформації в різних довідках сільської ради, Первомайською селищною радою Вітовського району Миколаївської області була надана довідка від 18 жовтня 2017 року, відповідно до якої на час смерті з нею дійсно, проживала дочка ОСОБА_4

З врахуванням того, що позивач не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 і суд не знаходить підстав для поновлення йому строку на її прийняття, суд вимушений відмовити і в іншій частині позовних вимог щодо прав на спадщину, оскільки такі права та можливість вимагати передачу та оформлення спадкового майна виникає у спадкоємців, які прийняли спадщину.

Також суд зобов'язаний відмітити, що пред'явлення позовних вимог до відповідача ОСОБА_5 є безпідставним з тих причин, що він спадщину не прийняв і на спадкове майно не може претендувати.

Також пред'явлення вимог про визнання права власності на земельну частку (пай) тільки до зазначених заявлених відповідачів є неповим, оскільки такі землі, на які не були належним чином оформлені документи, навіть сертифікат про право на частку (пай) перебувають у віданні уповноваженого державного органу, як наприклад районної державної адміністрації чи обласного управління держгеокадастру. Тому ці вимоги, з врахуванням диспозитивності судового процесу, задоволенню не підлягають і через їх пред'явлення не до належного відповідача.

У разі відмови в задоволенні позову відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати з відповідача не стягуються.

З врахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 130, 209, 212-216 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, померлої 16 жовтня 2013 року, та визнання права власності на земельну частку (пай) розміром 6,26 умовних кадастрових гектарів, в порядку спадкування за законом, після її смерті відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко