У х в а л а

29 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяви ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Відділу освіти Знам'янської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області рішенням від 31 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Апеляційний суд Кіровоградської області 15 червня 2016 року скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив частково, ухвалив: визнати незаконним та скасувати наказ начальника відділу освіти Знам'янської РДА від 14 вересня 2015 року про звільнення ОСОБА_4 з 15 вересня 2015 року з посади директора Трепівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Знам'янської районної ради Кіровоградської області за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов'язків; поновити ОСОБА_4 на посаді директора вказаної школи з 15 вересня 2015 року; стягнути з відділу освіти Знам'янської РДА на користь ОСОБА_4 49 тис. 593 грн 15 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (обчисленого без вирахування податків та інших обов'язкових платежів), 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та 303 грн 5 коп. сплаченого нею судового збору за подачу апеляційної скарги, а також 551 грн 20 коп. судових витрат в дохід держави.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 15 лютого 2017 року касаційну скаргу відділу освіти Знам'янської РДА задовольнила, рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 червня 2016 року скасувала, рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 березня 2016 року залишила в силі.

11 вересня 2017 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявами про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року з передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 147 - 149 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України); неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права, а саме 212 - 214 ЦПК України.

Обґрунтовуючи підстави перегляду вказаного судового рішення, передбачені пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня, 9 і 30 вересня 2015 року, 12 жовтня і 2 листопада 2016 року, 12 липня 2017 року, в яких, на її думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано зазначені норми матеріального і процесуального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження в частині перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є, зокрема, неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 15 лютого 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, суд касаційної інстанції, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про відсутність правових підстав для поновлення ОСОБА_4 на роботі, оскільки її звільнення за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором, проведено з дотриманням пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявницею для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалах від 22 квітня, 9 і 30 вересня 2015 року, 12 жовтня 2016 року суд касаційної інстанції, направивши справи на новий судовий розгляд, вказав на порушення судами норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справ;

- в ухвалі від 2 листопада 2016 року суд касаційної інстанції, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про наявність правових підстав для визнання незаконним та скасування наказу в частині оголошення догани позивачці з огляду на те, що оспорюваний наказ не є конкретним, у ньому відсутнє належне мотивування, він не ґрунтується ні на актах, ні на доповідних щодо наявності дисциплінарного проступку позивачки;

- в ухвалі від 12 липня 2017 року суд касаційної інстанції, залишивши без змін судові рішення в частині задоволення позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди, погодився з їх висновками про незаконність звільнення позивача на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України з огляду на відсутність в його діях ознак систематичного невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Таким чином, висновки суду касаційної інстанції, викладені в наведених судових рішеннях та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах, що позбавляє Верховний Суд України можливості установити неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Крім зазначеного, у поданих заявах ОСОБА_4 порушує також питання про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції з підстави неоднакового застосування касаційним судом норм процесуального права, зокрема статей 212 - 214 ЦПК України щодо оцінки доказів, законності і обґрунтованості рішення суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції, не відноситься до судових рішень, перегляд яких передбачено пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, оскільки ця ухвала не перешкоджає провадженню у справі, а тому подана заява в частині її перегляду із зазначеної підстави підлягає поверненню заявниці.

Керуючись частиною третьою статті 354, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Відділу освіти Знам'янської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Подану заяву ОСОБА_4 в частині перегляду Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути ОСОБА_4.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

В.М. Сімоненко