29 вересня 2017 року , м.Сватове
Сватівський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Осіпенко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Гапич К.В..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Позивач ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в обґрунтування якого зазначила, що з 13.09.2000 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований відділом державної реєстрації шлюбів та народжень реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 551. Позивач в своїй заяві зазначила те, що вже більше ніж півтора року вона з відповідачем проживають окремо, фактично вони вже не є родиною і офіційна реєстрація цих відносин має бути припинена. Від шлюбу мають двох дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. На даний момент ведення спільного господарства та сумісного проживання припинено. Спору щодо місця проживання дітей та майнового спору між ними немає. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем.
Позивач в судове засідання не з'явилася, надала клопотання, в якому просила справу розглянути за її відсутності та надала згоду на заочний розгляд справи (а.с. 34).
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» та на офіційному Веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області, причину неявки суду не повідомив (а.с. 35).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 від 16.04.2014 р., між позивачем та відповідачем відділом державної реєстрації шлюбів та народжень реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, 13 вересня 2000 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 551 (а.с. 5).
Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25 березня 2005 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (а.с.9), та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 25 березня 2005 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (а.с.8).
Як вбачається із позовної заяви, позивач вже більше ніж півтора року спільно не проживає з відповідачем а проживають окремо, фактично вони вже не є родиною і офіційна реєстрація цих відносин має бути припинена. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. На даний момент ведення спільного господарства та сумісного проживання припинено. Спору щодо місця проживання дітей та майнового спору між ними немає. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам..
Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України.
Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.
У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Клопотань про зміну прізвища до суду не надходило.
У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 223, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 24,56, 105, 110, 112,115 Сімейного Кодексу України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 13 вересня 2000 року, відділом державної реєстрації шлюбів та народжень реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 551.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя: Л.М.Осіпенко