Справа №478/530/17 пров. №2/478/264/2017
З а о ч н е р і ш е н н я
І м е н е м У к р а ї н и
15 травня 2017 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
Головуючого судді - Томашевського О.О.,
при секретарі - Григоренко Н.О.,
позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачем та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає разом з матірю (відповідачкою). З грудня місяця 2016 року відповідачка проживає окремо, ухиляється від покладеного на неї обовязку утримувати своїх дітей, це виявилося у відсутності будь-якого матеріального (грошового) забезпечення дітей, а також в тому, що відповідачка жодним чином не приймає участі у вихованні дітей.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.
Позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів керуючись ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм міжнародних актів та СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 15.03.2003 року, що зареєстрований Відділом РАГС Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 04.
Від шлюбу мають дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 які проживають разом з батьком (позивачем) та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 який проживає разом з матірю (відповідачем).
Згідно довідки Казанківської селищної ради від 07.04.2017 року № 1788/03-15/9 на утриманні у позивача перебувають діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4, окремо проживають ОСОБА_2 (відповідач) з сином ОСОБА_5
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Позивач стверджує, що відповідач ухиляється від вказаного обов'язку, матеріальної допомоги позивачу на утримання неповнолітніх дітей не надає. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.
Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.
З огляду на викладене, врахувавши відповідно до ч.1 ст.182 СК України стан здоров'я і матеріальне становище дітей та відповідача, наявність у відповідача на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та той факт, що вона не працює, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд враховує, що згідно з ч. 2, 3 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обовязковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 належить стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн. 00 коп.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі ? частини її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.04.2017 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2судовий збір на користь держави в сумі 640 грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_6