Справа №478/1041/17
Пров. №2/478/346/2017
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2017 року. Казанківський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Томашевського О.О.,

при секретарі - Фалій В.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника

позивача - ОСОБА_2,

представника

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області, треті особи: Відділ у Казанківському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Приватне підприємство «Укрприватзем» про визнання недійсним, скасування розпорядження Казанківської районної державної адміністрації про передачу земельної ділянки у власність та скасування рішення про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_4 та Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області, треті особи: Відділ у Казанківському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Приватне підприємство «Укрприватзем», де просив:

- визнати недійсним та скасувати розпорядження Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області № 780-р від 30.09.2012 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Казанківської селищної ради»;

- визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.05.2013 року, з індексним номером 2480093, про реєстрацію власності земельної ділянки ОСОБА_4 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він 19 червня 2000 року прийняв в дар земельну частку (пай) по колишньому КСП «ім. Петровського» від ОСОБА_5, яка на схемі поділу земель колективної власності була позначена № 45.

З моменту отримання в дар вказаної земельної ділянки він постійно та безперервно обробляв її, а 11 вересня 2008 року він отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ № 918813, який було видано на підставі розпорядження Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області № 23-р від 24.01.2008 року. Вказана земельна ділянка є ділянкою сільськогогосподарського призначення, загальною площею 6,21 га ріллі, з кадастровим номером :29:000:0047.

Навесні 2017 року, позивач дізнався, що його земельна ділянка була оброблена та засіяна ОСОБА_4, який пояснив, що набув її на праві власності про що, зареєстрував відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За таких обставин, позивач вказує, що земельна ділянка, яка належить йому на праві приватної власності згідно Державного акту, площею 6,21 га була надана відповідачеві 1 - ОСОБА_4, який здійснив її державну реєстрацію та отримав свідоцтво на право власності на вказану земельну ділянку від 22 травня 2013 року.

Таким чином, Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ № 918813 виданий позивачу 11 вересня 2008 року та свідоцтво на право власності на нерухоме майно видане відповідачу 1, фактично є правовстановлюючими документами, на одну й ту саму земельну ділянку.

Заслухавши думку позивача та його представника, які позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, заслухавши думку представника відповідача, яка проти позову заперечувала та просила в задоволенні позову відмовити, допитавши свідків, заслухавши розяснення Державного кадастрового реєстратора ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як було встановлено судом, позивач є власником земельної ділянки площею 6,21 га, розташованої в межах території Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області, що підтверджується Державним актом на право на земельну ділянку, серії ЯЕ № 918813 виданого 11 вересня 2008 року.

Згідно з планом меж земельної ділянки (зворотній бік Державного акту на право на земельну ділянку, серії ЯЕ № 918813 виданого 11 вересня 2008 року), позивачем було отримано у власність земельну ділянку, площею 6,21 га за кадастровим номером :29:000:0047, номер земельної ділянки 45.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 22.10.2009 року у справі № 2-252/2009 р. за відповідачем 1 - ОСОБА_4 було визнано право на земельну частку (пай), що становить 6,94 умовних кадастрових гектарів набутого під час роздержавлення і приватизації земель КСП "ім. Петровського" Казанківського району Миколаївської області у 1995 році.

Розпорядженням Казанківської районної державної адміністрації (відповідач - 2) від 30.09.2012 року № 780-р відповідачу 1 - ОСОБА_4 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Казанківської селищної ради та передано у власність земельну ділянку, загальною площею 6,2054 га ріллі.

9 квітня 2013 року, Відділом Держземагенства у Казанківському районі було проведено державну реєстрацію земельної ділянки, площею 6,2054 га, за відповідачем 1 - ОСОБА_4 за кадастровим номером земельної ділянки :29:000:0106.

22 травня 2013 року, відповідач 1 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серії та номеру 3770262.

Суд вважає доведеним той факт, що позивач з 2008 року є власником земельної ділянки площею 6,21 га, на яку в результаті проведеної державної реєстрації також набув право власності й відповідач 1 - ОСОБА_4

При цьому, суд відхиляє посилання представника відповідача на ту обставину, що позивачем не доведено того факту, що його земельна ділянка є тією ж земельною ділянкою, яку отримав й відповідач 1.

Так, згідно з дослідженим в судовому засіданні Державним актом про право власності на земельну ділянку виданого позивачу та дослідженими в судовому засіданні схемою поділу земельних ділянок колективної власності, викопіювання земель колективної власності по КСП «ім. Петровського», а також кадастровим планом земельної ділянки виданої відповідачу - 1 (кадастровий номер :29:000:0106) та технічною документацією складеною ПП «Укрприватзем» щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_4, судом встановлено абсолютну ідентичність географічних даних земельної ділянки отриманої у власність позивачем у 2008 році та отриманої у власність та зареєстрованої в державному реєстрі речових прав за відповідачем 1 у 2013 році.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків громадяни ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що протягом 2009 2016 років допомагали обробляти позивачу його земельну ділянку, яка йому належала на праві власності згідно Державного акту, який вони бачили особисто.

Згідно з наданими розясненнями державного кадастрового реєстратора Відділу у Казанківському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_6, випадки подвійної реєстрації однієї й тієї ж земельної ділянки за різними власниками можливі, та повязані із не проведенням державної реєстрації Державних актів про право власності на земельну ділянку виданих до 01.01.2013 року, тобто моменту, з якого набув чинності Закон України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено в ст. 41 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 5 статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, у тому числі, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 21, 393 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про той факт, що подвійна реєстрація права власності за різними власниками є недопустимою та такою, що порушує право першого власника володіти та користуватися своїм майном. У випадку видання органом місцевого самоврядування акту індивідуальної дії, який, зокрема, порушує цивільні права або інтереси, такий акт скасовується судом.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача до відповідачів підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів у рівних частинах, тобто по 640,00 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.10, 11, 15, 57, 60, 88, 209, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області, треті особи: Відділ у Казанківському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Приватне підприємство «Укрприватзем» про визнання недійсним, скасування розпорядження Казанківської районної державної адміністрації про передачу земельної ділянки у власність та скасування рішення про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, - задовольнити повністю.

Визнати недійсним та скасувати розпорядження Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області № 780-р від 30.09.2012 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Казанківської селищної ради»;

Визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.05.2013 року, з індексним номером 2480093, про реєстрацію власності земельної ділянки ОСОБА_4 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Стягнути з Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_9