Справа №469/1495/16-ц 18.05.2017 18.05.2017 18.05.2017
Провадження №22-ц/784/1019/17
Справа № 469/1495/16-ц
Провадження № 22 ц- 784/1019/17 Головуючий першої інстанції суддя : Тавлуй В.В.
Категорія 7 Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого: Царюк Л.М.

суддів Козаченко В.І., Прокопчук Л.М.,

із секретарем Тищенком Л.С.,

з участю прокурора - Цвікілевич Н.В.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 7 березня 2017 року за позовом першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави ( далі - Прокурор) в особі Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області (далі - Березанська РДА) до Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївсьої області (далі Коблівська сільрада) та ОСОБА_3, треті особи Державне підприємство «Очаківське лісомисливське господарство» (далі- ДП «Очаківське ЛМГ») та ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішень Коблівської сільради, визнання недійсним державного акту на право власності на землю, витребування земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

1 грудня 2016 року Прокурор звернувся з позовом в інтересах держави до Коблівської сільради та ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень Коблівської сільради № 10 від 26 грудня 2012 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,595 га для ведення особистого селянського господарства в с. Коблево, у межах території Коблівської сільської ради та № 25 від 25 квітня 2014 року в частині зміни цільового призначення цієї ж земельної ділянки на будівництво та обслуговування обєктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування.

Як наслідок прокурор також вимагав визнати недійсним державний акт, виданий ОСОБА_3 на зазначену земельну ділянку та витребувати від нього і передати державі незаконно виділену земельну ділянку.

Прокурор зазначав, що під час проведення перевірки в 2016 році, приводом до якої стали відомості внесені до ЄРДР про кримінальне правопорушення за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами Коблівської сільради у сфері використання земель було встановлені наступні порушення земельного та водного законодавства.

Зокрема, рішенням Коблівської сільради № 10 від 26 грудня 2012 року затвердженно проект землеустрою та надано безоплатно у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,595 га для ведення особистого селянського господарства в с. Коблево, у межах території Коблівської сільської ради, а рішенням цього органу місцевого самоврядування № 25 від 25 квітня 2014 року затверджено проект землеустрою цієї ж земельної ділянки та змінено її цільове призначення на будівництво обєкта інфраструктури та закладів громадського харчування.

В той час, як зазначена земельна ділянка належала до земель державного лісового фонду, оскільки була віднесена до земель лісового фонду урочища «Коблеве» Березанського лісництва кварталу 39 виділ 15 та перебувала у постійному користуванні ДП «Очаківське ЛМГ»

Розпорядження цією земельною ділянкою мало здійснюватися державою в особі Березанської районної державної адміністрації, яка попередньо рішень про її вилучення з користування ДП «Очаківське ЛМГ» не приймала.

Саме ДП «Очаківське ЛМГ» та Миколаївське обласне управління лісового і мисливського господарства (далі - Управління ЛМГ), якому воно підпорядковане, погоджень на зміну цільового призначення чи вилучення цієї земельної ділянки не давали.

Крім того, в порушення вимог ч. 8 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки лісогосподарського призначення затверджений без погодження з Управлінням ЛМГ.

Порушено також мораторій, встановлений розпорядженням Кабінету Міністрів України № 610-р від 10 квітня 2008 року ( діє в редакції, постанови від 2 листопада 2011 року № 1090-р) на прийняття рішень про надання згоди на вилучення земельних ділянок лісогосподарського призначення їх передачу у власність із зміною цільового призначення, крім випадків будівництва чи реконструкції доріг, пунктів пропуску через державний кордон, обєктів енергетичної інфраструктури, розміщення кладовищ.

Передача у власність цієї земельної ділянки здійснена всупереч вимогам діючого водного законодавства.

Так, спірна земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги, на відстані 220-230 метрів від урізу води, а відтак її передача у власність суперечить вимогам ст. ст. 59, 83-84 ЗК України та ст. 85 ВК України.

Крім того, затвердження проекту землеустрою та передача землі у власність для ведення особистого селянського господарства чи будівництва обєкта інфраструктури та закладів громадського харчування суперечать вимогам ст. 17 Закону України «Про основи містобудування», оскільки Проектом планування та забудови Березанського району встановлена заборона на розміщення в прибережній трьохкілометровій зоні будь-яких обєктів, крім баз відпочинку, пансіонатів, будинків відпочинку, кемпінгів, піонертаборів, таборів праці та відпочинку, пляжів, памяток археології, заказників памяток культури.

Оскільки підстави виникнення права власності у ОСОБА_3 на земельну ділянку не відповідають вимогам закону, то відповідно недійсним є і виданий йому державний акт.

Посилаючись на незаконність рішень Коблівської сільради та відсутність правових підстав для передачі спірної земельної ділянки у приватну власність Прокурор просив суд: визнати незаконним та скасувати рішення Коблівської сільської ради від 26 грудня 2012 року № 10 в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0.595 га з кадастровим номером :12:046:0260, розташованої в межах території Коблівської сільської ради для ведення селянського господарства; визнати незаконним та скасувати рішення Коблівської сільської ради від 25 квітня 2014 року № 25 в частині затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0.595 га з кадастровим номером :12:046:0260, що перебуває у власності ОСОБА_3, для будівництва і обслуговування обєктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування; визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності, виданий ОСОБА_3 29 грудня 2012 року, серії ЯК № 808899 на земельну ділянку з кадастровим номером :12:046:0260; витребувати від ОСОБА_5 у власність держави в особі Березанської районної державної адімінстрації земельну ділянку з кадастровим № :12:046:0260, розташовану в с. Коблеве в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 7 березня 2017 року відмовлено у задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності.

В апеляційній скарзі прокурор просив скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість висновків суду щодо пропуску строку для захисту порушеного права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 15 листопада 1963 року держава, в особі виконавчого комітету Миколаївської районної ради депутатів трудящих, за актом на право користування землею надала в користування Миколаївському лісгоспзагу землю площею 203,00 га на території Миколаївського району Миколаївської області, до урізу води Чорного моря, яка на теперішній час є територією Коблевської сільської ради Березанського району Миколаївської області (розташування визначено у плані земель, наданих в постійне користування, за змістом акту) (а.с. 84-97).

4 квітня 1989 року на підставі наказу від 30 березня 1989 року № 46 Міністерства лісового господарства УРСР «Про реорганізацію Володимирського підсобного господарства у Володимирівський лісгоспзаг і державного мисливського господарства «Кінбурнське» в Очаківське державне лісомисливське господарство об'єднання «Миколаївліс», Миколаївське обласне виробниче лісогосподарське об'єднання «Миколаївліс» надало наказ № 11 «Про реорганізацію державного мисливського господарства «Кінбурнське» в Очаківське державне лісомисливське господарство».

Згідно вказаного наказу з складу Миколаївського лісгоспзагу було виведено і передане до складу Очаківського державного лісомисливського господарства Березанське лісництво загальною площею 2124 га з планами виробництва і фінансування, особовим складом, основними і оборотними засобами, товарно- матеріальними цінностями, картографічними і іншими матеріалами, технічною документацією і т. і.

Зазначені обставини підтверджені також повідомленнями державного підприємства «Очаківське лісомисливське господарство», а також фрагментом кадастрової карти України з нанесенням меж кварталів, зокрема № 39 Березанского лісництва ДП «Очаківський ЛМГ» станом на 2003 рік (а.с. 31, 32, 172 ).

Проектом районного планування Березанського сільського адміністративного району Миколаївської області, затвердженого постановою Державного комітету Української РСР з питань будівництва № 112 від 23 жовтня 1985 року, встановлено заборону на будівництво в трьох кілометровій зоні Чорноморського узбережжя промислових обєктів, не повязаних з розвитком та обслуговуванням курорту, а також індивідуальне будівництво поза межами території існуючих населених пунктів (а.с. 38-40).

Рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 10 від 26 грудня 2012 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність відповідачу ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства в межах території населеного пункту с. Коблево Колівської сільської ради, Березанського району Миколаївської області площею 0.5950 га, (а.с. 14).

Отже, на час прийняття вказаного рішення спірна земельна ділянка входила до державного лісового фонду квартал 39 вид. 15 Березанського лісництва відносилась до земель лісогосподарського призначення, перебувала у державній власності та у постійному користуванні державного підприємства «Очаківське лісомисливське господарство» (до 2005 року Очаківське державне лісомисливське господарство).

На підставі цього рішення ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 120460260 серія ЯК номер 808899, зареєстрований 29 грудня 2012 року, реєстраційний номер 011753

15 листопада 2013 року згідно з пунктом 2 рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 7 вилучено у ДП «Очаківський ЛМГ» земельні ділянки, загальною площею 46,8 га та переведено до земель запасу Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області в межах населеного пункту с. Коблево (а.с. 164).

За позовом прокурора 7 червня 2016 року рішенням господарського суду Миколаївської області зазначений пункт цього рішення визнано незаконним та скасовано (а.с. 169).

Рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 25 від 25 квітня 2014 року затверджено проект із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, що перебуває у власності ОСОБА_3 площею 0.5950 га на будівництво і обслуговування обєктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування (а.с. 15).

Згода на вилучення вказаної земельної ділянки з постійного користування чи відмова від постійного користування земельною ділянкою державне підприємство «Очаківське лісомисливське господарство» не надавалась, інформація про наявність погоджень на зміну цільового призначення, вилучення, відмову від користування спірною земельною ділянкою Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства відсутня (а.с. 33).

8 травня 2014 року Реєстраційною службою Березанського районного управління юстиції Миколаївської області внесені дані до Реєстру прав власності на нерухоме майно,а саме на спірну земельну ділянку, власником якої зазначено ОСОБА_3 За даними державної реєстраційної служби ця земельна ділянка за договором іпотеки від 8 липня 2016 року перебуває в іпотеці, іпотекодержателем за яким є ОСОБА_4, на виконання договору позики (а.с.44).

Крім того, спірна земельна ділянка знаходиться в прибережній захисній смузі Чорного моря на приблизній відстані 220-230 м. (південна межа) та 320-330 м. (північна межа) від урізу води Чорного моря (а.с. 34-35).

Дослідивши надані докази та встановивши правовідносини, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку, що спірними рішеннями Коблівської сільської ради ОСОБА_3 неправомірно передано у власність земельну ділянку площею 0.595 га і видано державний акт на право власності на цю земельну ділянку, а відтак вважав доведеним існування самого субєктивного права і факт його порушення, у звязку з чим вимоги прокурора про поновлення порушених прав шляхом скасування неправомірних рішень, державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки вважав обґрунтованими.

В цій частині рішення учасниками судового процесу не оскаржувалося.

При цьому, районний суд відмовив в задоволенні позовних вимог прокурора з підстав пропуску прокурором загальної позовної давності, дійшовши висновку про те, що прокурор, який звернувся з позовом в інтересах держави пропустив без поважних причин позовну давність, при цьому суд вважав, що перебіг позовної давності починається з 8 серпня 2013 року, тобто від дати отримання прокуратурою копії рішень Коблівської сільської ради із земельних питань за 2012 рік.

Між тим, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки він не в повній мірі відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За змістом ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Тобто, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, а отже можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів, як субєктів владних повноважень, довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах Березанської РДА 1 грудня 2016 року, зазначивши, що про порушення лісового та земельного законодавства з боку відповідачів позивач Березанська РДА - дізналася в жовтні 2016 року.

З листа Березанської РДА на адресу прокурора вбачається, що про порушення своїх прав на спірну земельну ділянку позивач дізнався 28 жовтня 2014 року, отримавши відповідний запит прокурора, у звязку з чим саме з цього часу стало зрозумілим протиправність дій посадових осіб при прийняття рішень сільрадою та зявилася обєктивна можливість знати по обставини порушення прав райдержадміністрації, як власника спірної земельної ділянки. Копії оскаржуваємих рішень сільради позивачу не надсилалися.

Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України при розгляді цивільної справи № 6-178 цс15 від 1 липня 2015 року позовна даність є строком предявлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими субєктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушення права (інтересу).

При цьому як у випадку предявлення позову самою особою, право якої порушене, так і у разі предявлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або особу, яка його порушила.

Оскільки прокурор відповідно до приписів ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та ч. 2 ст. 45 ЦПК України представляє інтереси Березанської РДА, то початок перебігу позовної давності для прокурора обчислюється з одного й того самого моменту коли Березанська РДА довідалася або могла довідатися про порушення її права, тобто з 28 жовтня 2014 року.

Як було зазначено прокурор в інтересах Березанської РДА звернувся з позовом до суду 1 грудня 2016 року, тобто в межах загальної позовної давності.

Отже, звертаючись до суду з позовом в інтересах держави прокурор не пропустив позовну давність.

Посилання суду на супровідні листи Коблівської сільради від 8 серпня 2013 року, як доказ своєчасного відправлення прокурору району рішень Коблівської сільради з земельних питань за 2012 рік про розпорядження землями сільради, не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять належних доказів отримання прокурором або іншим органом цих рішень (а.с.111).

Обґрунтування районним судом свого висновку щодо пропуску позовної давності з посиланням на постанову Верховного Суду України по цивільній справі № 6-3079цс 15 від 18 травня 2016 року є помилковими, оскільки при розгляді цієї справи Верховний Суд України не робив висновків про застосування норм права, якій має враховувати відповідно до ст. 360-7 ЦПК України районним судом при застосуванні таких норм права.

З огляду на викладене та відповідно до приписів ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Так, відповідно до приписів ст. 19 Конституції України та вимог ст. 7 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 9 квітня 1999 року № 586-XIV (далі Закон № 586-XIV), статей 4,10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97-ВР від 21 травня 1997 року) органи державної влади, їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, місцеве самоврядування здійснюється на принципах законності, правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами.

Сільські, селищні, міські ради представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 7 ст. 13 Закону № 586-XIVта ст.ст. 116, 141, 149 Земельного кодексу України передбачені повноваження органів місцевого самоврядування та місцевих адміністрацій щодо розпорядження землями в межах їх територій у тому числі щодо вилучення земельних ділянок державної власності, які перебувають у користуванні одних осіб та передачу їх у власність чи користування інших осіб.

Частинами пятою та шостою ст. 149 ЗК України визначені критерії розмежування повноважень щодо вилучення земель в залежності від її цільового використання.

Вилучення земельних ділянок, відповідно до ч. 2 зазначеної статті провадиться лише за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

При цьому, згідно з ч. 3 цієї ж статті сільські ради мають право вилучати земельні ділянки лише комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог ст. 150 цього Кодексу.

Статтею 20 ЗК встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

Статтею 33 Лісового кодексу України визначені повноваження сільських рад у сфері лісових відносин.

Зазначено, що саме сільські ради у сфері лісових відносин на своїй території передають у власність, надають у постійне користування земельні лісові ділянки, що перебувають у комунальній власності, в межах сіл, селищ, міст і припиняють права користування ними.

В той же час, вони не вправі вирішувати подібні питання коли зазначені земельні лісові ділянки перебувають у державній власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 ЗК України ( в редакції чинній на час прийняття рішення), не можуть передаватися у приватну власність, крім випадків, передбачених цим Кодексом, землі лісогосподарського призначення та землі водного фонду.

Виключенням із цього застереження є положення ч. 2 ст. 56 ЗК України про те, що за рішенням органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватися у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 га у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств.

Таким чином, наведені норми закону заборонять передачу у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення не для лісогосподарських цілей.

Тобто передача у власність спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є порушенням закону.

Крім того, ст. 60 ЗК України та ст. 88 ВК України передбачено, що вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуха не менше двох кілометрів від урізу води.

Відсутність проекту землеустрою не змінює правового статусу такої смуги та її ширини, оскільки її визначено законом.

Статтями 85,88 ВК України та статтями 59,84 ЗК України передбачено, що землі прибережних захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності і можуть передаватися лише у користування та для спеціально визначених цілей.

Отже діюче законодавство не передбачає правових підстав для передачі земель прибережних смуг у приватну власність.

Згідно зі статтями 16, 21 ЦК України та ст. 152 ЗК України одним із способів захисту права є визнання незаконними рішень органів державної влади.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка на час передачі у власність відносилася до земель лісового фонду кварталу 39, виділ 15 та перебувала у постійному користуванні ДП «Очаківське ЛМГ».

Встановлене свідчить про те, що розпорядження спірною земельною ділянкою належить до компетенції держави в особі Березанської районної державної адміністрації, яка рішень про попереднє вилучення земельної ділянки з постійного користування ДП «Очаківське ЛМГ» не приймала.

Крім того, ні саме «Очаківське ЛМГ» ні Управління ЛМГ, якому воно підпорядковане, не погоджували вилучення земельної ділянки лісового фонду та заяв про відмову від права користування цією земельною ділянкою до компетентного органу не надавали.

До того ж, за даними Національної кадастрової системи спірна земельна ділянка знаходиться у межах прибережної захисної смуги Чорного моря.

При цьому, її передача у власність для ведення особистого селянського господарства або будівництво обєкта інфраструктури та закладів громадського харчування суперечать також вимогам ст. 17 Закону України «Про основи містобудування»

Адже відповідно до абз. 2 ст.48 Закону України «Про охорону земель» розміщення та будівництво обєктів житлово-комунального, промислового, транспортного, та іншого призначення здійснюється відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих обєктів.

Проектом планування та забудови Березанського району була передбачена трьохкілометрова зона, в якій заборонено ведення особистого селянського господарства або будівництво обєктів, не повязаних з закладами рекреаційного призначення.

Встановлене свідчить про те, що рішення Коблівської сільської ради про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства та щодо зміни цільового призначення цієї земельної ділянки прийняті з порушенням закону, а тому вони підлягають визнанню незаконними і скасуванню.

Положення ст. 328 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах не заборонених законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 126 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) державний акт на право власності на землю є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку.

Таким чином, державний акт є одним з титулів права власності, тобто підстав виникнення права власності нарівні з цивільно-правовими угодами.

Зазначене свідчить про те, що припинення правовідносин власності на спірну земельну ділянку можливе шляхом припинення дії цього титулу, тобто визнання його недійсним відповідно до загальних підстав недійсності правочинів.

Оскільки правові підстави виникнення права власності на спірну земельну ділянку суперечать вимогам актів цивільного законодавства та порушують права та інтереси держави, то відповідно до наведених підстав недійсності угод, підлягає визнанню недійсним Державний акт на право власності на землю, виданий на імя ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, як шляхом визнання угоди недійсною так і шляхом застосування інших, передбачених законом, способів.

Перелік способів захисту права наведений у ст. 16 ЦК України.

Цією ж статтею передбачено, що суд може захистити право і іншим способом, що встановлений законом.

Відповідно до ч. 2 ст.117 ЗК України спірна земельна ділянка є державною власністю, розпорядником якої, відповідно до повноважень визначених ст. ст. 122, 149 ЗК України, є Березанська районна державна адміністрація і за таких обставин спірна земельна ділянка має бути витребувана на користь держави в особі зазначеного органу.

Враховуючи викладене, колегія вважає, що рішення Коблівської сільської ради № 10 від 26 грудня 2012 року та № 25 від 25 квітня 2014 року слід визнати незаконними та скасувати, визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку від 29 грудня 2012 року, виданого на імя ОСОБА_3 та витребувати земельну ділянку у власність держави в особі Березанської районної державної адміністрації.

Ухвалюючи таке рішення колегія судів враховує також і вимоги ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо недопустимості позбавлення власності не інакше, як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У даному випадку звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання, передача земельної ділянки державної власності у приватну власність, відбулася незаконно.

Рішення колегії суддів направлене на збереження справедливого балансу між інтересами суспільства і інтересами окремої людини, оскільки порушення законодавства стало наслідком не лише неправомірних дій посадових осіб органів місцевого самоврядування, а й на тлі недобросовісного використання своїх цивільних прав відповідачем.

Так, матеріали землевпорядної документації, яку замовляв та отримав відповідач, містять інформацію про те, що земельна ділянка відноситься як до земель лісового господарства, так і перебуває у захисній прибережній смузі, яка не може передаватися у власність.

Зазначені обставини набувач усвідомлював, а тому його не можна вважати добросовісним.

Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України, у звязку з ухваленням нового рішення слід змінити розподіл судових витрат, стягнувши з відповідачів на користь прокуратури Миколаївської області витрати на судовий збір у загальному розмірі 90 366 грн. 12 коп. (42 703,39+689.0=43 392.39 при звернення з позовом + 46 973,73 за подання апеляції) у рівних частках по 45 183 грн. 06 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області задовольнити.

Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 7 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Визнати незаконним та скасувати рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 10 від 26 грудня 2012 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,595 га для ведення особистого селянського господарства в с. Коблево, у межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

Визнати незаконним та скасувати рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 25 від 25 квітня 2014 року в частині затвердження проекту із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, що перебуває у власності ОСОБА_3, площею 0,595 га на будівництво і обслуговування обєктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування.

Визнати недійсним, виданий ОСОБА_3, державний акт серії ЯК № 808899 на право власності на земельну ділянку площею 0.595 га, що знаходиться за адресою: Миколаївська область Березанський район с. Коблево, кадастровий номер :12:046:0260, зареєстрований відділом Держкомзему у Березанському районі Миколаївської області 29 грудня 2012 року за № 01753.

Витребувати від ОСОБА_3 у власність держави в особі Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області земельну ділянку площею 0,595 га, розташовану в с. Коблево Березанського району Миколаївської області з кадастровим номером :12:046:0260.

Стягнути з Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області та ОСОБА_3 на користь прокуратури Миколаївської області у рівних частках з кожного по 45 183 (сорок пять тисяч сто вісімдесят три) грн. 06 коп. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: Л.М. Царюк

Судді: В.І. Козаченко

ОСОБА_6