Провадження № 2/727/158/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді - Літвінова О.Г.

При секретарі - Чорней І.А..

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, вказавши в ньому, що 22 січня 1954 року ОСОБА_2, матері позивачки, видали ордер на право заняття двохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Спільно з матір'ю ОСОБА_2 та вітчимом ОСОБА_3 в цій квартирі проживала позивачка ОСОБА_1.

Після смерті матері в листопаді 1995 року ОСОБА_1 звернулася в Ленінський виконком районної ради м. Чернівці з заявою про переоформлення особового рахунку на її ім'я. Рішенням виконкому від 22 листопада 1995 року № 168/14 переоформлено особовий рахунок на ім'я ОСОБА_1.

В подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_3, скориставшись правом на безоплатну приватизацію житла, приватизували квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26 грудня 1995 року. Отже квартира була передана ОСОБА_1, та ОСОБА_3 у спільну сумісну власність в процесі приватизації державного житлового фонду відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

ОСОБА_3 помер Жодних спадкоємців він не мав і заява про прийняття спадщини ніким не подавалася. Підстав для виникнення у позивачки права власності на квартиру в порядку спадкування не було, так як між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відсутні родинні відносини, а заповіт ОСОБА_3 не залишив.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з 1954 року проживали спільно та позивачка після смерті своєї матері та дружини ОСОБА_3 з 1995 року і по день фактичної смерті здійснювала за ним догляд, підстав для спадкування за законом після смерті останнього діюче на той час законодавство не передбачало.

Так, згідно ст.ст. 529, 530 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року було визначено лише дві черги спадкоємців, до жодної з яких падчерка (позивачка по справі) не належала.

Після смерті ОСОБА_3 позивачка ОСОБА_1 з лютого 2001 року і по даний час проживає в АДРЕСА_1, сумлінно сплачує комунальні платежі та відкрито і добросовісно користується квартирою вже понад 15 років, Інших осіб, які мали б право на вказане нерухоме майно немає, а також протягом часу проживання в даній квартирі жодних вимог та претензій з боку Інших осіб не було, а тому ОСОБА_1 законно має право на визнання за нею права власності на ? вищевказаної квартири, яка належала ОСОБА_3, як за добросовісним набувачем, оскільки відкрито володіє нею протягом більше 15 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Отже у разі поділу квартири АДРЕСА_2, яка належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 (позивачці) та ОСОБА_3, вважалося б, що розмір частки кожного з співвласників є рівним та становить по ? частки квартири кожному співвласнику.

Просить встановити, що частки співвласників квартири АДРЕСА_1 загальною площею 63,10 кв.м,, житловою

площею 36,8 кв.м, є рівними, і кожному із співвласників, а саме ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, належало по 1/2 частині ідеальній частці у праві власності на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_3.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 63,10 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, Індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 право власності за набувальною давністю на ? частки двохкімнатної квартири АДРЕСА_4 загальною площею 63,10 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., яка належала на праві власності ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, Індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7, є власником 1/1 ідеальної частки двохкімнатної квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_5 загальною площею 63,10 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м..

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Набувальна давність відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на відносинах правонаступництва, а. на сукупності обставин, передбачених ст. 344 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом, Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Крім того, згідно роз'яснень, які містяться в п.п. 9, 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02,2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке;

володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Судом встановлено, що 22 січня 1954 року ОСОБА_2, матері позивачки, видали ордер на право заняття двохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Спільно з матір'ю ОСОБА_2 та вітчимом ОСОБА_3 в цій квартирі проживала позивачка ОСОБА_1.

Після смерті матері в листопаді 1995 року ОСОБА_1 звернулася в Ленінський виконком районної ради м. Чернівці з заявою про переоформлення особового рахунку на її ім'я. Рішенням виконкому від 22 листопада 1995 року № 168/14 переоформлено особовий рахунок на ім'я ОСОБА_1.

В подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_3, скориставшись правом на безоплатну приватизацію житла, приватизували квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26 грудня 1995 року. Отже квартира була передана ОСОБА_1, та ОСОБА_3 у спільну сумісну власність в процесі приватизації державного житлового фонду відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

ОСОБА_3 помер Жодних спадкоємців він не мав і заява про прийняття спадщини ніким не подавалася. Підстав для виникнення у позивачки права власності на квартиру в порядку спадкування не було, так як між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відсутні родинні відносини, а заповіт ОСОБА_3 не залишив.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з 1954 року проживали спільно та позивачка після смерті своєї матері та дружини ОСОБА_3 з 1995 року і по день фактичної смерті здійснювала за ним догляд, підстав для спадкування за законом після смерті останнього діюче на той час законодавство не передбачало.

Так, згідно ст.ст. 529, 530 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року було визначено лише дві черги спадкоємців, до жодної з яких падчерка (позивачка по справі) не належала.

Після смерті ОСОБА_3 позивачка ОСОБА_1 з лютого 2001 року і по даний час проживає в АДРЕСА_1, сумлінно сплачує комунальні платежі та відкрито і добросовісно користується квартирою вже понад 15 років, Інших осіб, які мали б право на вказане нерухоме майно немає, а також протягом часу проживання в даній квартирі жодних вимог та претензій з боку Інших осіб не було, а тому ОСОБА_1 законно має право на визнання за нею права власності на ? вищевказаної квартири, яка належала ОСОБА_3, як за добросовісним набувачем, оскільки відкрито володіє нею протягом більше 15 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Отже у разі поділу квартири АДРЕСА_2, яка належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 (позивачці) та ОСОБА_3, вважалося б, що розмір частки кожного з співвласників є рівним та становить по ? частки квартири кожному співвласнику.

За таких обставин, суд вважає, що частки співвласників квартири АДРЕСА_3 загальною площею 63,10 кв.м,, житловою

площею 36,8 кв.м, є рівними, і кожному із співвласників, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, належало по 1/2 частині ідеальній частці у праві власності. Також слід визнати за ОСОБА_1 яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 право власності за набувальною давністю на ? частки вищезазначеної квартири, яка належала на праві власності ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в іншій частині позовних вимог відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 355, 357, 827, 777, 778 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 118-120, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити частково.

Визнати, що частки співвласників квартири АДРЕСА_1 загальною площею 63,10 кв.м,, житловою

площею 36,8 кв.м, є рівними, і кожному із співвласників, а саме ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, належало по 1/2 частині ідеальній частці у праві власності на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, Індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 право власності за набувальною давністю на ? частки двохкімнатної квартири АДРЕСА_4 загальною площею 63,10 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., яка належала на праві власності ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В задоволенні інших частин позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

СУДДЯ Літвінова О.Г.