Справа №577/3800/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Кравченко В. О.
Номер провадження 22-ц/788/1799/17 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Левченко Т. А. , Кононенко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 жовтня 2017 року

у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: державний виконавець Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Коротченко Дарія Сергіївна, стягувач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із заявою, ОСОБА_3 просив суд визнати виконавчий лист, виданий Конотопським міськрайонним судом Сумської області 25.07.2012 року про стягнення з нього заборгованості у розмірі 219 756,93 грн. та судових витрат в сумі 2197,57 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні в Конотопському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - відділ ДВС) у зведеному виконавчому провадженні перебувають на виконанні два виконавчі документи - виконавчий лист, виданий Конотопським міськрайонним судом Сумської області 25.07.2012 року, та виконавчий напис нотаріуса від 15.09.2015 року, які видані з підстав кредитної заборгованості за одним кредитним договором від 12.02.2008 року. Зазначає, що сума заборгованості визначена у виконавчому написі нотаріуса, яка визначена станом на вересень 2015 року у розмірі 474 442,00 грн., охоплює суму заборгованості визначену у виконавчому листі станом на липень 2012 року у розмірі 219756,00 грн., тому виконавчий лист підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, наданий час з його пенсії проводиться відрахування по двом виконавчим документам, а сума в зведеному виконавчому провадження складається із двох сум та становить 763618,00 грн.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.10.2017 року відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа №2/1807/809/12, виданого 25.07.2012 року Конотопським міськрайонним судом, за яким з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 219756,93 грн., що утворилася станом на 23.02.2012 року, а також судові витрати - 2197,57 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову про задоволення заяви.

Доводи скарги мотивує тим, що частиною 4 ст. 369 ЦПК України передбачено інші причини, за якими суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, а саме, як вважає апелянт, наявність подвійного стягнення з нього заборгованості за одним і тим же кредитним зобов'язанням, що до того ж суперечить ст. 61 Конституції України про заборону подвійної відповідальності. Вказує, що суд порушив норму ч. 1 ст. 386 ЦПК України, оскільки розглянув справу на 42 день після призначення справи до розгляду.

В судому засіданні скаржник підтримав доводи апеляційної скарги і просив задовольнити.

Державний виконавець та представник банку заперечили на апеляційну скаргу та просили її відхилити.

Представник стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду не з'явився, але про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що наявність виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за тим же кредитним зобов'язанням не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у розумінні ст. 369 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що на виконанні в Конотопському відділі ДВС перебуває зведене виконавче провадження до складу якого входять, зокрема, наступні виконавчі документи: виконавчий лист №2/1807/809/12, виданий 25.07.2012 року щодо стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 221954,50 грн. станом на 23.02.2012р., а також судові витрати 2197,57грн., за яким 10.08.2015 року через повторне пред'явлення виконавчого листа до виконання, відкрито виконавче провадження. Також вдруге пред'явлений до виконання виконавчий напис №4970 виданий 15.09.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 476142,13 грн. заборгованості,строк за який провадяться стягнення - сім років 6 місяців двадцять днів, а саме з 12.02.2008 по 01.09.2015р., за яким 25.05.2017 року відкрито виконавче провадження (а.с. 3, 4, 11-13, 18).

Вказані виконавчий лист та виконавчий напис нотаріуса видані з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором

Отже дійсно на даний час в провадження державного виконавця перебуває два виконавчих листа щодо стягнення заборгованості за одним кредитним договором №SUK0AK12480047, укладеним сторонами 12.02.2008 року.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судове рішення, що набрало законної сили, є обов'язковим і підлягає виконанню.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання судових рішень сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 цього Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких, зокрема, виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з ч. 4 ст. 369 ЦПК України суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Таким чином, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню у разі: якщо його було видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; з інших причин.

Проте, перший виконавчий лист виданий на підставі судового рішення і в порядку примусового виконання за цим виконавчим листом заборгованість не погашена, а тому

підстав визнавати його таким, що не підлягає виконанню відсутні.

У разі виникнення спору щодо стягнення кредитної заборгованості за виконавчим написом виданим нотаріусом, заявник може звернутися до суду із позовом про визнання його таким, що не підлягає виконанню, якщо у зазначеному в ньому розмірі заборгованості містяться ознаки подвійного стягнення суми кредитної заборгованості, спір про яку вже вирішення в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом десятиденного строку розгляду заяви не приймаються до уваги, оскільки суд постановив ухвалу відповідно до норм процесуального та матеріального права, і тому не може бути скасоване правильне по суті і справедливе судове рішення з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_3

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, ґрунтується на законі. В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під сумнів законність ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: