Категорія: 30 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Федонюк С.Ю., Осіпука В.В.,

з участю секретаря Лимаря Р.С.,

представника позивачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Луцьке підприємство електротранспорту», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_1 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2017 року.

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Комунального підприємства «Луцьке підприємство електротранспорту» (далі - КП «Луцьке підприємство електротранспорту») про відшкодування моральної шкоди, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 20 серпня 2016 року на регульованому перехресті пр.Перемоги вул. Клима Савури в місті Луцьку, відбулось ДТП за участю тролейбуса марки «ЗІУ», що належить КП «Луцьке підприємство електротранспорту», який рухався на заборонений сигнал світлофора та транспортного засобу «Опель Астра», що належить ОСОБА_2 на праві власності, за кермом якого перебував ОСОБА_3. В результаті ДТП автомобіль зазнав механічних пошкоджень, а водій - ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

За результатами розгляду матеріалів ДТП винною особою було визнано водія тролейбуса - ОСОБА_4, яка була неуважною, рухалась на заборонений червоний сигнал світлофора, в результаті чого допустила зіткнення. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2016 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 18 листопада 2016 року, визнано ОСОБА_4 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Позивач, ОСОБА_2, зазначає, що страховою компанією «Княжа» було визначено розмір матеріальної шкоди у розмірі 147 000 грн.(вартість нового автомобіля). Позивач, ОСОБА_3, зазначає, що в результаті ДТП зазнав легких тілесних ушкоджень, зокрема у нього було діагностовано закриту черепно-мозгову травму, струс головного мозку, забій мяких тканин скроневої ділянки та забій лівого плечового суглобу. Зазначали, що в результаті ДТП перенесли моральні страждання, відтак, розмір моральної шкоди позивачі визначили у сумі по 15 000 грн. кожному, яку просили стягнути з КП «Луцьке підприємство електротранспорту».

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2017 року позов задоволений частково.

Ухвалено стягнути з КП «Луцьке підприємство електротранспорту» на користь ОСОБА_3 2000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з КП «Луцьке підприємство електротранспорту» на користь ОСОБА_3 понесених і документально підтверджених судових витрат по сплатів судового збору в сумі 275,60 гривень.

В задоволенні решти позову відмовити.

В апеляційній скарзі представник позивачів - ОСОБА_1, покликаючись на неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи частково позовні вимоги та відмовляючи у відшкодуванні моральної шкоди позивачу ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивачів на засадах змагальності сторін, суду не доведено та не надано доказів на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди ОСОБА_2 та обґрунтування її розміру.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 серпня 2016 року, о 09.20 годин, ОСОБА_4, керуючи тролейбусом марки ЗІУ-9, номер 160, на регульованому перехресті пр. Перемоги вул. Клима Савури в місті Луцьку, Волинської області, рухаючись на заборонений сигнал світлофору, здійснила зіткнення з транспортним засобом «Опель Астра», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Опель Астра», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 отримав механічні ушкодження, а водій ОСОБА_3 тілесні ушкодження. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2016 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 18 листопада 2016 року, визнано ОСОБА_4 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с. 6-8). ОСОБА_4 працює водієм тролейбуса КП «Луцьке підприємство електротранспорту» (а.с. 6).

Також судом встановлено, що позивачу ОСОБА_3 заподіяно моральну шкоду, яка полягає в ушкодженні здоровя. 20 серпня 2016 року ОСОБА_3 поступив на лікування до КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» з діагнозом закрита ЧМТ, струс головного мозку, забій мяких тканин скроневої ділянки зліва, забій лівого плечового суглоба (а.с. 9).

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно з ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Судом встановлено, що на момент вчинення ДТП ОСОБА_4 працювала водієм тролейбуса КП «Луцьке підприємство електротранспорту» та ДТП вчинено нею під час виконання трудових обовязків.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, встановивши, що внаслідок ДТП, винною у вчиненні якої визнана водій КП «Луцьке підприємство електротранспорту»- ОСОБА_4, ОСОБА_3К заподіяні тілесні ушкодженння з короткочасним розладом здоровя, у звязку з чим йому завдано моральної шкоди, прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача в користь позивача ОСОБА_3 коштів на відшкодування моральної шкоди.

Проте, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 2000 грн., суд першої інстанції не в повній мірі врахував глибину, тривалість фізичних і душевних страждань позивача ОСОБА_3, заподіяних вчиненням працівником відповідача адміністративного правопорушення, у звязку з чим не правильно визначив розмір моральної (немайнової) шкоди, а тому колегія суддів, виходячи з наведених обставин справи, вимог розумності і справедливості визначає розмір завданої позивачу ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 7 000 грн.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність доказів заподіяння моральної шкоди ОСОБА_2 внаслідок знищення її майна в результаті ДТП.

З матеріалів справи вбачається, що належний позивачу ОСОБА_2 автомобіль «Опель Астра» внаслідок ДТП, яка сталась з вини водія тролейбуса ОСОБА_4, зазнав механічних пошкоджень та позивачу страховою компанією було визначено розмір матеріальної шкоди у звязку із знищенням автомобіля в розмірі 147000 грн.(вартість нового автомобіля).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначала, що завдана їй моральна шкода, полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок знищення належного їй майна, а тому відмова в позові, щодо відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 не відповідає вимогам Закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів, виходячи із засад розумності та справедливості, визначає розмір завданої позивачу ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 2 000 грн.

Таким чином, висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування цього рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення на відшкодування моральної шкоди з відповідача в користь позивача ОСОБА_2М .- 2000 грн., позивача ОСОБА_3 7000 грн..

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів понесені ними і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. кожному.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2017 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Луцьке підприємство електротранспорту» в користь ОСОБА_2 2000 (дві тисячі) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Комунального підприємства «Луцьке підприємство електротранспорту» в користь ОСОБА_3 7000 (сім тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Комунального підприємства «Луцьке підприємство електротранспорту» в користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551(пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп..

Стягнути з Комунального підприємства «Луцьке підприємство електротранспорту» в користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551(пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді