АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року,-

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Просив стягнути з ПАТ «СК «Універсальна» на свою користь суму страхового відшкодування, пеню, інфляційні втрати, 3% річних, моральну шкоду та витрати на правову допомогу.

Вимоги обґрунтовані тим, що 18 серпня 2015 року на вул. Північна, 16 в м. Києві було пошкоджено автомобіль «Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_1, який належить позивачу на праві власності.

Вказаний автомобіль застраховано у ПАТ «СК «Універсальна», згідно угоди добровільного страхування транспортного засобу від 10 листопада 2014 року.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 згідно рахунку-фактури №С-00074980 складає 63 143 грн. 71 коп.

18 серпня 2015 року позивач звернувся до ПАТ «СК «Універсальна» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Проте позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на надання свідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник ПАТ «СК «Універсальна» проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

З матеріалів справи вбачається, що 10 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «СК «Універсальна» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3014/261/000345, автомобіля марки «Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_1.

18 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії із заявою про настання страхового випадку.

У заяві зазначив, що автомобіль стояв на гостьовій стоянці біля будинку № 16 по вул. Північна у м. Києві, невідомий транспортний засіб пошкодив задню частину автомобіля позивача.

Листом від 09 вересня 2015 року № 2250/09/13 позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі п.7.3.4 та п.12.1.3 Договору у зв'язку з наданням позивачем свідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку.

Відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, ПАТ «СК «Універсальна» зазначило, що згідно висновку спеціаліста ОСОБА_2 № 031/08-15 від 31 серпня 2015 року, пошкодження автомобіля «Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 не відповідають обставинам, які наведені у поясненнях водія ОСОБА_1

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначив, що він виконав усі свої зобов'язання за договором страхування, відтак має правові підстави для виплати страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 63 143 грн. 71 коп., згідно рахунку-фактури № С-00074980, складеного ТОВ «Автосаміт ЛТД». З урахуванням збільшення позовних вимог просив стягнути з ПАТ «СК «Універсальна» суму страхового відшкодування в розмірі 68 596 грн. 67 коп., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 18 900 грн. 22 коп., інфляційні втрати в розмірі 12 417 грн. 73 коп., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 3 150 грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася із настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У статті 26 Закону України «Про страхування» наведено перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат та страхового відшкодування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування» та п. 3 ч. 1 ст. 991 ЦК України підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку.

Заперечуючи проти позову, страхова компанія надала висновок спеціаліста за результатами проведення автотехнічного дослідження від 31 серпня 2015 року № 031/08-15, складеного ФОП ОСОБА_2, згідно якого з технічної точки зору, пошкодження автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 не відповідають обставинам, які наведені у поясненнях водія ОСОБА_1

У даному висновку зазначено, що комплекс пошкоджень на автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 не відповідає характеру пошкоджень при контактуванні з іншим автомобілем та не міг утворитися внаслідок обставин, які зазначені в поясненнях ОСОБА_1

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року у справі призначено судову авто-технічну експертизу.

Згідно висновку експертів за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи від 30 вересня 2016 року № 13630/16-52 механічні пошкодження дверцят багажного відсіку автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_1, могли бути утворені як при його нерухомому, так і при рухомому стані вказаного автомобіля.

Колегія суддів, оцінюючи наявні в матеріалах справи висновки, бере до уваги останній, вважає його належним, допустимим, переконливим, який був проведений під час слухання справи в суді, а експерти були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.

Згідно даного висновку пошкодження автомобілю позивача могли бути завдані, в тому числі під час його нерухомого стану, що підтверджує доводи позивача.

Крім того, на підтвердження факту ДТП позивачем надано довідку інспектора ПС бат. № 3 роти № 5 Терновецької С.В., відповідно до якої 17 серпня 2015 року на вул. Північна, 16 біля 3 під'їзду виявлено пошкодження автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_1. Другого ТЗ не виявлено.

Згідно рахунку-фактури № С-00093552 від 15 вересня 2016 року складеного ТОВ «Автосаміт ЛТД» вартість відновлення автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 складає 68 596 грн. 67 коп.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення страхового відшкодування.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно п. 6.1.3 договору страхування за несвоєчасну виплату страхового відшкодування страховик сплачує пеню за кожний день прострочення платежу у розмірі 0,05% від належної до виплати суми, але не більше 10 % від розмірі страхового відшкодування.

Таким чином з ПАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню пеня, згідно п. 6.1.3 договору страхування, за період з 30 серпня 2015 року по 11 квітня 2017 року (в межах позовних вимог) в розмірі 18 900 грн. 22 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про застосування строків позовної давності відповідачем, ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не заявлялась.

Норми ч. 3 ст. 267 ЦК Українипоширюються як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише із наявністю про це заяви сторони.

Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-738цс15.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за все час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням вищенаведених вимог закону з ПАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню інфляційні втрати в розмірі 12 417 грн. 73 коп. та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 3 150 грн. 00 коп.

Разом з тим колегія суддів вважає необґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди.

Посилаючись в позові як на підставу позовних вимог - на ст. 1167 ЦК України, позивач не звернув своєї уваги, що дана норма передбачає можливість стягнення моральної шкоди у зв'язку із деліктними зобов'язаннями. Тоді як між сторонами виникли зобов'язання на підставі договору, умови якого не передбачають відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» затверджено граничні розміри компенсації витрат, що пов'язані з розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до якої розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Пунктом 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки матеріали справи не містять детального розрахунку витрат на правову допомогу ( вид та перелік робіт, час, який витрачено адвокатом на їх виконання тощо ), колегія суддів не заходить підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права; неправильне застосування норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 09 серпня 2017 року постановлено з порушенням норм матеріального права та неправильним застосуванням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 68 596 грн. 67 коп., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 18 900 грн. 22 коп., інфляційні втрати в розмірі 12 417 грн. 73 коп., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 3 150 грн. 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук