Провадження № 2/761/6839/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 жовтня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту - Відповідач), в якій просив визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач є наймачем квартири АДРЕСА_1 та на даний час проживає у ній. Разом з ОСОБА_1 у вказаній квартирі зареєстрований також Відповідач ОСОБА_2, проте останній у ній не проживає понад 8 років, його особистих речей в спірному жилому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг та квартплати Відповідач не приймає, у зв'язку з чим, позивач був змушений звернутися до суду з вказаною позовною заявою.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити з підстав викладених у ньому, проти винесення заочного рішення не заперечували, ОСОБА_1 додатково зазначив, що Відповідач є його сином та з травня 2009 року і по теперішній час в спірній квартирі не проживає. Відповідач виїхав з квартири добровільно та на даний час проживає у своєї знайомої дівчини. Визнання ОСОБА_2 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, має для нього юридичне значення, оскільки Позивач має намір приватизувати наймане житло, тоді як згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім»ї, які постійно мешкають у цій квартирі. Крім того, задоволення позову надає можливість не сплачувати комунальні послуги за особу, яка ними фактично не користується.

Свідок ОСОБА_3 з боку позивача у судовому засіданні зазначила, що проживає у будинку АДРЕСА_1 вже 43 роки та знайома по сусідски з Позивачем. Свідок підтвердила те, що Відповідач не проживає в зазначеному приміщенні вже тривалий час та особисті речі останнього в квартирі відсутні, останій раз бачила ОСОБА_2 ще школярем.

Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив.

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду позивача.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що Позивач є наймачем квартири АДРЕСА_1, що також підтверджується копією паспорту громадянина України та Довідкою Форми 3 виданої КП «Центр комунального сервісу» (а.с. 3 зворотня сторінка, 5).

Також з вищевказаної Довідки КП «Центр коммунального сервісу» вбачається, що в зазначеній квартирі зареєстрований Позивач разом з відповідачем по справі ОСОБА_2

З Акту від 25.07.2017р., та пояснень свідка від 15.08.2017р. обстеження вказаної квартири Позивача, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 під час обстеження був відсутній (а.с. 6, 8-9).

За таких обставин, наведені докази у справі вказують про не проживання Відповідача у вказаній квартирі Позивача.

Як передбачено ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами,наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.(п.9 Постанови).

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З врахуванням наведеного, оскільки на даний час Позивач є наймачем квартири АДРЕСА_1, а зареєстрований в цій квартирі Відповідач ОСОБА_1 в ній не проживає, суд вважає, що позов про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням підлягає задоволенню.

Розподіляючи витрати суд керується ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. ст.ст.10, 11, 57-60, 169, 179, 212 - 215, 217, 218, 223, 224-226, 228, 294 ЦПК України; ст.ст. 64, 71, 72 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти судового збору в розмірі - 640 гривень 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Осаулов А.А.