УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ГулькаБ.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про стягнення коштів за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 8 вересня 2016 року між ним і товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» (далі - ТОВ «ЛК «Еталон») був укладений договір фінансового лізингу № 004759, відповідно до умов якого останнє зобов'язалося придбати та передати йому у користування автомобіль марки Ford Fiesta 1.0 Comfort, вартістю 330 тис. грн.

Після підписання даного договору він сплатив відповідачеві комісію на організаційні заходи у розмірі 33 тис. грн.

Позивач зазначав, що на момент укладення оспорюваного правочину у товариства була відсутня ліцензія на здійснення діяльності з надання послуг фінансового лізингу.

Крім того, договір не був нотаріально посвідчений.

Враховуючи викладені обставини, просив застосувати наслідки нікчемності правочину та стягнути з ТОВ «ЛК «Еталон» сплачений за договором фінансового лізингу платіж у розмірі 33 тис. грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто із ТОВ «ЛК «Еталон» на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 22 тис. грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «ЛК «Еталон», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача грошових коштів, сплачених позивачем на виконання нікчемного правочину, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 215, 216, 220, 227, 229, 230, 806 ЦК України, ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», врахувавши роз'яснення п. п. 7, 19, 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що договір фінансового лізингу не був нотаріально посвідчений, а також із того, що ТОВ «ЛК «Еталон», умисно замовчуючи про факт відсутності у нього ліцензії на здійснення діяльності з надання послуг фінансового лізингу, ввело ОСОБА_4 в оману щодо наявності у нього права укладати такий правочин.

Такі висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 16 грудня 2015 року № 6-276 цс 15 та від 18 січня 2017 року № 6-648 цс 17, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта