Справа № 442/5357/16-ц
Провадження № 4-с/442/113/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, -

встановив:

10.08.2016 року скаржник звернувся до суду зі скаргою, якою просить визнати дії державного виконавця ВДВС Дрогобицького МРУЮ щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23.12.2014 року неправомірними, скасувати вказану постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві та відновивши виконавче провадження. В обґрунтування наведеного покликається на те, що на виконанні у відділі ДВС Дрогобицького МРУЮ перебувало виконавче провадження з виконання судового наказу у справі №442/7817/13-ц про стягнення заборгованості за спожитий газ з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на суму 377,93 грн. основного боргу та 114,70 судового збору. 23.12.2014 року ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві. Вважає, що така постанова винесена з порушенням норм закону, оскільки державним виконавцем не вжито усіх необхідних заходів для виконання виконавчого документу.

Представник ПАТ «Львівгаз» у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив суду причини неявки.

Зважаючи на вимоги ст.386 ЦПК України щодо строків розгляду скарги, а також враховуючи попередньо подану заяву про розгляд скарги у відсутності представника, суд вирішив провести розгляд скарги у їх відсутності.

Державний виконавець подав до суду клопотання про розгляд скарги у його відсутності на підставі наявних у справі копій матеріалів виконавчого провадження та поданих раніше заперечень, просить в задоволенні скарги відмовити.

Боржники в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Встановлено, що у Відділі державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції знаходилось виконавче провадження з виконання судового наказу у справі №442/7817/13-ц про стягнення заборгованості за спожитий газ з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на суму 377,93 грн. основного боргу та 114,70 судового збору.

23.12.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_7 на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення вищевказаного виконавчого документа стягувачеві.

Як стверджує скаржник, вищевказану постанову він отримав 26.07.2016 року (а.с.3), до суду звернувся 10.08.2016 р. (відмітка на скарзі), отже строк звернення до суду із скаргою згідно вимог ч.1 ст.385 ЦПК України не пропущено.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Складовою справедливого судового розгляду згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Частиною 5 ст.124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими для виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними.

В абз. 1 п. 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Водночас, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (що відповідає п. 2 ч. 1 ст. 47 цього Закону у чинній редакції), виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З оскаржуваної постанови вбачається, що державний виконавець здійснював можливі дії щодо виконання судового наказу, і на законних підставах повернув виконавчий документ, тому його дії є правомірними, а скарга необґрунтованою і до задоволення не підлягає.

Однобічне твердження скаржника про відсутність інформації про перевірку майнового стану (опис майна) боржника у скарзі, не є в вмотивованим. Натомість державним виконавцем 23.12.2014 року складено акт при виході за місцем проживання боржника, належного йому майна на праві власності не виявлено, що також відповідає Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як і немає зареєстрованих на праві власності транспортних засобів згідно відомостей МРЕВ.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що не бере до уваги покликань державного виконавця на відповідь Дрогобицької ОДПІ про залишення без виконання запиту про надання реєстраційних номерів облікових карток платників податків, оскільки таке відповідь надана 12.06.2014 року, а виконавче провадження відкрито 08.10.2014 року.

Поряд з цим, згідно умов ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 387 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Крамар