У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року Словянський міськрайоний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.

при секретарі Рудь Т.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Словянська справу за поданням старшого державного виконавця Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження права виїзду з території України ОСОБА_1 до виконання зобовязання, встановленого виконавчим документом, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у Словянському міськрайонному відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа за №2/544/260, виданого на підставі рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26.01.2012 рокупро стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 02.03.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. У ході проведення виконавчих дій державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника. Також, для забезпечення виконання рішення суду був зроблений запит до ДПС України та ПФУ України щодо отримання доходів. Згідно з повідомленнями установ боржник не працює. Станом на 01.02.2017 року боржником рішення суду не виконується, заборгованість складає 52324,00 грн.

Просить суд тимчасово обмежити право ОСОБА_1 на виїзд з території України до виконання зобовязання, встановленого вищезазначеним рішенням суду, оскільки боржник свідомо ухиляється від виконання зобовязання, встановленого вищезазначеним рішенням.

Представник Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але надав до суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, просив подання задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Суд, дослідивши подання та надані до нього документи, вважає що дане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на примусовому виконанні у Словянському міськрайонному відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа за №2/544/260, виданого на підставі рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26.01.2012 рокупро стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановою державного виконавця ВДВС 02.03.2012 року було відкрите виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа за №2/544/260, виданого 01.03.2012 року на підставі рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26.01.2012 рокупро стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3

Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС від 25.05.2015 року на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 було накладено арешт та заборонено здійснювати його відчуження.

Згідно з відповіддю ДФС України від 17.01.2017 року інформація стосовно боржника-фізичної особи ОСОБА_1 щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Станом на 01.02.2017 року заборгованість по аліментам ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 становить 52324,00 грн., що підтверджується довідкою Словянського міськрайонного ВДВС від 31.01.2017 року.

Боржника було попереджено про обов'язковість вимог державного виконавця та про кримінальну відповідальність про умисне невиконання рішення суду.

Згідно підписки від 01.12.2016 року ОСОБА_1 зобовязувався працевлаштуватися, сплачувати аліменти та був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України.

16.12.2016 року до відділу надійшла заява ОСОБА_3 про звернення до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», на який посилається субєкт звернення, підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобовязань.

Згідно з ст. 11 ч. 3 п. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Порядок примусового виконання судових рішень врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Виходячи з наведеного, слід дійти до висновку, що законом передбачено юридичні санкції у виді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, яке є свідомим, і на момент звернення виконавця до суду повинен вже відбутись і бути об'єктивно наявним та вбачатись з матеріалів виконавчого провадження. Само по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Cуду не представлені докази того, що у боржника була реальна можливість сплатити заборгованість (наявність майна, грошових коштів тощо), однак боржник свідомо не виконує покладені на нього зобов'язання. Суду не представлено доказів того, що боржник не надав у строк, встановлений державним виконавцем відомості про доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, не з'являвся без поважних причин за викликом державного виконавця тощо.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що обов'язок доказування в даній категорії справ лежить на державному виконавцеві, із матеріалів, представлених державним виконавцем суду не вбачається, що боржник свідомо вчинив дії, спрямовані на невиконання обов'язку сплатити заборгованість, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості.

Крім того, державний виконавець, вимагаючи тимчасово обмежити право боржника на виїзд за межі України, також не надав доказів на підтвердження наміру боржника виїхати за межі України з метою невиконання рішення суду.

Беручи до уваги наведене та ту обставину, що державним виконавцем не надані будь-які об'єктивні, беззаперечні докази на підтвердження того, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, що матеріали подання не містять достатньо даних про свідоме ухилення боржника від сплати заборгованості, в тому числі шляхом виїзду за кордон, державним виконавцем у процесі здійснення виконавчого провадження не виконані будь-які інші заходи примусового виконання рішення, що передбачені чинним законодавством, не наведено жодного доказу, що застосовувати до боржника в ході примусового виконання рішення інших заходів примусового виконання вбачається неможливими, суд вважає, що викладені в поданні доводи ґрунтуються на припущенні, а тому подання слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4