Справа № 462/4449/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2017 року м.Львів

м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кирилюк А.І.

при секретарі Фрейдун А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», Головне територіальне управління юстиції у Львівській області, Залізничного відділу Державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_2, /третя особа: ПАТ «Універсал Банк»/ про визнання недійсними прилюдних торгів та протоколу прилюдних торгів та акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який уточнювала до Державного підприємства «Сетам», Головне територіальне управління юстиції у Львівській області, Залізничного відділу Державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_2, /третя особа: ПАТ «Універсал Банк»/ про визнаня недійсними прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна - квартири загальною площею 44,3 кв. м., що розташована за адресою м. Львів, вул. Мундяк М. 4/28, результати яких оформлено протоколом проведення електронних торгів № 185486, визнати недійсним вказаного протоколу та акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 13 вересня 2016 року, виданого на його підставі.

При цьому покликається на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції- у Львівській області перебувало зведене виконавче провадження №49175603, боржником по якому є ОСОБА_1, про стягнення на користь ПАТ «Універсал Банк» коштів. В процесі здійснення зведеного виконавчого провадження державним виконавцем звернуто стягнення на її майно, а саме квартиру загальною площею 44,3 кв. м., розташовану за адресою м. Львів, вуз;. ОСОБА_3 4/28. Відповідно до звіту від 29.10.2015 року оцінювача СПД ОСОБА_4 вартість описаного та арештованого майна - квартири загальною площею 44,3 кв. м., що розташована за адресою м. Львів, вул. Мундяк М. 4/28, визначеної з метою реалізації для погашення боргу, становить - 703 606 грн.

Листом від 11.03.2016 року №09.1-20/132/30/2184 відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області скерував на адресу Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України заявку на реалізацію арештованого нерухомого майна. Електронні торги відбувались 11.-13.04.2016 р., 10-12.05.2016 року та 21-23.07.2016 року. На останніх торгах нерухоме майно пропонувалось за ціною на 50% від експертної оцінки, про що складено 27.05.2016 року акт. Згідно протоколу проведення останніх електронних торгів № 185486 торги відбулися і переможцем став ОСОБА_2. На підставі протоколу проведення електронних торгів №185486 від 23.07.2016 року державним виконавцем видано акт про реалізацію предмета іпотеки від 13 вересня 2016 року, який затвердженого заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 На думку позивача електронні торги відбулися з порушенням ст. 58, 62 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 49 Закону України «Про іпотеку».

Відповідач ДП «СЕТАМ», будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судові засідання жодного разу не з'явився, але надав суду письмові заперечення. Просить відмовити в позові. На його думку Статтею 62 вказаного Закону України Про виконавче провадження встановлено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Згідно із частиною першою статті 58 Закону України Про виконавче провадження визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні. Відповідно до частини п'ятої статті 58 Закону України Про виконавче провадження звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Але разом з тим, частиною другою статті 30 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із ідробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа. Отже, за його міркуваннями, на період реалізації майна боржника строк здійснення виконавчого провадження не обчислюється, а тому, строк чинності звіту про оцінку майна у такому виконавчому провадженні також не обчислюється під час реалізації майна. Більше того, порядок проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна регулюється Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2014 № 2710/5 (далі - Порядок). Відповідно до абзацу тринадцятого пункту 1 розділу І Порядку організатор це державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення Системи, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у Системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Зокрема, пунктами 1 та 3 розділу II Порядку визначено, що реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 58 Закону України Про виконавче провадження. Якщо строк чинності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться. Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги.

Представники відповідача ОСОБА_2, як в судових засіданнях так і письмових запереченнях просили відмовити в позові, та висловлювали правову позіцію, що збігається з вищевикладеною позицією ДП «Сетам».

Відповідачі - Головне територіальне управління юстиції у Львівській області /що було залученене замість - Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області/ та Залізничний відділ Державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судові засідання жодного разу не зявились.

Вивчивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, яка передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім цього, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України).

У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебувало зведене виконавче провадження №49175603, боржником по якому є ОСОБА_1, про стягнення на користь ПАТ «Універсал Банк» коштів.

В процесі здійснення зведеного виконавчого провадження державним виконавцем звернуто стягнення на майно боржника, а саме квартиру загальною площею 44,3 кв. м., розташовану за адресою м. Львів, вуз;. ОСОБА_3 4/28.

Відповідно до звіту від 29.10.2015 року оцінювача СПД ОСОБА_4 вартість описаного та арештованого майна - квартири загальною площею 44,3 кв. м., що розташована за адресою м. Львів, вул. Мундяк М. 4/28, визначеної з метою реалізації для погашення боргу, становить - 703 606 грн./а.с. 155/ 28.01.16 року СПД ОСОБА_6 надав рецензію на звіт про оцінку від 29.10.2015, про відповідність рецензованої оцінки до правових вимог провадження професійної оціночної діяльності. /а.с.156/.

Листом від 11.03.2016 року №09.1-20/132/30/2184 відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області скерував на адресу Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України заявку на реалізацію арештованого нерухомого майна./а.с.159-160/

Відповідно до вказаної заявки сформовано інформаційне повідомлення про електронні торги та призначено проведення електронних торгів на 11.-13.04.2016 р. Згідно протоколу проведення електронних торгів №156736 торги 11-13.04.2016 року не відбулися у звязку з відсутністтю допущених учасників торгів./а.с.162/

На підставі вказаного протоколу державним виконавцем проведена уцінка арештованого майна - квартири загальною площею 44,3 кв. м., що розташована за адресою м. Львів, вул. Мундяк М. 4/28, на 15% від експертної оцінки, що підтверджується актом державного виконавця від 14 квітня 2016 року. /а.с. 164/

Повторні електронні торги відбувалися 10-12.05.2016 року. Згідно протоколу проведення електронних торгів №164678 торги не відбулися не відбулися у звязку з відсутністтю допущених учасників торгів. /а.с. 166/

На підставі даного протоколу державним виконавцем здійснено повторну уцінку арештованого майна - квартири загальною площею 44,3 кв. м., що розташована за адресою м. Львів, вул. Мундяк М. 4/28, на 50% від експертної оцінки, про що складено 27.05.2016 року акт. /а.с. 169/

Наступні електронні торги відбувалися 21-23.07.2016 року. Згідно протоколу проведення електронних торгів № 185486 торги відбулися і переможцем став ОСОБА_2. /а.с.173/

На підставі протоколу проведення електронних торгів №185486 від 23.07.2016 року державним виконавцем видано акт про реалізацію предмета іпотеки від 13 вересня 2016 року, який затвердженого заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 /а.с.175/

На підставі встановлених фактичних даних справи встановлено, що оспорювані торги відбулися поза межами шестимісячного строку дії звіту оцінювача від 29.10.2015 року.

Статтею 16 ЦК України визначений загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно з п.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 ЦК України(частина першастатті 215 цього Кодексу).

За змістом ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних (електронних) торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення.

З урахуванням норм частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою третьою, пятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у звязку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів.

Частиною третьою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон втратив чинність з 5 жовтня 2016 року, згідно із Законом України від 2 червня 2016 року N 1404-VIII)передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV, що діяв в той час визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем. Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

На момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості обєкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Повторні прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу цього шестимісячного строку обовязковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме частини пятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Проведення переоцінок (уцінок) спірного майна державним виконавцем у звязку з тим, що прилюдні торги не відбулися, не може вважатися новою оцінкою у розумінні положень частини пятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на зазначене можна зробити висновок про те, що проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Зазначений висновок збігається з правовою позицією Верховного суду України у справі № 6-1749цс15

На думку суду категорична вимога ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» про необхідність проведення повторної оцінки майна, забезпечувала законні очікування погашення боргу в більшій сумі як для боржника, так і стягувача. Ця думка також підтверджується загальновідомими фактом рахування рівня інфляції, та наданим позивачем звітом оцінки спірного обєкту нерухомості на дату 20.02.17 року, де визначена ринкова вартість на суму 790.000 грн. /а.с. 88-95/

Крім вказаного порушення, що само по собі є підставою визнання недійсними торгів та їх наслідків, слід зазначити про невідповідність оскаржуваних торгів наступним вимогам нормативного акту, який підлягає застосуванню навіть зі змісту наданих відповідачами документів про проведення електронних торгів з реалізації предмету іпотеки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями частин першої і третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обовязки субєктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стаття 44 цього Закону передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Положеннями статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно з частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Отже, за змістом указаної норми підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без наявності відповідного рішення, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

У разі, якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутностіна обєкти нерухомості.

Статтею 54 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Оскільки статтею 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження»дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобовязань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку».

Процедура підготовки та проведення електронних торгів щодо реалізації арештованого майна, переданого в іпотеку, визначається, крім Закону України «Про виконавче провадження», Законом України «Про іпотеку» та Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, чинним на момент проведення оспорюваних торгів.

Підставою для визнання електронних торгів недійсними є одночасна наявність двох обставин: порушення норм закону при проведенні торгів і порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, і з врахуванням того, права позивачки та її законні інтереси, на думку суду, є порушеними, слід зробити висновок про підставність позову.

Згідно зі ст.43 ЗУ «Про іпотеку» організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна.

При цьому під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами відомостей, які мають бути їм повідомлені. За загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими особа має бути обізнаною, а й отримання цією особою зазначених відомостей.

Відповідачі не надали суду доказів про особисте повідомлення позивача про проведення електронних торгів. Як стверджує остання, вона мешкала за іншою адресою (а.с. 205), про що було відомо, а відсутність у неї інформації про день, час та місце проведення торгів у звязку з не надісланням їй повідомлення про проведення прилюдних торгів, позбавило її права, передбаченого ст. 42 Закону України «Про іпотеку», до дня продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах виконати вимоги за основним зобовязанням чи ту її частину, виконання якої прострочено, що є підставою для припинення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах. Крім того, відсутність належного повідомлення боржника порушило його право на оскарження звіту про оцінку майна, та рецензії на звіт, що передбачено пунктом 3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення, Електронних торгів визначено, в редакції Наказу МЮ України № 2710/5 від 22.12.2015 року (що був чинним на той час).

Такі порушення порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів призвело до грубого порушення прав боржника, а саме - заборгованість перед ПАТ «Універсал Банк» була погашена у значно меншому обсязі, ніж якби уцінка квартири була проведена з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку».

Суд вважає недоречними, твердження відповідачів про зупинення обчислення строку дії звіту про оцінку, та думка про те, що у разі якщо строк чинності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться, оскільки вони прямо протирічить ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», на яку в тому числі посилається і п.1 розділу ІІ Наказу МЮ України № 2710/5 від 22.12.2015 року.

Враховуючи недодержання вимог закону при проведенні електронних торгів, порушення Закону України «Про виконавче провадження» (чинної редакції на час торгів), недотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку», чим порушено права та законні інтереси позивачки, суд приходить до висновку про підставність вимог позивачки, та необхідність відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнення з відповідачів сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 10,11,60-62,88, 209, 367ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсними прилюдні торги з реалізації нерухомого майна - квартири загальною площею 44,3 кв. м., що розташована за адресою м. Львів, вул. Мундяк М. 4/28, результати яких оформлено протоколом проведення електронних торгів № 185486.

Визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 185486 з продажу арештованого майна - квартири загальною площею 44,3 кв. м., що розташована за адресою м. Львів, вул. Мундяк М. 4/28.

Визнати недійсним Акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 13 вересня 2016 року, виданого на підставі протоколу проведення електронних торгів №185486 від 23.07.2016 року та затвердженого заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5

Стягнути суму сплаченого судового збору з Державного підприємства «Сетам» та Головного територіального управління юстиції у Львівській області по 551, 21 грн. з кожного на користь ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст виготовлений 05.11.17

Суддя(підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: