АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3366/17 Головуючий І-ої інстанції Рибальченко Л.М.
Справа № 638/876/17 Доповідач Хорошевський О.М.
Категорія: відшкодування шкоди
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Кіся П.В.

ОСОБА_1

за участю секретаря - Брулевича В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Прокуратури Харківської області та Державної казначейської служби України, в якому просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсацію моральної шкоди в розмірі 396000,00 грн., заподіяної посадовою особою в результаті прийняття незаконних рішень та протиправної триваючої бездіяльності.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 15.07.2015 року слідчим прокуратури Харківської області ОСОБА_3 проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000516 за ч. 1 ст. 384 КК України у відношенні співробітника прокуратури ОСОБА_4, який надав завідомо неправдиві показання у суді. Але, не провівши всіх необхідних слідчих дій, слідчий Бондаренко О.С. закрив кримінальне провадження своєю постановою від 10.08.2015 року, до якої вніс завідомо неправдиві відомості. Цю постанову слідчого було скасовано ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.08.2015 року. Проте, слідчий Бондаренко О.С. 28.09.2015 року знову прийняв рішення про закриття кримінального провадження, яке було скасоване 22.10.2015 року Червонозаводським районним судом м. Харкова з підстав неповноти дослідження слідчим доказів у кримінальному провадженні та нездійснення перевірки доводів позивача, викладених у заяві, не розгляду клопотань, поданих позивачем. 11.11.2015 року суд задовольнив заяву позивача про відвід слідчого Бондаренка О.С. від участі у кримінальному проваджені.

Слідчий Басула Л.О. також, на переконання позивача, лише імітувала розслідування та 15.12.2015 року закрила кримінальне провадження. Ця постанова слідчого була скасована судом 11.01.2016 року з підстав її передчасності. 21.01.2016 року слідчий Басула Л.О. знову закрила кримінальне провадження, але й це її рішення було скасовано ухвалою суду від 23.02.2016 року. 10.03.2016 року слідчим Басулою Л.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження, яку скасовано ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.04.2016 року. 08.06.2016 року слідчим Басулою Л.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження. 09.09.2016 року рішення слідчого про закриття кримінального провадження від 08.06.2016 року скасовано Червонозаводським районним судом м. Харкова. 05.10.2016 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова заяву ОСОБА_2 про відвід слідчого Басули Л.О. задоволено.

07.11.2016 року слідчим Турчаніновим В.І. також закрито кримінальне провадження. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.12.2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого від 07.11.2016 року відмовлено. 12.01.2017 року Апеляційний суд Харківської області своєю ухвалою задовольнив скаргу ОСОБА_2 та скасував ухвалу суду від 08.12.2016 року, а також постанову слідчого від 07.11.2016 року.

Протягом 1,8 року позивач, який є інвалідом 2 групи, був змушений виїжджати до суду для викриття посадових осіб у прийнятті незаконних рішень та неправомірній бездіяльності, яким було зменшено авторитет правоохоронних органів, а позивач позбавлений відчуття безпеки, правової стабільності, верховенства права, а також доступу до правосуддя, у звязку з чим порушене його психологічне благополуччя, що унеможливило продовження ним активного особистого та громадського життя та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Посилаючись на вищевказані обставини, а також положення ст. 1174 ЦК України, позивач вважає, що вищевказаними рішеннями слідчих та їх бездіяльністю йому було спричинено моральну шкоду у розмірі 396000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2017 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Посилається на порушення судом норм ст. 56 Конституції України; порушення Закону України № 3477 від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»; суд не застосував та проігнорував практику Європейського суду з прав людини; не застосував норми матеріального права ст. 1174 ЦК України; проігнорував правові позиції, викладені в Постановах ВСУ від 25.05.2016 року, 01.02.2017 року та 22.02.2017 року.

Вважає, що ним було надано достатньо доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, які не були взяті до уваги судом першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду, доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що реалізація ОСОБА_2 свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.

Сам факт неприйняття слідчим процесуального рішення не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування, оскільки для наявності зобовязання по відшкодуванню шкоди відповідно до ст. 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дій чи бездіяльності органу, наявності шкоди, протиправності дій заподіювача та причинний звязок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обовязком позивача.

Однак з таким висновком погодитись не можна, оскільки суд дійшов його без урахування обставин справи та вимог закону, що регулює спірні правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.07.2015 року розглянуто заяву ОСОБА_2 від 30.06.2015 року та внесено відомості про злочин до ЄРДР (а.с. 41).

Під час проведення слідчим другого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області кримінальне провадження № 0000516 неодноразово закривалось.

Ухвалами слідчих суддів Червонозаводського районнного суду м. Харкова від 19.08.2015 року, 22.10.2015 року, 11.01.2016 року, 23.02.2016 року, 05.04.2016 року, 09.09.2016 року постанови слідчих прокуратури Харківської області про закриття кримінального провадження № 0000516 скасовувались (а.с. 9-48).

Скасовуючи постанови слідчих та повертаючи кримінальне провадження для подальшого проведення досудового розслідування слідчі судді виходили з того, що слідчими допущена неповнота, усунення якої потребує виконання слідчих та процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів. При цьому слідчі судді зазначали які саме дії необхідно здійснити.

Переглядаючи підставність постанов слідчого прокуратури про закриття кримінального провадження у подальшому судді кожного разу доходили висновку, що не зібрані усі можливі докази, повного та всебічного дослідження зібраних доказів з проведенням їх аналізу в процесуальному рішенні не відбулось, а висновок про закриття провадження зроблений передчасно.

Оскільки здійснення усіх необхідних заходів для повного та обєктивного розслідування кримінальної справи та виконання вимог кримінально-процесуального законодавства належить до посадових обовязків слідчого зазначене вище свідчить про наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 1174 ЦК України, а саме прийняття незаконних рішень та бездіяльність посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень.

За правилами зазначеної статті шкода, яка при цьому була завдана фізичній або юридичній особі відшкодовується державою незалежно від вини посадової чи службової особи.

Оскільки зазначеною нормою не визначений вид шкоди, що підлягає відшкодуванню необхідно вважати, що йдеться і про шкоду немайнового характеру.

На підтвердження наявності немайнової шкоди завданої йому позивач зазначив, що в результаті незаконних дій слідчих стан його здоровя, інваліда другої групи, погіршився, він втратив сон, оскарження дій слідчих потребувало від нього додаткових зусиль повязаних зі зверненням до суду, що потребувало часу та необхідності їздити в суд. Він позбавлений відчуття безпеки та правової стабільності.

Надаючи оцінку цим поясненням позивача судова колегія вважає доведеною наявність моральної шкоди спричиненої позивачу у вигляді душевних страждань, які він зазнав у звязку з протиправною поведінкою щодо нього, що за правилами ст. 23 ЦК України підлягає відшкодуванню. При цьому позивачем не було надано доказів про погіршення стану його здоровя повязаного з діями субєкту оскарження.

Судова колегія вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди позивачем не обґрунтований.

Виходячи з характеру правопорушення, глибини душевних страждань, враховуючи вимоги розумності і справедливості, достатньою компенсацією немайнової шкоди, спричиненої позивачу може бути 5000,00 грн.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України підлягають віднесенню на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2017 року скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну Казначейську службу України на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

ОСОБА_1