Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №333/1202/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Боровікова А.І.
Провадження №22-ц/778/1568/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

секретаря Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до концерну «Міські теплові мережі» в особі філії концерну «Міські теплові мережі», міського комунального підприємства «Основаніє» про списання суми безнадійної дебіторської заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що у власності позивача перебуває квартира, де він проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1, а також кімната в 2-х кімнатній квартирі за адресою: м Запоріжжя, АДРЕСА_1.

На кожну житлову площу щомісяця приходять поточні комунальні рахунки, до яких відповідачі приплюсовують неіснуючі борги, щодо яких минув 3-х річний термін позовної давності, і включають їх в основний особовий рахунок.

По квартирі АДРЕСА_2 заборгованість виникла до 01.02.2013 року:

- КП «Основаніє»: утримання будинку 0411 - 1800,44 грн., заборгованість по опаленню - 2296,03 грн., заборгованість по ГВС - 397,07 грн.;

- Концерн «Міські теплові мережі»: централізоване опалення - 1660,39 грн., підігрів води - 8,96 грн..

По кімнаті в квартирі АДРЕСА_3 заборгованість виникла до 01.02.2013 року:

- КП «Основаніє»: утримання будинку 0411 - 691,72 грн.; заборгованість по опаленню - 9,75 грн., заборгованість по ГВС - 8.81 грн., утримання будинку - 99,96 грн.

- Концерн «Міські теплові мережі»: централізоване опалення - 1219,21 грн., централізоване ГВП - 122,77 грн..

Таким чином, зазначає позивач, нарахування суми, що знаходиться за межами строку позовної давності є безнадійною заборгованістю, яка не може бути виставлена до оплати споживачу, отже, повинна бути списана.

Крім того, на квартиру АДРЕСА_4 (о/р 112413255) призначена субсидія. Після компенсації нарахованих сум, в залежності від споживання ресурсів, утворюється переплата субсидій.

Цю переплату концерн «Міські теплові мережі» спрямовує не на щомісячні та наступні погашення нарахувань, а на погашення неіснуючого боргу, що перевищує трирічну позовну давність.

Так, з центрального опалення і центрального ГВС з жовтня 2015 по січень 2016 року була призначена субсидія в загальній сумі 2652,15 грн., з них 1632,5 грн. було спрямоване на погашення щомісячних поточних платежів, а решту частину - 1019,65 грн. на погашення неіснуючого боргу, тим самим позбавляючи позивача права користуватися цією сумою (1019,65 грн.) для погашення наступних нарахувань по послугах.

Посилаючись на ст. 19 Конституції України, ст. ст. 3, 15, 256, 257, 267 ЦК України, Закон України «Про житлово-комунальні послуги», ч.1 пп. 14.1.11, ст. 14 Податкового кодексу України від 10.12.2010г., п. 4 Указу Міністерства фінансів України № 237 від 08.10.1999 року «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку», позивач просив суд:

застосувати термін позовної давності щодо стягнення з нього заборгованості за житлово-комунальні послуги, що утворилась до 01.02.2013 р по КП «Основаніє» і концерну «Міські теплові мережі»;

зобовязати КП «Основаніє» і Концерн «Міські теплові мережі» списати з особового рахунку №112413255 по квартирі за адресою: 69104, АДРЕСА_5 і з особового рахунку №112413238 квартири за адресою: 69104, АДРЕСА_6, безнадійну дебіторську заборгованість по квартплаті та комунальним послугам в розмірі:

- по квартирі АДРЕСА_7:

КП «Основаніє»: утримання будинку 0411 - 1800,44 грн., заборгованість по опаленню - 2296,03 грн., заборгованість по ГВС - 397,07 грн.,

Концерн «Міські теплові мережі»: центральне опалення - 1660,39 грн., підігрів води - 8,96 грн.;

- по кімнаті в квартирі 114 по вул. Чумаченко. 36:

КП «Основаніє»: утримання будинку 0411 - 691,72 грн., заборгованість по опаленню - 9,75 грн., заборгованість по ГВС - 8,81 грн., утримання будинку - 99,96 грн.,

Концерн «Міські теплові мережі»: централізоване опалення - 1219,21 грн., централізоване ГВС 122,77 грн..

Зобовязати Концерн «Міські теплові мережі» провести перерахунок і корегування особового рахунку № 112413255 по квартирі АДРЕСА_4 з централізованого опалення і центрального ГВС для спрямування суми субсидії в розмірі 1019,65 грн. в сторону щомісячних і наступних нарахувань за зазначені послуги.

Зобовязати Концерн «Міські теплові мережі» всі наступні надходження субсидії використовувати для погашення щомісячно нарахованих платежів, а у випадку переплати, різницю спрямовувати в рахунок погашення майбутніх щомісячних платежів за житлово-комунальні послуги.

Під час судового розгляду справи в суді першої інстанції позивач доповнив позов наступною вимогою: позбавити відповідачів права вимоги з нього в будь-якій формі вимагати вказаних в позовній заяві сум.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується розписками про отримання судової повістки та рекомендованим повідомленням про вручення поштою судової повістки (а.с.120-122).

КП «Основаніє» направило до суду апеляційної інстанції письмову заяву, де міститься клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника ( а.с.123).

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності представника КП «Основаніє».

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог. а також того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст..4 ЦПК).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна особа самостійно обирає передбачений частиною 2 статті 16 ЦК України спосіб захисту цивільних прав та інтересів, на свій розсуд визначає коло відповідачів, які, на її думку, порушують її права, а також спосіб, у якій за законом можливе поновлення порушеного права.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_3 зазначав, та сторонами не заперечувалося, що йому на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_8, а також кімната в 2-х кімнатній квартирі, розташованій за адресою: м Запоріжжя, АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської №25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» МКП «ОСНОВАНІЄ» до 01.09.2016 року було виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території будинку, в якому знаходяться квартира та кімната позивача.

З 01 вересня 2016 року будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченко, буд. 36, обслуговується КП «Наше місто» згідно із рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №494 від 26.08.2016 року «Про вилучення обєктів житлового та нежитлового фонду, обєктів благоустрою та обладнання з господарського відання міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» та передачу в господарське відання комунального підприємства «Наше місто» та затвердження актів приймання-передачі» (а.с.52).

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «Міські теплові мережі» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ» (п. 1.3 рішення).

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №200 від 28.04.2011 року «Про визначення виконавців комунальних послуг» Концерн «Міські теплові мережі» визначений виконавцем послуг з централізованого опалення, підігріву питної води щодо населення, що мешкає житловому фонді комунальної власності міста Запоріжжя в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ» (п. 1.2 Рішення).

Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між виконавцем та споживачем відповідного договору.

18 серпня 2011 року між Концерном «МТМ» та споживачем ОСОБА_3 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (а.с.92-95).

Пунктом 17 вказаного договору передбачено, що споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлений договором строк.

Виходячи із положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року №237, відповідно до яких виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства, списання з внутрішніх господарських документів відповідачів (особових рахунків позивача) будь-яких сум є правом відповідачів.

Порядок списання безнадійної заборгованості врегульовано Податковим кодексом України, положеннями якого позивач керувався обґрунтовуючи свою позовну заяву.

Проте, як вірно зазначено судом першої інстанції, Податковий кодекс України не регулює відносини, які виникли між сторонами по справі, оскільки вказані правовідносини є цивільно-правовими та врегульовані приписами Цивільного кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.08.1991 року.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регулює конкретні цивільні правовідносини. Зобовязання відповідачів щодо списання заборгованості за оплату комунальних услуг як спосіб захисту прав, не передбачено чинним законодавством.

Крім того, ст. 1 Закону України від 20.12.2006 № 498-V «Про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і комунальні послуги, що утворилася станом на 1 грудня 2006 року» установлено, що заборгованість з квартирної плати (плати за утримання житла) та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-, газопостачання, послуги водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) наймачів жилих приміщень та власників жилих будинків або квартир, яка склалася станом на 1 грудня 2006 року, перед надавачами зазначених послуг реструктуризується у порядку, визначеному Законом України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію».

Таким чином законодавцем встановлено спеціальний порядок погашення заборгованості населення за спожиті комунальні послуги.

Посилання апеляційної скарги на те, що позивач не отримував послуги, які надаються відповідачами, не підтверджені належними та допустимими доказами у розмінні ст.. ст.. 58, 59 ЦПК України.

Крім того, як пояснив представник концерну «Міські теплові мережі» в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, у помешканні споживача встановлені лічильники на гарячу воду, а тому нарахування оплати за використану гарячу воду здійснюється на підставі показань лічильника, які передаються самим споживачем.

Твердження апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не розглянуті всі позовні вимоги, є безпідставними, оскільки судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів для спростування висновків суду першої інстанції, передбачених статтями 57,58,59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст.309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: