АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2215/17 Головуючий 1 інст. Довготько Т.М.
Справа № 643/9697/16-ц
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Піддубного Р.М., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Салтівське трамвайне депо», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у звязку з дорожньо-транспортною пригодою за апеляційною скаргою ОСОБА_3 представника Комунального підприємства «Салтівське трамвайне депо» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 січня 2017 року,

у с т а н о в и л а:

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Комунального підприємства «Салтівське трамвайне депо» (далі КП «Салтівське трамвайне депо»), ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у звязку з дорожньо-транспортною пригодою.

На обґрунтування позивач вказав, що 21 грудня 2015 року о 16 год. 30 хв. на перехресті вулиць Шевченка та Матюшенка в м. Харкові відбулося ДТП з вини ОСОБА_2, який, керуючи трамваєм за маршрутом № 26, власником якого є КП «Салтівське трамвайне депо», не обрав безпечної швидкості руху та допустив зіткнення з автомобілем «Toyota» марки «Highlander», реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого він є на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 492258, під його керуванням.

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2016 року визнано, що винним у скоєнні ДТП є ОСОБА_2, який на час ДТП перебував у трудових стосунках з КП «Салтівське трамвайне депо».

У наслідок ДТП автомобіль позивача зазнав пошкоджень, які згідно зі Звітом про оцінку майна, складеного 21 грудня 2015 року субєктом оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_4, складають суму в розмірі 92 400 грн. 00 коп. Крім того, він сплати 800 грн. 00 коп. за проведення експертного дослідження.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги та стягнути на його користь з КП «Салтівське трамвайне депо» 92 400 грн. 00 коп. - на відшкодування матеріальної шкоди, 800 грн. 00 коп. - на відшкодування витрат за проведення експертного дослідження та 932 грн. 00 коп. судового збору.

В уточнених вимогах ОСОБА_1 просив стягнути вказані суми з відповідачів в солідарному порядку.

Відповідачі позов не визнали, посилаючись на те, що ДТП сталася з вини ОСОБА_5 представника Комунального підприємства «Міськелектротранссервіс», який до участі у справі в якості належної особи не залучений.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 січня 2017 року позов задоволено частково.

З КП «Салтівське трамвайне депо» на користь ОСОБА_1 стягнуто 92 400 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, та 922 грн. 68 коп. судового збору. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 представник КП «Салтівське трамвайне депо», посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне зясування обставинам, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення по суті позову. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не зупинив провадження по справі до розгляду Апеляційним судом Харківської області апеляційної скарги на постанову Київського районного суду м. Харкова про закриття провадження відносно ОСОБА_5 за частиною 4 статті 140 КУпАП України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; клопотання КП «Салтівське трамвайне депо» про залучення до участі у справі ОСОБА_5 в якості співвідповідача також безпідставно не було задоволено.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржив, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України.

Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК України).

Спеціальними у співвідношенні із наведеними нормами є положення статей 1187, 1188 ЦК України, що визначають порядок відшкодування шкоди, завданою джерелом підвищеної небезпеки.

За загальним правилом частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з частиною 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридично або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обовязків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчиненнях яких безпосередньо входить до службових обовязків працівника.

Аналогічний висновок щодо застосування положень статті 1172 ЦК України міститься й у постановах Верховного Суду України від 28 січня 2015 року у справі № 6-229цс14, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-933цс16, які згідно зі статтею 360-7 ЦПК України є обовязковими для судів.

Матеріали справи свідчать, що 21 грудня 2015 року о 16 год. 30 хв. на перехресті вулиць Шевченка та Матюшенка в м. Харкові відбулося ДТП з вини ОСОБА_2, який, керуючи трамваєм за маршрутом № 26, власником якого є КП «Салтівське трамвайне депо», не обрав безпечної швидкості руху та допустив зіткнення з автомобілем «Toyota» марки «Highlander», реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого він є на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 492258, під його керуванням.

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області від 06 квітня 2016 року, визнано, що винним у скоєнні ДТП є ОСОБА_2

Факт перебування ОСОБА_2 на час ДТП у трудових стосунках з КП «Салтівське трамвайне депо» підтверджується довідкою на а. с. 85.

Згідно зі Звітом про оцінку майна, складеного 21 грудня 2015 року субєктом оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_4, вартість матеріальних збитків у звязку з ДТП складає суму в розмірі 92 400 грн. 00 коп.

Доказів того, що шкода у звязку з ДТП відшкодована в повному обсязі, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнення суму в розмірі 92 400 грн. 00 коп. з КП «Салтівське трамвайне депо».

Справа розглянута в межах заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги про незалучення до участі у справі ОСОБА_5 в якості співвідповідача не можуть бути прийняті до уваги. За змістом статті 119 ЦПК України питання щодо визначення кола осіб, які повинні приймати участь у справі, а також зміст позовних вимог до них вирішує позивач. ОСОБА_1 предявив позов про відшкодування шкоди у звязку з дорожньо-транспортною пригодою до КП «Салтівське трамвайне депо» та ОСОБА_2 і позовні вимоги в цій частин не змінював на протязі усього розгляду справи.

Посилання на незупинення провадження по справі не ґрунтуються на законі.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 24 травня 2016 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 06 грудня 2016 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито за відсутністю в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 140 КУпАП,

Вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП встановлена постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області від 06 квітня 2016 року.

За правилами частини 4 статті 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено та в апеляційному порядку не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314 ч. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника Комунального підприємства «Салтівське трамвайне депо» відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Ю.А.Пономаренко

ОСОБА_6