Номер провадження №2/225/1991/2017
Єдиний унікальний номер 225/4333/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Геря О.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Савченко О.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю до військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що починаючи з 2005 року він мешкає в будинку АДРЕСА_1, а 06.03.2013 року був зареєстрований за вказаною адресою. На теперішній час позивач продовжує проживати у вказаному будинку, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується ним, проводить поточні та капітальні ремонти, однак оригінали правовстановлюючих документів на будинок відсутні.

Позивач та його представник ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в судове засідання не з'явилися, суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частиною 4 ст. 344 ЦК України встановлено, що , право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

З пункту 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року вбачається, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Відповідно пункту 11 зазначеної вище Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Судом встановлено, що позивач, починаючи з 2005 року по теперішній час проживає у будинку АДРЕСА_1, правовстановлюючі документи на даний об'єкт нерухомого майна відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 06.03.2013 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володіє вказаним нерухомим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 і доказів на спростування даних обставин в судовому засіданні не здобуто, то суд вважає за можливе визнати за ним право власності на даний будинок за набувальною давністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що позивач або представник позивача в позовній заяві чи окремих клопотаннях не наполягали на стягненні судових витрат з відповідача, у зв'язку із чим, виходячи з вимог справедливості судового розгляду, суд не вважає за необхідне стягувати судовий збір з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1 право власності за набувальною давністю на будинок АДРЕСА_1 загальною площею 39,5 м.кв., житловою площею 28,8 м.кв. з надвірними будівлями та спорудами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: