Категорія 27 Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

За участю секретаря: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

В жовтні 2014 року ПАТ «Кредобанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.06.2008 року між ВАТ «Кредобанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 263, за умовами якого позичальнику надано кредит в сумі 100000 доларів США на строк до 22.06.2018 року. З метою забезпечення виконання зобовязання цього ж дня між банком та ОСОБА_2 та банком та ОСОБА_5 були укладені договори поруки, згідно з якими відповідачі зобовязалися солідарно відповідати за належне виконання ОСОБА_4 зобовязань перед кредитором. ОСОБА_4 зобовязання за договором виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 20.08.2014 року виникла заборгованість в сумі 49442, 54 доларів США , з яких 45022 дол. США неповернута сума кредиту; 3626, 85 дол. США прострочені відсотки; 793, 69 дол. США пеня., виходячи з чого просили стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість у сумі 653630, 37 грн.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2015 року ПАТ «Кредобанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № 263 від 23 червня 2008 року в сумі 49 442,54 дол. США, що станом на 20.08.2014 року відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентно 653630,37 грн., яка складається з: 45022 дол. США неповернутої суми кредиту; 3626,85 дол. США прострочених відсотків та 793,69 дол. США пені.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» 3654 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині солідарного стягнення заборгованості в сумі 49442, 54 дол. США з поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначав, що порука ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є припиненою на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України, оскільки останній платіж за кредитним договором було здійснено в січні 2014 року, а позов предявлено в жовтні 2014 року, тобто поза межами шестимісячного строку звернення кредитора з вимогою до поручителя.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_4 та ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що поручителі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не несуть солідарної відповідальності між собою, оскільки кожним з них було укладено окремі договори поруки, а лише у випадку укладення одного договору поруки декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою. З цих підстав відмовлено у задоволенні позову до поручителя ОСОБА_5

З такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 23 червня 2008 року між ВАТ «Кредобанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк») та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 263, за умовами якого банк зобов'язався надати у власність позичальникові грошові кошти в сумі 100 000,00 дол. США на строк до 22.06.2018 року для ремонту нерухомості, а позичальник зобов'язався повернути кредит і сплатити проценти (а.с. 6-8).

Відповідно до п. 3.1. вищезазначеного договору, за надання кредиту позичальник сплачує банку в порядку та строки, визначені тарифами Банку, наступні комісії: за видачу кредиту, одноразово -1,5% від суми кредиту, сплачується до видачі кредиту в гривнях по курсу НБУ на дату оплати; інші комісії передбачені тарифами банку.

Згідно п. 3.2. кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти річні у розмірі, що визначаються як ставка LIBOR 3м збільшена на маржу 11,5%. Розмір процентів за кредитом змінюється першого числа кожного календарного кварталу протягом усього строку дії договору.

В п. 4.1. кредитного договору зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами, по 833,00 дол. США (119 траншів), а в останній місяць кредитування 873,00 дол. США (1 транш), шляхом внесення готівки в касу банку або шляхом безготівкового перерахунку не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, якщо інше не передбачено цим договором та/або додатками до нього.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п. 3.2. цього договору, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення (п. 5.1. кредитного договору).

З метою забезпечення зобовязання за договором 23 червня 2008 року між банком, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойок) за кредитним договором № 263 від 23.06.2008 року (а.с. 23).

Згідно п. 2.5. вищевказаного договору, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Цього ж дня, 23 червня 2008 року між банком, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений договір поруки. Відповідно до вказаного договору поруки поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойок) за кредитним договором № 263 від 23.06.2008 року (а.с. 24).

Згідно п. 2.5. вищевказаного договору, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу ОСОБА_4 кредит у розмірі 99 164,63 дол. США, що підтверджується меморіальним ордером № 682795 від 18.08.2008 року (а.с. 9).

Відповідач ОСОБА_4 не виконав належним чином взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, в звязку з чим, станом на 20.08.2014 року виникла заборгованість в сумі 49442,54 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (13,22 грн. за 1 дол. США) еквівалентно 653630,37 грн. яка складається з: 45 022 дол. США, що еквівалентно 595 190,84 грн. неповернутої суми кредиту; 3 626,85 дол. США, що еквівалентно 47 946,96 грн. прострочених відсотків та 793,69 дол. США, що еквівалентно 10 492,58 грн. пені (а.с. 19-22).

14 травня 2014 року ПАТ «Кредобанк» через свого представника ТзДВ «Інтер-Ріск Україна» направила на адресу позичальника ОСОБА_4, а 19 травня 2014 року на імя поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_5 вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором протягом 30 банківських днів з дати отримання цього повідомлення (а.с. 25-27).

Однак, вимоги позивача залишені відповідачами без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 4.9, 4.10 кредитного договору банк у випадках передбачених п. 2.9 цього договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобовязаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку (п. 49) достроково повернути кредит, проценти, комісії, та інші належні до сплати платежі за цим договором.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Як установлено судом, боржник ОСОБА_4 взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 22.06.2018 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Строк виконання боржником кожного зобовязання встановлено не пізніше останнього робочого дня місяця.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

До такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16.

Таким чином, твердження представника відповідача про те, що порука є припиненою внаслідок спливу шестимісячного строку, який обраховується з лютого 2014 року, тобто з моменту настання строку погашення чергового платежу, є необґрунтованими.

У звязку з порушенням боржником умов договору та виникненням заборгованості за кредитними договорами кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 4.9 кредитного договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 14 травня 2014 року та 19 травня 2014 року боржнику і поручителям повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту та повязаних із ним платежів потягом 30 банківських днів з дня отримання вказаного повідомлення, тобто змінив строк виконання основного зобовязання.

У разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Такий правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2014 року у справі № 6-32цс14, та аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2662цс15.

Оскільки судом встановлено, що з вимогою про дострокове повернення кредиту банк звернувся до позичальника та поручителів у травні 2014 року, а з позовом банк звернувся в жовтні 2014 року, тобто в межах шестимісячного строку, порука ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не припинилася.

Водночас, висновок суду першої інстанції про те, що відсутність спільного договору поруки поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 виключає можливість предявлення кредитором вимоги одночасно до обох поручителів, не ґрунтується на нормах закону.

Згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Частина 3 ст. 554 ЦК надає можливість встановлювати поруку стосовно виконання одного й того ж зобовязання з боку декількох осіб (співпоручителів) шляхом укладення між кредитором і кількома поручителями одночасно одного спільного договору поруки і закріплює як солідарну відповідальність поручителів з боржником перед кредитором, так і солідарну відповідальність поручителів між собою, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 541 ЦК солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Зважаючи на те, що норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного й того ж зобовязання між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин кредитор, керуючись ст. 543 ЦК, має право на свій розсуд предявити вимогу до боржника і кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково, але поручитель, що виконав зобовязання, не вправі предявляти вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Виходячи з чого, чинним законодавством не передбачено обмежень у виборі кредитором способу захисту свого права та встановлення черговості задоволення своїх вимог за наявності множинності на стороні поручителів, незалежно від того, чи укладено спільний договір поруки з декількома поручителями чи з кожним поручителем окремо, кожен з поручителів несе солідарний обовязок виконання договору з боржником.

Такі висновки узгоджуються з практикою Верховного Суду України у постанові від 21 травня 2012 року у справі № 6-68цс11, від 24 червня 2015 року у справі № 6-255цс15, від 01 липня 2015 року у справі №6-745цс15, від 11 листопада 2015 року у справі №6-511цс15.

Крім того, судом не наведено мотивів для задоволення вимог про солідарне стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 і відмову у позові до ОСОБА_5

В цій частині висновки суду суперечать вимогам законодавства.

Згідно з ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

Отже, пеня може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України гривні.

Таким чином, нарахування і сплата пені в доларах США не передбачена, а тому зазначення в резолютивній частині рішення суду суми пені 793,69 дол. США є помилковим.

За таких обставин, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає до скасування з ухваленням нового рішення.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з позичальника ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та поручителя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (МФО 325365, 79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78) заборгованість за кредитним договором № 263 від 23 червня 2008 року в сумі 653630,37 грн., яка складається з: 45022 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.08.2014 року еквівалентно 595 190,84 грн. неповернутої суми кредиту; 3 626,85 дол. США , що за офіційним курсом НБУ станом на 20.08.2014 року еквівалентно 47 946, 96 грн. прострочених відсотків та 10 492,58 грн. пені.

Стягнути та солідарно з позичальника ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 і поручителя ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (МФО 325365, 79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78) заборгованість за кредитним договором № 263 від 23 червня 2008 року в сумі 653630,37 грн., яка складається з: 45022 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.08.2014 року еквівалентно 595 190,84 грн. неповернутої суми кредиту; 3626,85 дол. США , що за офіційним курсом НБУ станом на 20.08.2014 року еквівалентно 47 946, 96 грн. прострочених відсотків та 10 492,58 грн. пені.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» по 1218 грн. судового збору з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно з оригіналом: