Справа № 302/761/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 вересня 2017 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів - Готра Т.Ю., Куштан Б.П.,

секретарі - Чучка Н.В.,

з участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

і ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду від 03 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - Присліпська сільська рада про усунення перешкод у користуванні дорогою та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд із даним позовом, мотивуючи тим, що вона є власником житлових будинків АДРЕСА_1, а також земельних ділянок на яких розташовані ці будинки. Від будинку НОМЕР_1 до будинку НОМЕР_2 проходить дорога загального користування (під'їзна дорога) і відповідач ОСОБА_1 тривалий час чинить їй перешкоди у користуванні цією дорогою, а саме, встановив поперек дороги дерев'яну огорожу чим унеможливив проїзд по ній.

Рішенням сесії Присліпської сільської ради від 03.07.2016 року закріплено право позивача на користування під'їзною дорогою шириною 4 м. через дорогу загального користування від домоволодіння НОМЕР_1 до житлового будинку НОМЕР_2.

Добровільно забрати огорожу відповідач не бажає і не надає їй та посилаючись на вказані обставини, а також на те, що неправомірними діями відповідача завдано нервові страждання та переживання і просила зобов'язати відповідача розгородити під'їзну дорогу, стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 50 000 грн. та судові витрати.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_3 подала письмову заяву про уточнення позовних вимог і просила зобов'язати ОСОБА_1 не чинити їй перешкод у користуванні під'їзною дорогою від житлового будинку НОМЕР_1 до житлового будинку НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на її користь 10 000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Міжгірського районного суду від 03 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкод у користуванні під'їзною дорогою від житлового будинку НОМЕР_1 до житлового будинку НОМЕР_2 у АДРЕСА_1, яка визначена на плані ділянки в проекті забудови земельної ділянки індивідуального житлового будинку будівельного паспорту ОСОБА_1, виданого у жовтні 2007 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) гривень, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1102 грн. 40 коп. та витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги фахівця в галузі права в сумі 7395 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки ніяких перешкод з боку ОСОБА_1 щодо доступу до земельної ділянки ОСОБА_3 немає.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, які просять рішення суду залишити без змін, пояснення сільського голови Присліпської сільської ради Угрин О.М., який просить рішення суду залишити без змін, оскільки відповідачем створюються перешкоди у користуванні дорогою із будинку НОМЕР_1 до будинку НОМЕР_2, яка є єдиною дорогою для обслуговування будинку, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належать житлові будинки НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в с. Присліп та земельні ділянки, на яких розташовані ці земельні ділянки і між цими будинками проходить під'їзна дорога.

Відповідач ОСОБА_1 встановив дерев'яну огорожу, що унеможливлює проїзд транспортних засобів до домоволодіння та земельної ділянки ОСОБА_3

Факт встановлення огорожі на дорозі загального користування ОСОБА_1, що веде до житлового будинку НОМЕР_2 ОСОБА_3 стверджується актами комісії Присліпської ради від 25.05.2016 року.

Рішенням шостої сесії VІІ скликання Присліпської сільської ради № 11 від 03.07.2016 року визначено під'їзну дорогу через дорогу загального користування ОСОБА_3 до її житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 шириною 4 метра, яка пролягає від її земельної ділянки, що знаходиться в її приватній власності у АДРЕСА_2.

Наявність під'їзної дороги зазначена і в проекті забудови земельної ділянки індивідуального житлового будинку ОСОБА_1 (а.с. 5).

Судом першої інстанції встановлено, що на час прийняття рішення по даній справі відповідач ОСОБА_1 забрав дерев'яну огорожу із дороги загального користування і звільнив таку, однак, суд обґрунтовано вважав, що на час звернення позивача до суду 26.08.2016 рок і до 27.10.2016 року мало місце порушення прав позивача ОСОБА_3, як власника домоволодіння та земельних ділянок.

Посилання відповідача на викопіювання з опорного плану с. Присліп в якому відсутня дорога, судова колегія до уваги не приймає, оскільки цей план виготовлений в 1975 році, що ствердив голова Присліпської сільської ради Угрин О.М. і дана дорога в ній не відображена, а новий план забудови не виготовлений.

Згідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що вимога позивача про зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні під'їзною дорогою від будинку НОМЕР_1 до будинку НОМЕР_2 в с. Присліп є доведеною і неправомірні дії ОСОБА_1 позивачу завдали моральних страждань, яку судом визначено у розмірі 2000 грн.

Разом з тим, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції у частині стягнення витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги фахівця в галузі права у сумі 7395 грн. підлягає скасуванню і з відмовою у заявлених вимогах у цій частині із наступних підстав.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надані в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між сторонами та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складанням позовної заяви, наданням консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документально підтверджених витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження заявлених витрат позивачем надано акт приймання-передачі наданих послуг на 5075,00 грн., із найменуванням послуг та тривалістю послуг у годинах наданих позивачу та акт приймання-передачі наданих послуг на суму 1740 грн. та тривалістю послуг у годинах і судова колегія вважає, що в цій частині заявлених вимог слід відмовити, оскільки відсутні належні докази щодо надання таких послуг тривалістю у годинах із врахуванням змісту заявлених вимог.

Оскільки, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню. А тому судова колегія не вбачає підстав для стягнення судових витрат пов'язаних з оплатою фахівця в галузі права понесених ними при розгляді справи у суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині стягнення 7395 грн., що становлять витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги фахівця в галузі права слід скасувати із ухваленням нового рішення у цій частині відповідно до п.п. 1,2,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, яким у позовних вимогах ОСОБА_3 у цій частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, ст. 234 ЦК України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Міжгірського районного суду від 03 листопада 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрат по оплаті правової допомоги фахівця у галузі права в сумі 7395 грн. скасувати і в цій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області Собослой Г.Г.