Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів - Вінгаль В.М., Кузюри Л.В.

із секретарем судового засідання - Шапко В.М.

за участю: апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, представників Чернігівської міської ради Соловей О.В., Сахарової К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Чернігівської міської ради, третя особа - Перша Чернігівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування,-

встановив:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року його тітки ОСОБА_7

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який не брав участі у справі, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 полягають у тому, що у спірній квартирі він проживав з 1984 року у якості члена сім»ї ОСОБА_7 Зазначає, що він є троюрідним братом ОСОБА_7 та, будучи однією сім»єю за життя померлої ОСОБА_7, мали спільний бюджет, сумісний побут та сумісно вели домашнє господарство. У спірній квартирі зареєстрований не був через його, ОСОБА_1 та ОСОБА_7, правову необізнаність.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла, заповіт за життя не складала. Тому, на думку апелянта, він належить до спадкоємців четвертої черги відповідно до положень ст. ст. 1217, 1223, 1258, 1264 ЦК України та має першочергове право на спадкування по відношенню до позивача ОСОБА_3, а інші спадкоємці за законом відсутні.

Наголошує, що ОСОБА_3 не довів, що є рідним племінником померлої ОСОБА_7, умисно приховав від суду наявність інших спадкоємців та, знаючи про проживання ОСОБА_1 у квартирі померлої, безпідставно звернувся в суд з позовом про його, ОСОБА_1 виселення із спірного помешкання. Стверджує, що рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2017 року про його, ОСОБА_1 виселення з квартиру АДРЕСА_2, є незаконним, оскільки він, ОСОБА_1, як член сім»ї ОСОБА_7 успадкував належну їй квартиру.

Перша Чернігівська державна нотаріальна контора надала письмову заяву про розгляд справи без її участі і відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка її представника у судове засідання не перешкоджає розглядові справи.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримав та просив скасувати рішення суду першої інстанції. Наголошував, що з 1984 р. проживав однією сім»єю із своєю троюрідною сестрою ОСОБА_7 у належній їй однокімнатній квартирі АДРЕСА_3. Через юридичну необізнаність його та ОСОБА_7, у цій квартирі він зареєстрованим не був. Наголошував, що останні 5 років за життя ОСОБА_7 був членом її сім»ї , вони мали спільний сімейний бюджет, вели спільне господарство, заповіту ОСОБА_7 не складала, тому вважав, що саме він є її спадкоємцем. Не звертався до нотаріальної контори, оскільки після смерті ОСОБА_7 продовжував проживати у квартирі, а отже прийняв спадщину.

ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу не визнав та пояснив, що померла ОСОБА_7 є його рідною тіткою, він займався її похованням за власні кошти. Висловив незгоду з твердженнями апелянта про постійне проживання його, апелянта із померлою ОСОБА_7 однією сім»єю з 1984 року. Наголошував, що ОСОБА_1 не брав участі і не був присутнім на похороні ОСОБА_7 Стверджував, що оскаржуване ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції від 21 листопада 2016 р. є законним і обґрунтованим, апеляційну скаргу вважає безпідставною та просив відхилити.

Представник Чернігівської міської ради наполягала, що оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим, ухвалене у відповідності до норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст. ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено таке.

Як убачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 19).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належне їй майно -однокімнатну квартиру АДРЕСА_4, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією технічного паспорту на вказану квартиру (а.с. 6) та було заведено спадкову справу у звязку із поданням заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини (а.с.19-29).

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7, а саме племінником, що підтверджується рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2016 року, яким встановлено, що ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року є тіткою ОСОБА_3 (позивача у справі, що переглядається) (а.с. 8), а також підтверджується матеріалами спрадкової справи (а.с. 19-29). Зазначене судове рішення набрало законної сили та згідно до ст. 61 ЦПК України є преюдиціальним при вирішенні цієї справи.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №3950/02-31 від 11 жовтня 2016 року, ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру АДРЕСА_5 (а.с. 4).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилався на те, що у відповідності до ст.ст.1216, 1217, 1220, 1222, 1258, 1266 ЦК України він є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7, якою за життя заповіт складений не був, а також на те, що згідно інформаційної довідки КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради від 24.03.2016 року № 937 квартира АДРЕСА_6 належала ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1999 року № 27-8818, проте правовстановлюючий документ на квартиру відсутній.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на спірну квартиру в порядку спадкування, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 216-218 ЦК України та враховуючи відсутність інших спадкоємців попередніх черг після смерті ОСОБА_7

Апеляційний суд погоджується з таким рішенням суду першої інстанці, з огляду на таке.

За положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однією з основних засад судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і, таким чином, закріплені гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Апелянт ОСОБА_1 не був стороною і не залучався до участі у цій справі в якості відповідача або третьої особи, та вважає, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції були порушені його права як спадкоємця після смерті ОСОБА_7, оскільки він є її троюрідним братом.

Проте, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваним судовим рішенням права та інтереси ОСОБА_1 порушені не були, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу (протягом шести місяців після смерті спадкодавця), не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Апеляційним судом встановлено що ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_7 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції, посилається на те, що він є троюрідним братом померлої ОСОБА_7 та єдиним спадкоємцем, враховуючи проживання з нею з 1984 року, ведення спільного господарства та спільного побуту, проте такі твердження апелянта спростовуються наступним.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2016 року, ухваленим за результатами розгляду справи за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7, встановлено, що померла ОСОБА_7 є тіткою ОСОБА_3 та відсутність інших спадкоємців.

Вказане рішення суду першої інстанції набрало законної сили і є преюдиціальним при розгляді цієї справи в силу положень ст. 61 ЦПК України, а відтак встановлені цим судовим рішенням обставини не підлягають доказуванню при вирішенні спору у цивільній справі № 751/10311/16-ц.

В силу положень ст. 1265 ЦК України ОСОБА_3, який є племінником померлої ОСОБА_7, та ОСОБА_1, який, як він стверджує, є троюрідним братом померлої, належать до спадкоємців п'ятої черги.

Проте, родичем ближчого ступеня споріднення є племінник, тобто позивач ОСОБА_3

Звертаючись з апеляційною скаргою та стверджуючи про порушення його прав внаслідок ухвалення заочного рішення судом першої інстанції, ОСОБА_1 разом з тим не надав апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів, які б достовірно і безсумнівно підтверджували наявність родинних зв'язків ОСОБА_1 із померлою ОСОБА_7 Водночас апелянтом не доведено фактів спільного проживання, наявності спільного сімейного бюджету та ведення спільного господарства із спадкодавцем упродовж останніх п»яти років перед її смертю.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України з метою надання можливості ОСОБА_1 надати докази на підтвердження аргументів скарги, апеляційним судом у розгляді справи оголошувалась перерва, проте необхідні для задоволення апеляційної скарги докази апеляційному суду ОСОБА_8 не були представлені.

Посилання апелянта на юридичну необізнаність щодо необхідності реєстрації в спірній квартирі апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки наявність чи відсутність реєстрації у спірній квартирі сама по собі як така не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі. Крім того, в апеляційному суді інтереси апелянта ОСОБА_1 представляв адвокат, у зв'язку з чим апеляційний суд вважає, що апелянт не був позбавлений можливості звернутись до фахівця у галузі права для надання йому роз'яснень.

Зважаючи, що ОСОБА_1 у встановленому порядку не звертався до нотаріальної контори, не надав доказів спільного проживання однією сім»єю із ОСОБА_7, апеляційний суд відхиляє доводи скарги про порушення внаслідок ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанціїї законних прав та охоронюваних законом інтересів апелянта внаслідок незалучення його до участі у справі під час розгляду цієї справи Новозаводським районним судом м.Чернігова.

Відтак, обставини справи судом першої інстанції встановлені повно і правильно, суд надав їм належну правову оцінку та на підставі ст. 16, 328, 1216-1218, 1220, 1222, 1258, 1266 ЦК України ухвалив законне і обґрунтоване та рішення по суті спору, дійшовши правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: