Справа № 473/1356/17
РІШЕННЯ

іменем України

"07" листопада 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання - Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

В С Т А Н О В И В:

04.05.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 09.06.1999 року по 19.03.2014 року, мають спільну неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який з серпня 2016 року проживає з відповідачем та знаходиться на її утриманні, в період шлюбу було придбано квартиру АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 2013 року, будівельні матеріали (пісок, цемент, плитка для підлоги, плити ДСП, клей-цемент), девять дверей, набір меблів (барна стійка, вішалка, стіл письмовий, стіл для манікюру, полиці), три картини, систему відеоспостереження вартістю 10000 грн., а всього на загальну суму 50750 грн., виконано робіт для ремонту кафе-бару «Маямі», яке орендувала відповідач, на суму 30000 грн. Також у період шлюбу зазначає позивач ним було укладено 13.07.2012 року кредитний договір з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на отримання кредиту в сумі 7000 грн., 13.12.2013 року кредитний договір в ПАТ «Дельта Банк» про отримання кредиту в сумі 30100 грн., 20.09.2013 року кредитний договір з ПАТ «ПриватБанк» про отримання кредиту в сумі 9000 грн., на час розірвання шлюбу перед вказаними банками існувала заборгованість на загальну суму 27637,89 грн., у тому числі:

- за договором від 13.07.2012 року 10178,89 грн.: 7000 грн. основний борг, 3178,77 проценти за користування кредитом;

- за договором від 13.12.2013 року 11992,35 грн.: 11634,84 грн. основний борг, 357,51 проценти за користування кредитом;

- за договором від 20.09.2013 року з ПАТ «ПриватБанк» 5466,77 грн.

Крім того, за спільні сумісні кошти в період з червня 2012 року по лютий 2014 року в кафе-барі «Маямі», яке орендувала дружина було поліпшено обєкт оренди шляхом виконання наступних ремонтних робіт на загальну суму 30000 грн.: встановлено сім замків на двері 700 грн., замінено шість змішувачів 600 грн., 6 кранів на гарячу та холодну воду 240 грн., укладено на підлогу 40 кв.м. кахлю 4800 грн, встановлено 28 штук плит ДСП 9640 грн., відремонтовано 30 стільців 1200 грн., встановлено 2 унітаза 1700 грн., замінено та встановлено 2 зливних бачки до унітазу 700 грн., проведено електропроводку та встановлено 5 розеток 750 грн.

Посилаючись на те, що частки в майні подружжя є рівними, позивач просив визнати за кожним із них по ? частині квартири АДРЕСА_2, стягнути з відповідача заборгованість перед банками на час припинення шлюбу: 5089,38 грн. перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», 5996,17 грн. перед ПАТ «Дельта Банк», перед ПАТ «ПриватБанк» 2733,38 грн., стягнути 15000 грн. за ремонт та поліпшення майна в кафе-барі «Маямі», компенсацію вартості майна, яке передається відповідачу в сумі 25375 грн., а відповідачу ОСОБА_2 передати: будівельні матеріали (пісок 2т. 150 грн, цемент 20 мішків 900 грн, плитка для підлоги 40 кв.м. 4800 грн., плити ДСП 28 штук 17400 грн., клей-цемент 20 мішків 1200 грн., девять дверей 5600 грн., набір меблів (барна стійка, вішалка, стіл письмовий, стіл для манікюру, полиці, три картини) 6800 грн., система відеоспостереження - 10000 грн., сім замків для дверей 700 грн., шість змішувачів для води 600 грн., 6 кранів 240 грн., два унітази 1700 грн., два зливні бачки для унітазу 700 грн., електропроводку та 5 розеток 750 грн.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, вказуючи, що обєктом спільної сумісної власності подружжя є лише квартира, з червня 2012 року по 01.06.2015 року вона як фізична особа-підприємець орендувала у колективного підприємства «Вознесенська харчосмакова фабрика» приміщення по вул. Синякова, 9 - кафе-бар «Маямі», де були виконані роботи по поліпшенню його стану: вкладено на підлогу плитку, в процесі експлуатації мінялися унітази, зливні бачки до них, крани на воду за рахунок коштів отриманої від підприємницької діяльності, а не кредитних коштів отриманих позивачем ОСОБА_1 і умовою цих договорів оренди було набуття орендодавцем у власність невідємної частини майна поліпшеного за рахунок коштів орендатора.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї.

Саме такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України № 6-55цс13 від 19.06.2013р.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.06.1999 року по 19.03.2014 року, мають спільну неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який з серпня 2016 року проживає з відповідачем та знаходиться на її утриманні.

11.07.2013 року відповідачем ОСОБА_2 було придбано на підставі договору купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_3 та зареєстровано за нею право власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом з реєстру права власності на нерухоме майно. Вказане майно було придбано за спільні кошти подружжя у період шлюбу.

Що стосується придбання будівельних матеріалів (пісок, цемент, плитка для підлоги, плити ДСП, клей-цемент), девяти дверей, меблів (барна стійка, набір меблів: вішалка, стіл письмовий, стіл для манікюру, полиці), трьох картин, системи відеоспостереження вартістю 10000 грн., всього на загальну суму 50750 грн., то вони не створили спільну сумісну власність сторін, а були використані на поліпшення обєкту оренди приміщення по вул. Синякова, 9 - кафе-бар «Маямі», яке орендувала відповідач ОСОБА_2 протягом червня 2012 року червень 2015 року.

У відповідності до пункту 8.5 договору оренди (а.с. 11-12) укладеного 01.06.2014 року (аналогічні договори мали місце і до 01.06.2014 року) з колективним підприємством «Вознесенська харчосмакова фабрика» орендодавець набував у власність невідємну частину майна поліпшеного за рахунок коштів орендатора.

Тому вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення компенсації вартості майна в сумі 25375 грн. і компенсації в сумі 15000 грн. за ремонтні роботи по поліпшенню майна в кафе-барі «Маямі» як спільного сумісного майна подружжя задоволенню не підлягають. Крім того, позивачем не надано суду доказів щодо проведення ремонтних робіт на обєкті оренди на суму 30000 грн. (договори підряду, накладні, акти виконаних робіт, тощо).

Судом установлено, що кошти, одержані позивачем за укладеними в період шлюбу кредитними договорами з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на отримання кредиту в сумі 7000 грн., (договір № БН/12-07 від 13.07.2012р.) (а.с.19-22),з ПАТ «Дельта Банк» про отримання кредиту в сумі 30100 грн. (договір № 001-14933-131213 від 13.12.2013р.) (а.с 16-18,), з ПАТ «ПриватБанк» про отримання кредиту в сумі 9000 грн. (від 20.09.2012р.)не були використані в інтересах сімї, а як сам позивач зазначив в судовому засіданні - на розвиток бізнесу дружини.

Таким чином, позивач не надав суду достатньої кількості безспірних доказів того, що одержані ним за укладеними в період шлюбу кредитними договорами кошти були використані на потреби сім'ї. За таких обставин слід дійти висновку про те, що зазначені кредитні договори не створили обов'язки щодо повернення кредиту для відповідачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню (згідно розміру задоволених вимог) понесені останнім судові витрати, а саме 515,06 грн. судового збору (839 грн. (сплачений судовий збір) х 61,39 % (відсоток задоволених позовних вимог)).

Керуючись ст.ст. 10,11, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кожним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_4.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 515,06 грн. (пятсот пятнадцять гривень шість коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з часу його проголошення, а особами, які не були присутніми у судовому засіданні, в той же строк з часу отримання копії рішення суду.

Суддя: О.Є. Старжинська