Єдиний унікальний номер 229/3371/16-ц Номер провадження 22-ц/775/687/2017
Єдиний унікальний номер 229/3371/16-ц Головуючий у 1 інстанції Панова Т.Л.
Номер провадження 22-ц/775/687/2017 Доповідач Дундар І.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Біляєвої О.М., Папоян В.В.

за участю секретаря Яворського О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 23 лютого 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому вказала0, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на її утриманні. З січня 2013 року вони разом не мешкають відповідач допомоги на дитину не надає. Вона не працює, потребує матеріальної підтримки. Просила стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини доходів.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 23 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено: стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини його доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03 жовтня 2016 року. Стягнуто у дохід державного бюджету судовий збір

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив рішення суду змінити, стягнути з нього аліменти у розмірі 700,00 грн., оскільки рішення необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм процесуального законодавства та матеріального права суд не врахував, що за правилами ст.183 СК України аліменти на дитину визначаються судом у частці, якщо батько має постійний заробіток, а він не працює і необхідно було застосувати положення ст.184 СК України.

В судове засіданні сторони не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитина мешкає з матірю ОСОБА_1, яка не працює та перебуває на обліку в Дружківському міському центрі зайнятості як безробітна, ОСОБА_2 не працює.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, між батьками відсутня домовленість щодо утримання сина, відповідач працездатний, на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків не має, кошти на утримання дитини належить стягувати в розмірі 1/4 частини від доходу батька, оскільки не надано доказів, що відповідач перебуває на обліку в центрі зайнятості як такий, що шукає роботу, як не надано також доказів, що він має нерегулярний мінливий дохід, або частину доходу одержує в натурі.

Але з такими висновками суду в повному обсязі погодитися неможливо.

На підставі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, батьками якого є сторони по справі (арк.спр.4), мешкає з матірю ОСОБА_1 (арк. спр.5).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про обовязок відповідача утримувати свого малолітнього сина до досягнення ним повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, розяснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів , при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Звертаючись до суду з позовом (арк..спр.1) ОСОБА_1 просила стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини доходу відповідача з посиланням на ст.183 СК України.

Але на підставі ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, ч.1 ст.183 - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову щодо стягнення аліментів в частині від заробітку, ОСОБА_2 посилався на те, що він не працює і це є іншою обставиною, яка має істотне значення для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд першої інстанції під час розгляду справи дослідив надані відповідачем письмові докази (відомості Виконавчого комітету Великоком`ятської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області) та правильно встановив, що відповідач не працює.

В той же час суд неправильно застосував до спірних правовідносин положення ч.3 ст. 181 СК України та ч.1 ст.183 СК України, які передбачають присудження аліментів в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, та дійшов помилкового висновку про стягнення аліментів у частці від доходу батька.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального права при вирішенні справи є обґрунтованими.

Крім того, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів в частині від доходів відповідача, суд першої інстанції послався на пояснення позивача щодо роботи відповідача в м. Москва, відносно чого належних та допустимих доказів не надано, а виходячи з положень ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції під час розгляду справи було неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для зміни рішення.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, зокрема, що ОСОБА_2 після звільнення 27 червня 2008 року не працює, за своїм матеріальним станом з моменту подачі позову згоден виплачувати аліменти на сина у розмірі 700 грн., змінює рішення в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) та визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі 700 грн., які підлягають індексації відповідно до закону.

Керуючись ст.309, 316 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 23 лютого 2017 року в частині визначення розміру аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 який народився 01 січня 1989 року у селищі Великі Ком`яти Виноградівського району Закарпатської області на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 700 (сімсот) грн., які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді