АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/6407/14-ц Головуючий суддя І інстанції Шиянова Л. О.
Провадження № 22-ц/790/6301/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із трудових правовідносин про виплату заробітної плати
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцина В.Б.

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря : Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної фіскальної служби України на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної фіскальної служби України, яка є правонаступником Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів України про стягнення грошової допомоги та середньої заробітної плати за час остаточного розрахунку при звільненні,

встановила:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому після уточнення остаточно просила стягнути з Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної фіскальної служби, яка є правонаступником Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів України, на її користь недоплачену їй суму вихідної допомоги при звільненні у розмірі 4671,84 грн., а також середній заробіток за 489 робочих днів затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 02.11.2013 року по 16.10.2015 рік у сумі 358595 грн. 07 коп., виходячи з середньоденного заробітку 777 грн. 12 коп., та враховуючи раніше виплачені відповідачем суми. Загальна сума виплат, які заборгував їй відповідач, становить 363266 грн. 91 коп.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 вказувала, що відповідачем під час її звільнення з державної служби не виплачено вихідну допомогу відповідно до ст. 44 КЗпП України та грошову допомогу у розмірі 10 посадових окладів відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу». Крім того, при розрахунку суми середньої заробітної плати станом на 01.11.2013р. що відповідач не включив у розрахунок щомісячні премії у повному розмірі, а включив їх пропорційно відпрацьованому часу, що не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що впливає на виплату середньомісячного заробітку при звільненні. У звязку з цим, позивач вважає, що з нею не проведено остаточного розрахунку.

Відповідач позов не визнав, а його представник просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що ним проведений розрахунок з ОСОБА_3 у звязку з її звільненням згідно з чинним законодавством.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_3 недоплачену суму вихідної допомоги у розмірі 4 671 грн. 84 коп. та середній заробіток за затримку остаточного розрахунку при звільненні за період з 02.11.2013 року по 16.10.2015 року в сумі 358 595 грн. 07 коп., усього 363 266 грн. 91 коп.; судовий збір сумі 200 грн.00 коп., а також витрати, повязані з проведенням судово-економічної експертизи в сумі 1 845 грн. 00 коп. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 3 432 грн. 66 коп.

Ухвалою цього ж суду від 22 жовтня 2015 було виправлено помилку у вищевказаному рішенні.

Не погоджуючись з таким рішенням суду Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Державної фіскальної служби України в апеляційній скарзі просить його скасувати і ухвали нове, яким відмовити у задоволенні позову. При цьому посилається на те, що судом неповно зясовано фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи, порушено норми процесуального і матеріального права.

Вказує, що при ухваленні рішення суд надав неправильну оцінку висновку судово-економічної експертизи ХНДІСЕ ім. професора ОСОБА_4 від 14.04.2015, невмотивовано погодився з доводами позивача про те, що відповідач, начебто, неправильно здійснив розрахунок, визначивши розрахунок премії пропорційно відпрацьованому часу.

Зазначає, що суд першої інстанції у рішенні посилався на висновок судово-економічної експертизи ХНДІСЕ від 14.04.2015 № 1009, залишив без належної оцінки ту обставину, що при обчисленні розміру середньомісячного заробітку позивача експертом надано два різних варіанта, а саме: один варіант розраховано з урахуванням норм Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок), а другий варіант - з урахуванням розяснень, наданих листами Міністерства праці та соціальної політики України від 13.09.2010 № 804/13/84-10 та від 18.04.2012 № 283/13/155-12. При цьому суд не вмотивував, чому обрав саме той варіант, який бажав позивач, і не зазначив чому відхилив інший. Разом з тим, експерт так і не надав однозначної відповіді на питання, поставлені в ухвалі про призначення експертизи, а також в судовому засіданні.

Вказала, що у Варіанті 1 Висновку експерт зазначає, що розмір вихідної допомоги, нарахований Позивачу (12403,71 грн.), СЛЕД Міндоходів нормативно обчислено у відповідності до норм Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, але з допущеною арифметичною помилкою при обчисленні премії за вересень 2013, яка включається пропорційно фактично відпрацьованого часу, (10 абз. арк. 9 Висновку). Тобто, фактично експерт підтримує позицію Відповідача щодо розрахунків у відповідності до вимог Порядку, а саме пункту З розділу III Порядку. Щодо «арифметичних помилок при обчисленні премії за вересень 2013», то відповідачем разом із доказами надавалися до суду першої інстанції відповідні письмові та усні пояснення, однак суд в рішенні їм оцінки не надав.

Судом не взято до уваги та не проаналізовано ті обставини, що у Висновку експертом не враховано розрахунки Відповідача, зокрема перерахунок (коригування) заробітної плати ОСОБА_3 за жовтень 2013 року, проведений у липні 2014 року та той факт, що розмір заробітної плати після перерахунку не змінився через те, що при збільшенні окладу зменшується розмір доплати за постановою ПКМУ № 597 від 07.08.2013 «Деякі питання оплати праці працівників Міністерства доходів і зборів та його територіальних органів».

Експертом і судом залишено поза увагою ту обставину, що відповідно до пункту 3 розділу III Порядку, у разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу. відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Згідно пункту 8 розділу IV Порядку «середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Отже, для визначення середньої заробітної плати необхідно брати заробітну плату разом за 2 місяці, в т. ч. премію разом за 2 місяці пропорційно часу відпрацьованому в розрахунковому періоді.

У вересні 2013 року ОСОБА_3 фактично було відпрацьовано 15 робочих днів (120 годин), у жовтні - фактично було відпрацьовано 8 робочих днів (64,75 годин), разом за фактично відпрацьований час у розрахунковому періоді - 184, 75 годин, що підтверджено експертом. Оскільки число днів розрахункового періоду відпрацьовано ОСОБА_3 не повністю, тому премії під час обчислення середньої заробітної плати за останні 2 місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому у розрахунковому періоді.

Відповідач в апеляційній скарзі стверджує, що судом не взято до уваги накази Спеціалізованої лабораторії від 26.09.2013р. № 54 та від 30.10.2013 № 74 про преміювання посадових осіб у серпні і вересні як докази, що підтверджують правову підставу нарахування і виплати премії Позивачу.

Так, премія за місяці, які входять до розрахунку вихідної допомоги Позивача виплачувалась на підставі Положення про преміювання працівників Міністерства доходів і зборів України, затвердженого наказом Міндоходів від 13.05.2013р. № 93 «Про облікову політику» та наказів Спеціалізованої лабораторії від 26 вересня 2013 № 54 «Про преміювання посадових осіб та працівників за результатами роботи у серпні 2013 року» та від 30 жовтня 2013 № 74 «Про преміювання посадових осіб та працівників за результатами роботи у вересні 2013 року.

Поза увагою суду залишено ту обставину, що розрахунки по заробітній платі здійснюються посадовими особами Спеціалізованої лабораторії з використанням програмного забезпечення єдиної автоматизованої інформаційної системи управління фінансами, бухгалтерського обліку та звітності «Комплексна система автоматизації управління бюджетною установою Парус-Бюджетна установа, версія 8», яка впроваджена згідно договору від 05.11.2012 № 154/3 між Держмитслужбою України та ТОВ «Парус-Проект».

Зазначила, що судом безпідставно не прийнято як доказ та не проаналізовано лист Державної фіскальної служби від 12.02.2015 № 100/М/99-99-05-02-03-14 «Про розрахунок середньої заробітної плати», яким підтверджено розрахунки Спеціалізованої лабораторії у відповідності до чинного законодавства.

Вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, апелянт вказує на те, що суд, погоджуючись із другим варіантом висновку експертизи, який підготовлений експертом з урахуванням розяснень, наданих листами Мінпраці та соціальної політики України від 13.09.2010 № 804/13/84-10 та від 18.04.2012 № 283/13/155-12, зазначає у рішенні, що «середній заробіток працівника згідно з частиною першою ст. 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100» (абз. 14, 15 стор. З Рішення).

Вказала, що у абз. 3 стор. 4 рішення суд вибірково застосовує норми пункту 3 розділу III Порядку, а саме: «Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату» та не надаючи розяснень, ігнорує наступну норму цього ж пункту, яка стосується спірного питання, а саме: «У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді».

Послалась на пункт 1.3 Положення про преміювання працівників Міністерства доходів і зборів України, затвердженого наказом Міндоходів від 13.05.2013р. № 93 «Про облікову політику» (далі - Положення), яким встановлено, що «преміювання працівників Міндоходів може здійснюватись щомісячно...» (абз.1 стор. 4 Рішення), суд не враховує норми розділу 3 Положення Порядок розрахунку та розподілу коштів для виплати премії, зокрема пункти 3.6-3.10, якими закріплено порядок надання інформації щодо стану виконавської дисципліни за звітний період «до 5 числа місяця, наступного за звітним» від структурних підрозділів до підрозділів персоналу, фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку.

Таким чином, премія у поточному місяці виплачується посадовим особам Спеціалізованої лабораторії за попередній місяць у порядку, визначеному нормативно-правовими актами та наказами Спеціалізованої лабораторії, яка розрахована згідно алгоритмів програмного забезпечення «Комплексна система автоматизації управління бюджетною установою Парус-Бюджетна установа, версія 8».

За таких обставин є помилковим посилання суду на роз'яснення, надані листами Міністерства праці та соціальної політики України від 13.09.2010 № 804/13/84-10 та від 18.04.2012 № 283/13/155-12, відповідно до яких, коли «щомісячні премії співпадають з місяцями, за які вони нараховані (місяці розрахункового періоду) і вони вже обчислені пропорційно відпрацьованому часу, то премії у даному випадку включаються в заробіток у фактично нарахованому розмірі».

Згідно наказу Міндоходів від 13.05.2013 № 93 та наказів Спеціалізованої лабораторії від 26.09.2013 № 54, від 30.10.2013 № 74 про преміювання посадових осіб щомісячні премії не співпадають з місяцями розрахункового періоду.

В обгрунтування скарги відповідач надав таблицю розрахунків вихідної допомоги ОСОБА_3, виходячи з заробітної плати за фактично відпрацьовані робочі дні за вересень-жовтень 2013 року з урахуванням планової кількості робочих днів, фактично відпрацьованих позивачем робочих днів, посадового окладу, надбавок, з посиланням на нормативну базу, з наданням Наказу №93 Міндоходів України від 13.05.2013 року «Про облікову політику», Положення про преміювання працівників Міністерства доходів та зборів України, затверджене наказом №93 від 13.05.2013р., наказу СЛЕП Міндоходів України №54 від 26.09.2013р. «Про преміювання посадових осіб та працівників за результатами роботи у серпні 2013 року, наказу №74 СЛЕП Міндоходів України від 30.10.2013 р. «Про преміювання посадових осіб та працівників за результатами роботи у вересні 2013 року», листа ДМС України №25/2-5/2675-ЕП від 07.11.2012р. «Про впровадження єдиної автоматизованої інформаційної системи управління фінансами, бухгалтерського обліку та звітності».

Крім того, відповідач звернувся з клопотанням про призначення повторної судово-економічної експертизи з метою визначення правильності нарахування СЛЕП Міндоходів розміру середньомісячного заробітку ОСОБА_3 для виплати їй вихідної допомоги при звільненні, з урахуванням премій за вересень, жовтень 2013 року, згідно наказів СЛЕП Міндоходів від 26.09.2013р. №54 та від 30.10.2013р. №74, провадження якої просив доручити КНДІСЕ Міністерства юстиції України, посилаючись на те, що висновок експерта ХНДІСЕ ім.проф. ОСОБА_4 від 14.04.2014р. №1009 є нечітким, має невизначений, неконкретний характер, експертом неправомірно (вибірково) застосовано норми Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08.02.1995р. №100, а також у звязку з тим, що при проведенні дослідження експертом ХНДІСЕ та ухвалення рішення судом не враховані нормативні акти, які регулюють порядок нарахування премій безпосередньо посадовим особам Спеціалізованої лабораторії та які підтверджують правову підставу виплати премії позивачу.

В наданих апеляційному суду запереченнях ОСОБА_3 просила відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Справа розглядається в апеляційному суді повторно.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 25 серпня 2016 року апеляційну скаргу Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної фіскальної служби України задоволено. Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 16 жовтня 2015 року скасовано і ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної фіскальної служби України, яка є правонаступником Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів України про стягнення грошової допомоги та середньої заробітної плати за час остаточного розрахунку при звільненні.

Ухвалою колегії суддів судової палати Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Харківської області від 25 серпня 2016 року скасовано, справу передано на новий апеляційний розгляд. При цьому касаційний суд вказав, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи у справі нове рішення, надаючи перевагу висновку експерта Київського НДІ судових експертиз від 15 липня 2016 року вказав, що висновок судово-економічної експертизи, здійснений експертом Харківського НДІ судових експертиз ім. Бокаріуса, не можна вважати таким, що є чітким і надає конкретної відповіді на поставлені питання, та не зазначив переваг додаткової експертизи над первинною, а також не дослідив її у сукупності з іншими доказами. Свою незгоду із висновком експертизи апеляційний суд у рішенні належним чином не обґрунтував, а прийняв лише до уваги доводи відповідача про те, що премія у поточному місяці виплачується посадовим особам Спеціалізованої лабораторії за попередній місяць у порядку, визначеному нормативно-правовими актами та наказами Спеціалізованої лабораторії, яка розрахована згідно алгоритмів відповідного програмного забезпечення. Протилежність двох висновків судових експертиз, апеляційний суд всупереч ч. 4 ст. 10 ЦПК України не розяснив сторонам їх право заявити клопотання про призначення у справі повторної чи комісійної експертизи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявились у судове засідання, перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України законність та обґрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведених в ухвалі касаційного суду мотивів для скасування рішення апеляційного суду, вважає за необхідне її задовольнити, з наступних підстав.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають суті: виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого та органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені з статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що згідно наказу Спеціалізованої лабораторії з питань експертиз та досліджень Міндоходів від 30.10.2013 р. № 207-к «Про звільнення ОСОБА_3М.» позивача звільнено 01.11.2013 р. з посади начальника відділу досліджень харчової продукції Харківського відділення з питань експертизи та досліджень, у зв'язку зі станом здоров'я відповідно до п. 2 ст.40 КЗпП України.

Пунктом 2 цього ж наказу передбачено начальнику відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку-головному бухгалтеру ОСОБА_5 здійснити з ОСОБА_3 повний розрахунок відповідно до ст. 116 КЗпП України та виплатити їй грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки у кількості 40 календарних днів за період роботи з 21.04.2012 по 20.04.2013 та у кількості 24 календарних днів за період роботи по 01.11.2013 рік, відповідно до ст. 22 Закону України «Про відпустки».

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було затримано остаточний розрахунок в частині виплати вихідної допомоги позивачу у період з 02.11.2013 р. по 25.12.2013 р. на 54 календарних дні. При цьому проведений 18.07.2014 року за заявою ОСОБА_3 додатковий розрахунок був не повний, оскільки відповідачем під час розрахунку щомісячної премії у фактично нарахованому розмірі здійснено розрахунок премії пропорційно відпрацьованому часу, що не відповідає вимогам постанови КМУ від 08.02.1995 р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». При цьому суд першої інстанції суд послався на другий варіант висновку судово-економічної експертизи ХНДІСЕ від 14.04.2015 р.

Однак з таким рішенням колегія суддів погодитися не може у звязку з наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції наведеним вимогам цивільного процесуального права відповідає у не повній мірі.

Визначальною обставиною у даній справі є встановлення відповідності вимогам законодавства, яким регулюється оплата праці, нарахування усіх складових під час остаточного розрахунку відповідача при звільненні ОСОБА_3 Тобто суто правове питання, а відповідно до ст. 143 ЦПК України судова експертиза призначається лише для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, а не права.

Колегія суддів погоджується з доводами скарги, що висновок судово-економічної експертизи №1009 від 14.04.2015 року, здійснений експертом ХНДІСЕ ОСОБА_6 (т.1 а.с.178-189), який суд поклав в основу ухваленого рішення, не можна вважати таким, що є чітким і надає конкретні відповіді на поставлені питання, які не дають підстав для суперечливого тлумачення чи здійснення протилежних один одному висновків по суті спору.

Причиною цього стала не тільки недосконалість здійсненої експертизи, повязана із застосуванням замість норм законодавства - Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Постановою КМ України від 08.02.1995р. № 100 (з наступними змінами) розяснень ненормативного характеру, які викладені у листах Міністерства праці і соціальної політики України, але й неповнота наданих для експертного дослідження вихідних даних, щодо врегульованих на рівні міністерства та визначеними у відповідності із законодавством умовами оплати праці та положенням про преміювання Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень державної фіскальної служби (СЛЕД ДФС) (а.с. 188-189 т.1).

За результатами додаткової експертизи і висновком експерта №1581/16-45 від 15.07.2016 року нарахування розміру середньомісячного заробітку ОСОБА_3 в сумі 12983,49 грн., здійснене Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень Міндоходів України, для виплати їй вихідної допомоги при звільненні, з урахуванням премій за вересень, жовтень 2013 року, згідно наказів Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та дослідження Міндоходів України від 26.09.2013 року № 54 та від 30.10.2013 року № 74 є обґрунтованим матеріалами справи та відповідає нормам чинного законодавства. Судовий експерт взяв до уваги додаткові дані, Положення про преміювання СЛЕП, лист Міністерства праці та соціальної політики України від 18.04.2012р. №823/13/155-12, накази начальника СЛЕП від 26.09.2013р. №54, від 30.10.2013р. № 74 про преміювання посадових осіб та працівників СЛЕП за результатами роботи у серпні, у вересні 2013р., табелів обліку робочого часу СЛЕП, нарахування розміру середньомісячного заробітку ОСОБА_3 в сумі 12983,49 грн. здійснене СЛЕП для виплати їй вихідної допомоги при звільненні, з урахуванням премій за вересень, жовтень 2013 року, згідно наказів СЛЕП є обґрунтованим відповідно до норм чинного законодавства (а.с. 242-246 т. 2).

Надаючи такий висновок, експерт виходив з того, що премія позивачу за спірний період розрахована і виплачена у відповідності з законодавством та встановленими на підприємстві умовами оплати праці та преміювання пропорційно відпрацьованого часу, виходячи з якого визначався розмір премії.

При цьому проведенні експертом додаткові дослідження відповідають ОСОБА_4 проведення судових експертиз від 03.03.2010р. (реєстраційний код 0 11.0.08)., дослідження було проведено методом документальної перевірки і зіставлення, є обґрунтованим матеріалам справи та відповідає нормам матеріального права, тому колегія суддів вважає за необхідне взяти його висновки за основу і відхилити висновки судового експерта від №1009 від 14.04.2015 року, які не ґрунтуються на нормах права, їм не вистачає належної обґрунтованості і за своїм характером вони є припущеннями.

Стаття 150 ЦПК України передбачає можливість призначення судом додаткової і повторної експертизи:

1. Якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

2. Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Колегія суддів відхиляє доводи скарги про незаконність самостійної зміни експертом назви експертизи з повторної на додаткову, оскільки за своїм змістом проведена судово-економічна експертиза виконується згідно п. 1.2.11 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом МЮ України від 08.10.1998 року № 53/5, зі змінами і доповненнями.

Доказів, які б спростовували та висновки експертизи №1581/16-45 від 15.07.2016 року КНДІСЕ, які є законними і обґрунтованими, позивачем та її представником всупереч передбаченого у ст.ст. 10, 60 ЦПК України процесуального обовязку не надано, матеріали справи їх не містять, а доводи скарги їх не спростовують.

Визначених у ст. 150, 148 ЦПК України підстав для проведення повторної комісійної експертизи у даному випадку колегія суддів не вбачає.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повністю зясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, внаслідок чого суд помилився із застосуванням норм матеріального права, тому відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309,313, 316, 317, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної фіскальної служби України- задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2015 року- скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 Михайлівни- відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії