АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2002/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 вересня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_6 на постанову державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_7 про стягнення витрат виконавчого провадження,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаною скаргою.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 вересня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 та роз'яснено право на звернення з позовом до суду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану ухвалу у звязку з порушенням судом норм процесуального права, а справу направити до районного суду для продовження розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження в даній справі, суддя вважав, що подана скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Встановлено, що ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеною скаргою на рішення державного виконавця, в якій просив визнати незаконною, протиправною та скасувати постанову державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_7 про стягнення з боржника ОСОБА_6 витрат виконавчого провадження у сумі 117 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Частиною 2 ст. 74 вказаного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно розяснень пункту 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскаржень рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку.

Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання.

Тому слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

З урахуванням наведеного, оскільки скаржник оскаржує постанову державного виконавця відділу Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_7 про стягнення з боржника ОСОБА_6 витрат виконавчого провадження у сумі 117 грн., то суддя дійшов вірного висновку про те, що дана скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Посилання апелянта на правовий висновок щодо правил розмежування юрисдикцій у справах за скаргами на дії державного виконавця ВСУ викладений у Постанові від 13 січня 2016 року є невірними, оскільки вказаний висновок стосується розгляду скарг на дії або бездіяльність державного виконавця або посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішення суду ухваленого в порядку цивільного судочинства, проте оскільки зі змісту скарги ОСОБА_6 вбачається, що скаржник оскаржує саме постанову і дії державного виконавця щодо стягнення виконавчих витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ст. 312, ст.ст. 313 - 315 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :