Справа № 732/515/17
Провадження № 2/732/241/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2017 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючої судді - Лиманської М.В.,

в присутності секретаря - Шевеленко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тупичівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Городнянська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, Городнянська районна державна адміністрація Чернігівської області,-

В С Т А Н О В И В :

03.04.2017 року ОСОБА_2 на підставі відповідної довіреності від 03.03.2017 року звернувся до суду з позовом в інтересах позивача до Тупичівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно та просив визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 після смерті матері позивача ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивачки ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, яким вона заповіла позивачу все належне їй майно. Спадкоємців, які мають право на обов?язкову частку у спадщині немає. Батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. 21.01.2016 року позивачем була подана заява до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області про прийняття спадщини. Спірний будинок мав статус колгоспного двору, побудований у 1955 році, процент готовності житла 100% Право власності на житловий будинок не зареєстровано. Через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок позивач не може звернутися до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав. Зазначені обставини стали причиною для звернення до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача надав до суду письмову заяву від 10.04.2017 року з проханням розглянути справу у його відсутність, заявлені ним позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити ( а.с. 41 ).

Відповідач по справі - Тупичівська сільська рада Городнянського району Чернігівської області про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, представник відповідача в судове засідання не з'явився. Сільський голова Тупичівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області надала до суду письмову заяву від 10.04.2017 року з проханням розглянути справу без присутності представника сільської ради, позов ОСОБА_1 визнають( а.с. 42 ).

Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Городнянської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання третя особа повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі( а.с. 36,39 ).

Неявка в судове засідання третьої особи, від якої не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, відповідно до положень ст. 36, 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області у судове засідання не з'явився, згідно поданої до суду заяви від 10.04.2017 року голова райдержадміністрації просила справу розглянути без участі їх представника, проти позовних вимог не заперечують (а.с. 40).

Відповідно до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З'ясувавши позицію сторін по суті заявлених позовних вимог, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, виходячи з наступного.

За даними паспорта громадянина України НОМЕР_1, виданого Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області 18 листопада 1997 року, встановлено, що його видано ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, народився в селі Тупичів Городнянського району Чернігівської області(а.с.5).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в місті Чернігів померла ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2/а.с.7/.

На момент смерті ОСОБА_3 була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1, що підтверджено письмовими доказами справи. (а.с.12)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина за заповітом на все належне їй майно.

З дослідженого в судовому засіданні заповіту від 05.02.2003 року, посвідченого секретарем виконкому Тупичівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Коптіль С.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 22, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла все своє майно ОСОБА_1( а.с. 8 ).

Після смерті ОСОБА_3 позивач як спадкоємець за заповітом 21.01.2016 року звернувся до Городнянської районної державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом. 21.01.2016 року була заведена спадкова справа №8/2016 до майна ОСОБА_3 За даними цієї спадкової справи ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем до майна ОСОБА_3, що прийняв її спадщину. Осіб, що мають право на обов'язкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 Цивільного кодексу України, та пережившого подружжя спадкодавця не має. ОСОБА_4, чоловік спадкодавця і батько позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 (а.с.9, 47-50).

З довідки виконкому Тупичівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 14.03.2017 року № 251 встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі № 5 станом на 01.07.1990 року в с. Тупичів Городнянського району Чернігівської області, постійно були зареєстровані та постійно проживали : ОСОБА_3, голова господарства, якій належав будинок з побутовими та господарськими спорудами. Вищезазначене домоволодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року член колгоспного двору ОСОБА_3 не втратила права на частку в його майні(а.с.13).

Статтею 120 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, та жилий будинок.

За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена колгоспного двору встановлювався, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Оскільки права на вказаний будинок виникли до набрання чинності Законом України «Про власність», до цих правовідносин мають застосовуватись правила ст. 120,123 ЦК УРСР/ в редакції, що діяла до 16.12.1993 р./, відповідно до яких майно колгоспного двору належало його членам на праві власності.

Отже ОСОБА_3 за життя була власником будинку АДРЕСА_1 та їй належало ціле домоволодіння.

Після смерті ОСОБА_3 її право на спірний будинок перейшло до позивача в порядку спадкування.

З довідки фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 від 24 березня 2017 року №200 встановлено, що будинок АДРЕСА_1 має загальну площу 71,6 кв.м, житлову - 39,2 кв.м. Самочинного будівництва, перепланування та переобладнання не виявлено, право власності не зареєстровано.(а.с.16).

Дослідженням звіту № 126 про оцінку майна на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 оціночна вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами становить 30400,00 грн.(а.с.19-28).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач позбавлений можливості оформити спадщину на спірний будинок в нотаріальному порядку, оскільки право власності спадкодавця на спірний будинок не було зареєстроване за її життя.

Частина 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Оскільки реєстрація права власності на нерухоме майно в сільській місцевості на момент закінчення будівництва спірного будинку законодавчо передбачена не була, а за даними погосподарської книги спірний будинок мав статус колгоспного двору, право власності, яке виникло у членів цього колгоспного двору, визнається дійсним і при відсутності його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності особи на майно може бути визнано судом, якщо це право не визнається іншою особою.

Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79, передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (присадибних ) житлових будинків, господарських будівель і споруд є технічний паспорт.

Дослідженням технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 що виданий на ім'я ОСОБА_1, встановлено, що будинок з господарськими будівлями та спорудами зазначений під літерами: А-1 житловий будинок а-1 прибудовою загальною площею 71,6 кв.м, в т. ч. житлова площа 39,2 кв.м, Б-1 сарай, б-1 сарай, б1- пригребиця, погріб, В-1 гараж, 1.ворота з хвірткою, 2.огорожа суцільна (а.с.17-18).

Рішенням Тупичівської сільської ради від 15 лютого 2016 року АДРЕСА_1

Врахувавши зібрані у справі докази та надавши їм оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та наявні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.10, 11, 158, 209, 212-215, 294 ЦПК України, ст.328, 392, 1218, 1268, ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 що зазначені в технічному паспорті: А-1 житловий будинок із цегли загальною площею 71,6 кв.м з а-1 прибудовою, в т. ч. житловою площею 39,2 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами : Б-1 сараєм, б-1 сараєм, б1- пригребицею, погребом, В-1 гаражем, 1.воротами з хвірткою, 2.огорожею суцільною.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.В.Лиманська