Номер провадження: 22-ц/785/1790/17
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Колеснікова Г.Я.,

суддів - Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.,

за участю секретаря - Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (далі - ПАТ «Кредобанк») до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Кредобанк», третя особа: ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ПАТ «Кредобанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що 05 грудня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» (далі - ВАТ «Кредобанк»), правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 09Ф-051208р, за яким позивач надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі 19 933,75 грн. на строк до 01 грудня 2011 року зі сплатою 40,5 % річних.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 05 грудня 2008 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_3, укладено договор поруки № 09Ф-051208Р/S1, яка на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання відповідати як солідарний боржник по зобов'язанням ОСОБА_2

У зв'язку з неналежним виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору банк, уточнивши вимоги, просив суд стягнути солідарно з боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 заборгованість станом на 10 липня 2013 року в загальній сумі 60 398,02 грн. та судові витрати (т.1а.с.2-5, 137-138).

В зустрічному позові ОСОБА_4 - представник поручителя ОСОБА_3, просив суд визнати договір поруки від 05 грудня 2008 роу припиненим, що банком пропущено строк пред'явлення вимог до поручителя (т.1а.с.270-272).

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року позов банку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором 18 617,24 грн., борг за відсотками -13 459,41 грн., пеню - 5000,00 грн., судові витрати 623,98 грн.

В частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано припиненим договір поруки №09Ф-051208Р/S1 від 05 грудня 2008року.

Стягнуто з ПАТ «Кредобанк» на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 551,20 грн. (а.с. 294-295).

В апеляційній скарзі ПАТ «Кредобанк» просить постановити нове рішення, яким задовольнити вимоги банку та відмовити у зустрічному позові про припинення договору поруки, посилаючись на те що :

- банк звернувся до боржника та поручителя в межах строків позовної давності,

- суд необґрунтовано зменшеншив розмір пені.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 5 грудня 2008 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 09Ф-051208р.За цим договорм ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 19 933,75 грн. на строк до 01 грудня 2011 року зі сплатою 40,5% річних за користування коштами (т.1а.с.6-8 ).

На забезпечення виконання зобов'язання 5 грудня 2008 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 09Ф-051208Р/S1, згідно якому ОСОБА_3 взяла на себе зобов'язання відповідати перед банком за зобов'язаннями ОСОБА_2 у кредитному договорі в разі невиконання або неналежного виконання нею своїх зобов'язань (т.1а.с.9).

Вирішивши спір, суд першої інстанції встановив, що банк свої зобов'язання виконав, а боржниця взятих на себе зобов'язаннь по поверненню кредитних коштів не виконала, внаслідок чого на період розгляду справи в суді першої інстанції - 23 червня 2016 року, заборгованість за договоромз урахуванням сплати нею банку 2100 грн. (т.1а.с.168) склала 60 298,02 грн., в тому числі :

- заборгованість по тілу кредиту - 18 617,24 грн .,

- заборгованість за відсотками - 13 459,41 грн.,

- пеня - 28 221,37 грн.,

що підтверджено розрахунком банку (т.1 а.с.,11-13,137,139-140).

Оскільки всупереч ст. 526 ЦК України відповідачка ОСОБА_2 свої зобов'язання перед банком за кредитним договором від 5 грудня 2008 року, який забезпечений договором поруки від 5 грудня 2008 року, що укладений з ОСОБА_3, не виконувала, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржниці ОСОБА_2 та відмови у позові про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_3, задовольнивши її позов про припинення договору поруки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду в цій частині позову.

Щодо вирішення спору в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За правилами статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Частина 1 ст.530 ЦК України щодо строку (терміну) виконання зобов'язання містить загальне правило, згідно з яким, якщо в зобов'язанні встановлений строк (в понятті - термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається спливом строку виконання - ч.5 ст.261 ЦК України.

Таке зобов'язання є зобов'язанням з визначеним строком (терміном) його виконання.

За кредитним договором від 05 грудня 2008 року відповідачка ОСОБА_2 зобов'язалася повернути банку кошти, надані їй у строк до 01 грудня 2011 року (а.с.6). В цей же день - 5 грудня 2008 року, банк та ОСОБА_3 уклали договір поруки про солідарну відповідальність за зобов'язаннями ОСОБА_2 (а.с.9).

В кредитному договорі від 05 грудня 2008 року, у пункті 2.1 визначений термін користування кредитом до 01 грудня 2011 року включно (а.с.6), тобто встановлена дата його виконання, як це передбачено ст.530 ЦК України. Зобов'язання за цим договором підлягало виконанню у визначену сторонами дату - 01 грудня 2011 року (а.с.6).

Оскільки в кредитному договорі від 05 грудня 2008 року відповідно до ст.530 ЦК України вказаний момент закінчення виконання зобов'язання - конкретна дата, тому позивач вправі пред'явити свої вимоги, пов'язані з порушенням зобов'язання відповідачкою ОСОБА_2, в межах 3-х річного строку загальної позовної давності - ч.1 ст. 257ЦК України, а до поручителя ОСОБА_3 - в межах строку спеціальної позовної давності - 6-ти місяців - ч.4 ст. 559 ЦК України, через те, що в договорі поруки конкретний строк (термін) не встановлено.

Формулювання, яке зазначене у п.4.6. договору поруки, що він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором призведе до того, що закінчення кредитного договору та договору поруки може ніколи не настати.

Договір поруки від 05 грудня 2008 року не може породжувати невизначеність стосовно строку його дії, у кредитному договорі від 05 грудня 2008 року передбачений момент виконання зобов'язання - конкретний термін, який є закінченням строку дії договору - 01 грудня 2011 року.

Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду і в частині відмови у позові про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя і не приймає до уваги доводи банку в цій частині.

Щодо доводу банку про те, що суд необґрунтовано зменшеншив розмір пені.

Судом першої інстанції встановлено, що заборгованість відповідачки ОСОБА_2 перед банком склала - 18 617,24 грн. - тіло кредиту, та 13 459,41 грн. - прострочені проценти за користування кредитом, всього : 32 076, 65 грн. (Т.1 а.с.137-138).

Кредитним договором (пункт 3.2.) визначена процентна ставка 40,5% річних за користування кредитом, пеня встановлена в розмірі подвійної процентної ставки, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення. (пункт 5.1.) - т.1 а.с. 6-7.

Банк нарахував пеню в розмірі 28 221,37 грн., який фактично вдвічі перевищив розмір боргу за відсотками, що за цим кредитним договором склали 40,5% річних - 13 459,41 грн.

Тому суд першої інстанції, виходячи із загальних засад цивільного законодавства а саме : справедливості, добросовісності та розумністі - ст.3 ч.1 п.6 ЦК України, та вимог ст.551 ч.3 ЦК України щодо можливості судом зменшити розмір пені, якщо він значно перевищує розмір збитків, дійшов до правильного висновку про стягнення з боржниці пені в розмірі - 5 000 грн.

Зазначений розмір пені є реальною, необхідною, помірною, а також розумною сумою.

Беручи до уваги, що принцип справедливості є складовою частиною права на справедливий суд, колегія сіддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З урахування викладеного, апеляційна скарга ПАТ «Кредобанк» підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.308, ст.ст 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Кредобанк» відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області Г.Я. Колесніков