Провадження №: 6/752/40/17
УХВАЛА

10.04.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1 про виконавчих листів такими. що не підлягають виконанню , Заінтерисовані особи ( Стягувач) Публічне акціонерне товариство " Укрсоцбанк", Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Біловол Віталій Олексійович, Старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчук Констянтина Петровича про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню,-

встановив :

До суду звернувся заявник ОСОБА_1 з заявою про визнання виконавчих листів про примусове виконаня рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" у справі № 15/15 за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, якими позовні вимоги хадоволено частково, такими, що не підлягають виконанню, оскільки заявник розпочав і викоує свої зобов"язання і здійснює внесення коштів на банківський рахунок .

В судове засідання сторони не з"явилися. Судом про дату судового розгляду повідомлені належним чином та у встановлений законом порядок.

Однак їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

23.03.2015 року Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", було винесено рішення у справі № 15/15, за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягненя заборгованості за кредитними договорами, яким позовні вимоги банку було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 1 669 368,40 дол. США та третейського збору в розмірі 25 500,00 грн.

28.04.2015 року, Голосіївським районним судом м. Києва , у справі № 752/6208/15-ц, за завою ПАТ "Укрсоцбанк" було видано оскаржувані боржником виконавчі листи.

Виходячи зі змісту ухвали від 28.04.2015 року ( якою фактично було видано виконавчі листи) зазначено, що інші особи в судове засідання не з"явилися, про місце і час судовгго розгляду повідомлялися належним чином.

Виходячи з контексту ч.1 ст.389-9 ЦПК України , зава про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається суддею одноособово протягом п"ятнадцяти днів з дня її надходження до суду в судовому засіданні з викликом сторін. Неявки сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяви.

Тобто, суд повідомивши належним чином сторони справи, розглянув вищевказану заяву про видачу виконавчих листів, в порядку встановленому в ЦПК України, без порушення ( позбавлення) права на доступ до правосуддя зі сторони боржника.

Положеннями ч.3. ст.27 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі зобов"язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов"язки.

Боржник мав право бути присутнім на слуханні по розгляду заяви про видачу виконавчих листів, він навіть був належним чином повідомлений, але до суду не з"явився .

Боржник, обгрунтовуючи помилковість видачі Голосіївським районним судом м . Києва виконавчих листів, зазначає, що єдиною підставою для їх невиконання є те, що рішення, на підставі якого видавались виконавчі документи- винесене третейським судом.

Суд, дослідивши заяву про видачу виконавчих листів, прийняв її та відкрив провадження, підстав для відмови у відкритті провадження чи відмови видачі виконавчих листів не було.

Виходячи з положень ч.3,ст. 389-9 ЦПК України, при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 389-10 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 389-10 ЦПК України, суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо :

- на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом;

- справа у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

- пропущено встановлений строк для зверенння за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними;

- рішення третейського суду, прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

- третейська угода визнана недійсною;

- склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

- рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

- постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу;

- третейський суд вирішив питання про права та обов"язки осіб, які не брали участь у справі.

Стосовно підвідомчості справ третейським суда, необхідно вказати, що виходячи з правової позиції ВСУ по справі № 6-511 цс 15 від 11.11.2015 року та позиції ВССУ по справі № 6-22924 ск 15 від 09.12.2015 року , положення Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови надання кредиту, про типові відсоткові ставки, валітні знижки тощо, які передують укладенню договору. Після моменту укладення договору, між сторонами виникають зобов"язальні відносини, тому до спорів щодо виконання такого договору, положення Закону України "про захист прав споживачів " не застосовуються. Щодо правового визначення справи про захист прав споживачів прямо випливає із положень ст.16 ЦК України та постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1996 року №5 " Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів", оскільки положенням ст.16 ЦК України чітко визначено, що захист здійснюється шляхом подачі позову до суду, а відповідно до п.6, постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 року, у справах про захист прав споживачів , позивачем є споживач, який повідомляє у позові про порушення його прав, як споживача, передбачених Законом України "Про захист прав споживачів", аналогічна правова позиція міститься в п. 3,5 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин".

Вихадячи з вищенаведеного та враховуючи наявне третейське застереження в умовах договору, зверенння ПАТ "Укрсоцбанк" до третейського суду з позовом про стягнення заборгованості, не є спором, щодо захисту прав споживачів, оскільки підставами для подання позову є наявність заборгованості, яку кредитор вправі повернути, згідно умов того ж самого договору та чинного законодавства.

Національним законодавством передбачено право судового захисту інтересів громадян та організацій, ці положення прямо витікають із ЦК України. що чітко викладено в ч.1,п.5, ст.3 ЦК України , ст.15,16 ЦК України.

Згідно ст.2 Закону України " Про третейські суди", третейський суд-недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтерисованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішенням спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Згідно положень ст.5 Закону про третейські суди, юридичні та/або фізичні особи мають право передавати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадкі, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Крім того застуговує на увагу суду той факт, що спір який розглядався в третейському суді, стосувався питанння стягненя проблемної заборгованості ( стягнення суми боргу), яку ОСОБА_1 фактично не заперечує і виключно в рамках угоди між банком та ОСОБА_1 і наявного в ній третейського застереження.

В своїй заяві Заявник посилається на відсутність обов"язку за виконавчми листами, аргументуючи це тим, що між ним ба ПАТ "Укрсоцбанк" велись переговори щодо врегулювання заборгованості у період з 15.06.2015 року і по невизначений час, та обгрунтовує цетим, що укладав додаткові угоди, і саме в цьому полягає безпідставність пред"явлення банком виконаня основного зобов"язання.

Судом за матеріалами справи встановлено, за ОСОБА_1 наявні два основних зобов"язання по договору № MRTG-85 від 30.03.2007 року та за договором № MRTG - 23 від 16.04.2007 року, на підставі яких було видано меморіальні ордери № 83071 та № 69033, згідно яких ОСОБА_1 отримав у власне користування 1 900 000,00 дол.США.

За наведеного вище, в той час, коли фактично ОСОБА_1 стверджує про відсутні будь-які зобов"язання перед ПАТ "Укрсоцбанк". він отримав у власне користування грошові кошти в розмірі 1 900 000,00 дол.США, з яких фактично було повернуто ( згідно довідки від 06.02.2017 року ) по тілу : 482 939,26 дол.США ; за вівдсотками 952 236,45 дол.США. Тому, фактично осневно зобов"язання не було виконане в повному обсязі, а тому таке твердження є безпідставним та необгрунтованим.

Згідно положень ч.2,п.1 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов"язків є договори та інші правочини.

У відповідності до ст.14 ЦК України передбачено, що цивільні обов"язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Тому ОСОБА_1 підписавши кредитний договір, отримавши кошти в користування, які були надані банком, набув обов"язок сплачувати тіло кредиту та відсотки за користування даними грошовими кредитами.

Положеннями ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов"зується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

А у відповідності до положень ст.1056 ЦК України- розмір процентів, тип процентної стаки ( фіксована або змінювана ) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Виставлені до сплати проценти та тіло кредиту є обов"язком боржника, підписавши договір він несе цей обов"язок до моменту повного виконання покладених на нього зобов"язань за договорами кредиту .

Враховуючи наведене вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та такими,що не підлягають задоволенню .

Керуючись ст.ст.369,360-7 ЦПК України , суд,-

ухвалив :

З задоволенні заяви ОСОБА_1 про виконавчих листів такими. що не підлягають виконанню , Заінтерисовані особи ( Стягувач) Публічне акціонерне товариство " Укрсоцбанк", Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Біловол Віталій Олексійович, Старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчук Констянтин Петрович про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню - відмовити .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п"яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: