Справа № 750/5099/17 Провадження № 22-ц/795/2221/2017 Головуючий у I інстанції Литвиненко І. В. Доповідач - Мамонова О. Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

-судді Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.,

за участі: представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 жовтня 2017 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення, -

У С Т А Н О В И В:

Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 жовтня 2017 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву відповідача про компенсацію здійснених судових витрат за рахунок позивача, посилаючись на неправильну інтерпретацію і помилкове застосування судом положень ч. 3 ст. 89 та інших норм ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідачем по справі були понесені судові витрати на правову допомогу, про що суду було надано документальне підтвердження. У звязку із залишенням позову без розгляду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 207 ЦПК України через необґрунтовані дії представника позивача, відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України відповідач набув право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, яким відповідач і скористався, подавши заяву до суду.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.10.2017 залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2, які просили задовольнити апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_3, який просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про відшкодування здійснених відповідачем витрат, повязаних з розглядом справи, у разі залишення заяви без розгляду, розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.08.2017 позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення залишено без розгляду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 207 ЦПК України у звязку з тим, що представник позивача ОСОБА_5 покинув судове засідання, при цьому він не подав заяви про завершення розгляду справи без його участі (а.с. 41-42).

14.09.2017 представник відповідача - адвокат ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій посилаючись на ст. 220 та ч. 3 ст. 89 ЦПК України просив вирішити питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільних справах» від 18.12.2009 №14 роз'яснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обовязки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Таким чином, ухвалення додаткового рішення є способом усунення неповноти саме рішення суду і додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках, передбачених ст. 220 ЦПК України.

У даній справі рішення судом не ухвалювалось, судом першої інстанції постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Зважаючи на те, що цивільним процесуальним законодавство не передбачено ухвалення додаткового рішення у випадку залишення позову без розгляду, районний суд вірно відмовив у задоволенні заяви.

Крім того, відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції послався на розяснення, викладені в п. 38 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», де зазначено, що у випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, повязаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій.

З журналу судового засідання (а.с. 40) та технічного запису судового засідання, який міститься на компакт-диску робочий диск № 1 (а.с. 33), вбачається, що в судовому засіданні 11.08.2017 судом до видалення до нарадчої кімнати зясовувалась думка представників відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо продовження засідання за відсутності представника позивача, який його покинув, останніми при цьому вимог про відшкодування здійснених відповідачем витрат на правову допомогу не заявлялось.

Доводи апеляційної скарги стосовно неправильної інтерпретації і помилкового застосування положень ч. 3 ст. 89 та інших норм ЦПК України, ґрунтуються на невірному тлумаченні заявником норм чинного законодавства.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення, у звязку з чим у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч.1 п. 1, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:Судді: