Справа № 308/2718/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Мацунича М.В., Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд із даним позовом, в якому зазначав, що він був переможцем прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що відбулися від 14.04.2014, та придбав двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за ціною 212 050,00 гривень.

28.04.2014 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_4 йому було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 667.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 27.02.2015 визнано недійсними прилюдні торги від 14.04.2014 з реалізації квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та протокол №0714078-1 по проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 14.04.2014.

Позивач зазначав, що згідно такого судового рішення умовою для визнання прилюдних торгів недійсними стало їх проведення на підставі простроченого звіту про оцінку майна, який втратив чинність. Натомість жодних порушень чи недобросовісних дій з боку ОСОБА_3 не встановлено, а тому він є добросовісним набувачем, у звязку з чим квартира не може бути витребувана від нього.

Вказував, що відповідачі оспорюють його право власності як добросовісного набувача, а тому, посилаючись на положення ст. ст. 330, 388, 392 ЦК України, просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21.12.2016 позов задоволено . Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_3.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 17 травня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд такого заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, відповідно до вимог частин 1, 3 ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішить справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходячи з презумпції дійсності правочину, принципів розумності і справедливості, зазначив, що судом не встановлено наявність порушень порядку підготовки та проведення прилюдних торгів з продажу двокімнатну квартиру АДРЕСА_4.

Проте такі висновки суду не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 був переможцем прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що відбулися від 14.04.2014, та придбав двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за ціною 212 050,00 гривень, і 28.04.2014 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було видано ОСОБА_3 свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 667 (а.с.10).

Проте рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 27.02.2015 позов ОСОБА_1 до МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, ПП «Нива-В.Ш.», третьої особи: ОСОБА_3 було задоволено. Визнано недійсними прилюдні торги від 14.04.2014 з реалізації квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та протокол №0714078-1 по проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 14.04.2014 (а.с. 7-9). Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 квітня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на вказане рішення апеляційного суду Закарпатської області (а.с.111), а ухвалою колегії суддів Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 10 травня 2016 року відмовлено у допуску цієї справи до провадження Верховного Суду України (а.с.112).

Крім цього, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 15.03.2017 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 треті особи: Ужгородське міськрайонне управління юстиції Закарпатської області в особі Реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції та Міський відділ Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнання недійсним акту державного виконавця, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та повернення майна визнано недійсним Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, посвідчене приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_4 28.04.2014 за реєстровим № 667 і видане ОСОБА_3 про придбання з прилюдних торгів квартири № 18 у будинку № 11 в м. Ужгороді Закарпатської області, та повернуто з володіння ОСОБА_3 квартиру № 18 у будинку № 11 в м. Ужгороді Закарпатської області у власність ОСОБА_1 (а.с. 61-63).

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 13 лютого 2013 року (справа N 6-174цс12), виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу). При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року N 68/5 та зареєстрованим в указаному Міністерстві 2 листопада 1999 року за N 745/4038.

Таким чином, прилюдні торги від 14.04.2014 з реалізації спірної квартири, як угода купівлі-продажу, протокол про проведення прилюдних торгів від 14.04.2014 та видане ОСОБА_3 свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 28.04.2014 за реєстровим № 667 визнані недійсними, а спірну квартиру повернуто у власність ОСОБА_1

За частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у ст. ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших, не заборонених законом підстав. Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах.

Оскільки прилюдні торги від 14.04.2014 з реалізації квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, як договір купівлі-продажу - визнано недійсними, тому такий правочин, відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, не створює для ОСОБА_3 такого юридичного наслідку, як виникнення права власності на вказану квартиру, оскільки незаконність такого набуття встановлено судом.

Безпідставним є та не відповідає вимогам закону висновок суду першої інстанції щодо визнання за позивачем права власності на спірну квартиру, оскільки саме в порядку захисту прав дійсного власника - ОСОБА_1 - у власність останнього було повернуто спірну квартиру з володіння ОСОБА_3

За таких обставин, позов про визнання права власності на спірну квартиру є необґрунтованим, а рішення суду підлягає скасуванню відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 307, 308, ст. 309 ч. 1 п.п. 3, 4, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2702,40 гривень у відшкодування сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: