АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Супрун Г.Б.
Справа №758/9298/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про захист прав споживача, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Родовід Банк» про захист прав споживача, зобов'язання вчинити певні дії.

У мотивування вимог посилався на те, що відповідачем в порушення норм законодавства не було надано у відповідь на запит від 13.07.2015 року в письмовій формі інформації про процентну ставку, абсолютного значення подорожчання кредиту, методики, яка використовується для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Враховуючи наведене просив суд:

- визнати його право на отримання інформації передбаченої ч. 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 3.3, 3.8 Постанови правління Національного банку України від 10 травня 2007 року за №168;

- зобов'язати ПАТ «Родовід Банк» виконати обов'язок в натурі, а саме: надати письмову інформацію щодо, реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні (від моменту отримання кредиту) грошові платежі споживача за кредитним договором № 014/9690/82/135033 від 11.06.2008 року до чистої виданого кредиту;

- зобов'язати ПАТ «Родовід Банк» виконати обов'язок в натурі, а саме: надати письмову інформацію щодо абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов'язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту;

- зобов'язати ПАТ «Родовід Банк» виконати обов'язок в натурі, а саме: надати у письмовому вигляді Методику, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним;

- зобов'язати ПАТ «Родовід Банк» виконати «обов'язок в натурі, а саме: надати у письмовому вигляді інформацію про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; є) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва від 30 березня 2016 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2016 року, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 березня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва від 21 березня 2017 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 березня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду встановлено, що не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що інформацію, передбачену Законом України «Про захист прав споживачів» не було надано до підписання кредитного договору та при зміні Кредитного договору, тому звернувся до відповідача із запитом від 13.07.2015 року «Щодо надання інформації».

Сторони в судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення поштових відправлень ОСОБА_4 та його представнику ОСОБА_3 5.12.2017 року; ПАТ "Родовід Банк" 30.11.2017 року.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 28 квітня 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, до якого вносилися зміни, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 105 000 доларів США. (а.с.11-17)

13 липня 2015 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до банку з листом, в якому просив надати письмову інформацію: - щодо, реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні (від моменту отримання кредиту) грошові платежі споживача за кредитним договором № 014/9690/82/135033 від 11.06.2008 року до чистої виданого кредиту; - щодо абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов'язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту; - надати у письмовому вигляді Методику, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. (а.с.18-21)

ОСОБА_3 звертаючись до банку з листом діяв на підставі довіреності, виданої 18 травня 2015 року ОСОБА_2, відповідно до якої ОСОБА_3 надано право отримувати будь-яку інформацію в банківських установах України, що стосується довірителя (розсекречувати банківську таємницю стосовно нього та його персональні дані). (а.с. 10)

Зазначений лист отримано банком 15.07.2015 року. (а.с.21)

У листі-відповіді від 13.08.2015 року ПАТ «Родовід Банк» зазначено про відсутність правових підстав для надання запитуваної інформації. (а.с.51)

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_2 посилався на те, що при укладенні договору кредиту, а в подальшому й на запит його представника банк у порушення ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», п.п. 2.1-2.3, 3.3, 3.8 постанови Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168 не надав в письмовій формі інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

У ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності фінансової установи. Фінансові установи зобов'язані на вимогу клієнта в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», надати таку інформацію.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові установи повинні розкривати інформацію, що надається клієнтам відповідно до ст. 12 цього Закону.

У ст. 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати таку інформацію.

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень пп. 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення пп. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (з наступними змінами) у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладання, так і виконання такого договору.

Як вбачається з листа від 13 липня 2015 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просив надати письмову інформацію, передбачену пунктами 3.3. та 3.8. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168. (а.с.18-21)

Так, згідно п. 3.3. Правил, які діяли на час звернення з листом про надання інформації, банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити и в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту; б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов'язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту.

Пунктом 3.8. Правил передбачено, що банки зобов'язані під час укладення кредитного договору надати інформацію щодо Методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Згідно пункту 1.3. вищезазначених Правил банки зобов'язані забезпечувати виконання цих Правил: у разі поширення інформації про послуги з надання кредитів споживачам; під час укладення кредитних договорів зі споживачами; у разі усних чи письмових звернень споживачів.

Отже, відповідач зобов'язаний забезпечувати виконання Правил, зокрема, надавати необхідну споживачу інформацію на його письмове звернення.

Крім того, відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Під час судового розгляду відповідачем не було надано доказів на підтвердження правомірності ненадання такої інформації позивачу, а судом першої інстанції на вказані обставини та норми матеріального права не було звернуто увагу та помилково відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача надати інформацію, яка зазначена у зверненні представника позивача у листі від 13 липня 2015 року.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання ПАТ «Родовід Банк» виконати обов'язок в натурі, а саме: надати у письмовому вигляді інформацію, передбачену ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», то вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», редакція якої діяла на момент укладення договору, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Разом з тим, у зверненні від 13 липня 2015 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просив надати письмову інформацію, передбачену пунктами 3.3. та 3.8. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168. Питання про надання інформації, передбаченої ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в даному зверненні не порушувалось.

Враховуючи те, що позивач не звертався до банку зі зверненням з приводу надання інформації, передбаченої ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно банком не було відмолено у наданні цієї інформації, тому дана позовна вимога є передчасною та задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про визнання право ОСОБА_2 на отримання інформації передбаченої ч. 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та пунктами 2.1, 2.2, 2.3, 3.3, 3.8 Постанови правління Національного банку України від 10 травня 2007 року за №168, то колегія суддів вважає, що вона також не підлягає задоволенню, оскільки отримання вказаної інформації передбачено нормами матеріального права, тому в ухваленні окремого судового рішення з приводу визнання права позивача, як споживача, на отримання даної інформації, потреби не має.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання права позивача на отримання інформації, передбаченої ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та пунктами 3.3., 3.8. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007р. № 168 та надання інформації, передбаченої ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та зобов'язання ПАТ «Родовід Банк» надати ОСОБА_2 письмову відповідь на звернення від 13 липня 2015 року. В задоволенні решти вимог позову колегія суддів відмовляє з інших підстав.

Частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення позову ОСОБА_2 про захист прав споживача, зобов'язання вчинити певні дії, тому з ПАТ «Родовід Банк» підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, тому з ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 267,96 грн.

Керуючись статтею 34 Конституції України, статями 4, 11,15 Закону України «Про захист прав споживачів», статями 12, 12-1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», статтею 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статтею 5 Закону України «Про інформацію», пунктами 3.3. та 3.8. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, статтями 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про захист прав споживача, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» надати ОСОБА_2 письмову відповідь на звернення від 13 липня 2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на користь ОСОБА_2судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 267,96 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2017 року.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва