АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №2-4753/2010 Головуючий в І інстанції Радченко Г.А.
Провадження №22ц/791/962/17 Доповідач: Радченко С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Радченка С.В.

суддів: Колісниченка А.Г., Склярської І.В.

секретар Павловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 24 листопада 2010 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за рахунок стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Мегабанк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом, посилаючись на ту обставину, що між Банком та ОСОБА_3 04.03.2008 року було укладено Кредитний договір №77-21П/2008, за яким позичальнику було надано кредит у розмірі 228 000 грн строком до 03.03.2018 року. Згідно до додаткової угоди №3 до кредитного договору №77-21П/2008 від 04.03.2008 року від 18.11.2008 року внесені зміни до кредитного договору, а саме п.1.1 Розділу 1 викладено в другій редакції. Також між позивачем та ОСОБА_3 04.03.2008 року було укладено іпотечний договір №77-21П/2008-з. Крім того 04.03.2008 року між сторонами були укладені договори поруки за умовами яких (п. 1.1, 2.1, 3.1) відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 взяли на себе зобовязання відповідати у повному обсязі за зобовязаннями ОСОБА_3 по вказаному кредитному договору. Відповідачка свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала у звязку з чим, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в розмірі 335429,43 грн. в тому числі за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнути судові витрати.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 24 листопада 2010 року позовні вимоги задоволено.Стягнуто достроково солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором №77-21П/2008 від 04.03.2008 року в розмірі 335429,43 грн (з них: прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 35 564 грн частина кредиту, яка повинна бути сплачена достроково в сумі 192436 грн, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 85 362,62 грн штрафи в сумі 22066,81 грн.) в тому числі за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання ПАТ «Мегабанк» права продажу домоволодіння, яке складається з житлового будинку, літ. «А» з очерету, загальною площею 79,6 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Херсон, вул.Пушкінська,127, що належить ОСОБА_3 будь-якій особі покупцю від імені ПАТ «Мегабанк» за початковою вартістю 325885,19 грн з наданням ПАТ «Мегабанк» права отримати в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження та інших повноважень продавця.Вирішено питання щодо судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог до поручителя ОСОБА_5 скасувати і ухвалити в цій частині нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В письмових запереченнях, які надійшли на адресу суду, представник Банку просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.03.2008 року між ВАТ «Мегабанк» (правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №77-21П/2008, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі 228 000 грн строком до 03.03.2018 року зі сплатою 17,5 % річних(а.с.7-9).

Крім того 04.03.2008 року між Банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5 були укладені договори поруки за умовами яких останні взяли на себе зобовязання відповідати у повному обсязі за зобовязаннями ОСОБА_3 по вказаному кредитному договору. Відповідальність поручителя виникає, як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобовязань так і при невиконання зобовязань в цілому (а.с.32,35).

Згідно до додаткової угоди №3 до кредитного договору №77-21П/2008 від 04.03.2008 року від 18.11.2008 року внесені зміни до кредитного договору, а саме п.1.1 Розділу 1 викладено в другій редакції (а.с.10).

ОСОБА_6, отримавши грошові кошти, належним чином свої зобовязання по поверненню кредитних коштів не виконувала, внаслідок чого станом на 05.08.2010 року утворилась заборгованість у розмірі 335429,43 грн з них: прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 35 564 грн. частина кредиту, яка повинна бути сплачена достроково в сумі 192436 грн., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 85 362 грн.62 коп., штрафи в сумі 22066,81 грн (а.с.6).

Відповідачам була надіслана 30.11.2009 року вимога щодо погашення заборгованості за кредитним договором, яка залишена без виконання (а.с.38).

Задовольняючи позов Банку про стягнення в солідарному порядку з боржника та поручителів заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог та з того, що у разі неналежного виконання умов кредитного договору поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з наступних підстав.

Так, статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобовязання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобовязальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобовязання боржника, та кредитором боржника.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається, що додатковою угодою №3, укладеною між кредитором і боржником 18.11.2008 року, було внесено зміни до Кредитного договору, укладеного 04.03.2008 року, зокрема збільшено процентну ставку з 17,5% до 25%.

Згідно п.2.4.1 Договору поруки, укладеного між Банком та ОСОБА_5, кредитор має право змінити умови Кредитного договору без згоди Поручителя, якщо внаслідок цього не збільшується обсяг відповідальності Поручителя (а.с.32).

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобовязаннях, в яких бере участь поручитель, збільшення відсоткової ставки без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком.

Таким чином, з огляду на положення частини першої статті 559 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що встановлення додатковою угодою до кредитного договору нових умов щодо порядку погашення основного зобовязання (збільшення процентної ставки), порушення якого призводе до відповідальності у вигляді пені та штрафів, можливості дострокової вимоги про погашення кредиту, за відсутності згоди поручителя на укладення такої додаткової угоди призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Банку до поручителя.

Зазначені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, а тому згідно із п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

В іншій частині рішення не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом на предмет його законності та обґрунтованості.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 24 листопада 2010 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором №77-21П/2008 від 04.03.2008 року в розмірі 335429,43 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за рахунок стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення набирає чинності після проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: А.Г. Колісниченко

ОСОБА_7