АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/2654/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1354/17Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л. І. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Бондаревської С.М., Дряниці Ю.В.

секретаря Ткаченко Т.І.

за участю відповідача ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника позивача ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Гадяцької міської ради Полтавської області

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 квітня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_7 до Гадяцької міської ради Полтавської області, ОСОБА_2, треті особи: відділ Держгеокадастру України в Гадяцькому районі, Відділ з питань державної реєстрації виконавчого комітету Гадяцької міської ради про визнання незаконними та скасування рішень Гадяцької міської ради.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_7 до Гадяцької міської ради Полтавської області, ОСОБА_2, треті особи: відділ Держгеокадастру України в Гадяцькому районі, відділ з питань державної реєстрації виконавчого комітету Гадяцької міської ради про визнання незаконними та скасування рішень Гадяцької міської ради від 14.08.2014 та 12.03.2015 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Гадяцької міської ради Полтавської області від 14 серпня 2014 року «Про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 256 кв.м за адресою: АДРЕСА_1»

Визнано незаконним та скасовано рішення Гадяцької міської ради Полтавської області від 12 березня 2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0256 га ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1, землі сільськогосподарського призначення».

Припинено право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, площею 256 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1

Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на земельну ділянку кадастровий номер: НОМЕР_2, площею 0,0256 га, за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.

Зобов'язано Гадяцьку міську раду та ОСОБА_2 повернути земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, площею 256 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, у користування ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на попередніх умовах.

Стягнуто з Гадяцької міської ради на користь держави судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 2560 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_7 залишено без задоволення.

З рішенням місцевого суду не погодились відповідачі ОСОБА_2 та Гадяцька міська рада, подавши апеляційні скарги.

Відповідач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також порушення норм процесуального права, прохає скасувати рішення місцевого суду, ухваливши нове про відмову в задоволенні позову.

Вважає, що ОСОБА_7 не була власником спірної земельної ділянки, тому вона невірно обрала спосіб захисту прав. Також вважає, що вимоги повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі Гадяцька міська рада прохає скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги міський голова м. Гадяча посилається на те, що рішення міської ради від 14.08.2014 про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою та про затвердження проекту були прийняті на законних підставах у межах їх компетенції.

Посилаються на те, що оскільки ОСОБА_7 є землекористувачем, а не власником спірної земельної ділянки, обраний нею спосіб захисту інтересів не відповідає нормам чинного цивільного та земельного законодавства.

Вказують, що визнання незаконним та скасування рішення Гадяцької міської ради Полтавської області від 12 березня 2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0256 га ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1, землі сільськогосподарського призначення» вже було предметом позовних вимог ОСОБА_7, за наслідками розгляду яких було ухвалено відповідне рішення про відмову в позові в цій частині, що набрало законної сили. Тому вважають, що позивач не має права на повторне звернення до суду з тими ж позовними вимогами, а місцевий суд, в порушення ч. 2 ст. 122 ЦПК України відкрив провадження у справі, та не вирішив питання про закриття провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, приходить до висновків, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з підстав, визначених ст. 308 ЦПК України.

Місцевим судом установлено, що ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1205 від 12.06.1956 р. належить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1. Поштова адреса будинку змінювалась з АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та копія договору купівлі-продажу будинку (а.с. 11).

Рішенням виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 29.03.1957 № 110, ОСОБА_7 виділено в користування присадибну земельну ділянку, площею 2730 кв.м по АДРЕСА_1

21.11.1996 р. виконавчим комітетом Гадяцької міської ради народних депутатів прийнято рішення № 431-3, яким із землекористування ОСОБА_7 по АДРЕСА_1, вилучено земельну ділянку площею 50 кв.м на користь міськземфонду. Загальна площа присадибної земельної ділянки становить 1409 кв.м. (а.с. 71).

Відповідно до рішення сорок другої сесії шостого скликання Гадяцької міської ради від 10.07.2014 р., припинено право користування земельною ділянкою загальною площею 0,0256 га по АДРЕСА_1, ОСОБА_7, яка виділялась для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) (а.с. 8).

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 15 листопада 2016 року, яке набрало законної сили, визнано незаконним та скасоване рішення Гадяцької міської ради Полтавської області від 10.07.2014 «Про припинення права користування земельною ділянкою загальною площею 0,0256 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_7.» (а.с. 89-90).

14.08.2014 року, на підставі заяви ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_1, Гадяцькою міською радою Полтавської області прийнято рішення «Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 256 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 52, 9).

Рішенням п'ятдесятої сесії шостого скликання Гадяцької міської ради Полтавської області від 12.03.2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0256 га ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1, землі сільськогосподарського призначення та передано безоплатно у власність вищевказану земельну ділянку (а.с.10).

10.04.2015 р. ОСОБА_2 на підставі вищезазначених рішень Гадяцької міської ради видано Свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0256 га, кадастровий номер: НОМЕР_2 для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 87).

Згідно листа виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 22.03.2017 № 02-33/203, земельна ділянка площею 0,1459 га по АДРЕСА_1, якою користувалась ОСОБА_7, станом на 01.10.2014 р., відносилася до комунальної власності міської ради. У відповідності до ст. 121 ЗК України, норма землекористування на території міста для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд становить не більше 0,010 га, позивач користувалася земельною ділянкою, що перевищує норму, визначену чинним законодавством України і на даний час користується земельною ділянкою площею 0,1203 га, що є порушенням норм земельного законодавства. При розгляді заяви ОСОБА_7 про припинення права користування земельною ділянкою площею 0,0256 га по АДРЕСА_1, у разі подальшої її передачі у користування чи власність фізичним особам, спеціалістами міськвиконкому з членами депутатської постійної комісії з земельних питань міської ради була запропонована адреса даній земельній ділянці АДРЕСА_1 яка була зазначена відповідачем ОСОБА_2 у заяві про надання дозволу на розробку проекту землеустрою (а.с. 64-65).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що внаслідок рішення Гадяцької міської ради від 10.07.2014 р. позивач протиправно була позбавлена права користування земельною ділянкою площею 256 кв.м. по АДРЕСА_1 в м. Гадяч.

Оскільки зазначене рішення 15.11.2016 р. в судовому порядку визнано недійсним, місцевий суд дійшов висновку про визнання незаконними та скасування рішень Гадяцької міської ради від 14.08.2014 р. та 12.03.2015 р. про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку та про затвердження проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність, припинив право власності відповідача на дану земельну ділянку, скасував рішення про державну реєстрацію за ним права власності та зобов'язав Гадяцьку міську раду та ОСОБА_2 повернути спірну земельну ділянку у користування ОСОБА_7

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною десятою ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Порушені права землекористувачів підлягають захисту в порядку, передбаченому ст. 152 Земельного Кодексу, відповідно до якої держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян і юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий, зокрема, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Пунктом третім ст. 346 ЦК України встановлено, що право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.

Згідно ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановивши обставини справи, здійснивши системний аналіз правових норм, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов вірних висновків про задоволення позову в частині визнання незаконними та скасування рішень Гадяцької міської ради від 14.08.2014 р. та 12.03.2015 р. про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку та про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 256 кв.м. по АДРЕСА_1 в м. Гадяч у власність, припинив право власності відповідача на дану земельну ділянку, скасував рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності, зобов'язавши відповідачів повернути спірну земельну ділянку у користування ОСОБА_7

При цьому, колегія суддів вважає, що позивачем вірно обрано спосіб відновлення порушеного права, вимоги в цій частині обґрунтовані та доведені.

Приймаючи до уваги те, що позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що на спірній земельній ділянці розташований паркан, який встановили відповідачі, та що він перешкоджає їй користуватися земельною ділянкою, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині усунення перешкод у використанні спірної земельної ділянки шляхом зобов'язання відповідачів знесення паркану.

Також місцевий суд прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову щодо надання правової оцінки діям відповідачів, та в разі виявлення ознак кримінального правопорушення направлення матеріалу до правоохоронних органів для відкриття кримінального провадження та притягнення винних осіб до відповідальності.

При цьому, суд вірно послався на те, що заявлена позивачем вимога не відноситься до охоронюваних законом порушених прав та не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Крім цього, при розгляді даної справи судом першої інстанції не було встановлено обставин, які б давали підстави для звернення до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення злочину учасниками даного провадження.

Не встановлено таких обставин і колегією суддів при апеляційному перегляді.

Таким чином, висновки місцевого суду в цій частині відповідають встановленим по справі обставинам, ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права, їм надано належну оцінку, що відображена в рішенні суду.

Доводи апеляційної скарги Гадяцької міської ради на увагу колегії суддів не заслуговують, виходячи з наступного.

Як вказувалося вище, згідно ст. 152 ЗК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 55 Конституції України та ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», як власник земельної ділянки так і землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян і юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

З огляду на те, що рішенням суду, яке набрало законної сили, визнано незаконним та скасовано рішення Гадяцької міської ради від 10.07.2014 р. «Про припинення права користування земельною ділянкою загальною площею 0,0256 га по АДРЕСА_1, ОСОБА_7.», яка була передана у власність ОСОБА_2, предметом спору є право позивача на користування вказаною земельною ділянкою, позивачем обрано вірний спосіб захисту порушеного права шляхом визнання незаконними та скасування рішень від 14.08.2014 р. та 12.03.2015 р. щодо передання у власність ОСОБА_2 вказаної земельної ділянки.

Крім цього, земельна ділянка площею 0,0256 га була вилучена з користування ОСОБА_7 не з підстав порушення ст. 121 Земельного Кодексу України, а на підставі її заяви, внаслідок чого Гадяцькою міською радою 10.07.2014 року прийняте рішення про припинення права користування вказаною земельною ділянкою, яке визнане незаконним та на даний час скасоване.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У відповідності до ч.2 ст.223 ЦПК після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Судове рішення від 15.11.2016 року у справі № 526/1611/16-ц, яким було задоволено вимогу ОСОБА_7 про визнання незаконним та скасування рішення Гадяцької міської ради від 10.07.2014 року та відмовлено в позові про визнання незаконним і скасування рішення від 12.03.2015 р., стягнення матеріальної та моральної шкоди, не збігається складом учасників процесу та матеріально-правовими вимогами.

Отже, посилання в апеляційній скарзі міської ради на те, що провадження у даній справі підлягає закриттю з підстав, визначених п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, на увагу колегії суддів не заслуговують.

Доводи про те, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування прийнятих міською радою рішень від 12.03.2015 р. та 14.08.2014 р. підлягають розгляду в порядку кодексу адміністративного судочинства, також не заслуговують на увагу, виходячи з такого.

Згідно роз'яснень у п. 7 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею…

Приймаючи до уваги те, що предметом позовних вимог ОСОБА_7 є зокрема визнання незаконними рішень Гадяцької міської ради щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 та затвердження проекту, позивачем вірно обрано спосіб порушеного права та заявлено відповідний позов, який розглянуто судом в порядку цивільного судочинства.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що позивач обрала невірний спосіб захисту прав та розгляд спору в порядку КАС України, до уваги не приймаються з огляду на вищенаведене.

За таких обставин, рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Гадяцької міської ради Полтавської області відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ О.В.Чумак

Судді /підпис/ С.М.Бондаревська

/підпис/ Ю.В.Дряниця

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області О.В.Чумак