10.04.2017 Єдиний унікальний номер 205/5620/16-ц
Справа № 205/5620/16-ц
Провадження №2/205/894/17
10 квітня 2017 року Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Федченко В.М.,
при секретарі - Джурко Ю.І.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро цивільну справу за позовом Компанії Моletotte s.r.o. в особі директора ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, в обґрунтування якого зазначив, що 22.05.2013 р. у м. Києві було укладено договір позики грошових коштів між громадянином ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_5 в якості сторони «Позикодавця», з однієї сторони, та громадянина України ОСОБА_3, в якості сторони «Позичальника», з іншої сторони.
Згідно з п. 4 Договору, повернення позики від Позичальника Позикодавцю, повинні були бути повернені на розрахунковий рахунок, з якого вони були перераховані. Пунктом 5 Договору було зазначено про мету надання таких грошових коштів, а саме на покриття витрат по продажу Штраузберського аеропорту.
Однак, в строк, передбачений чинним Договором, відповідач, грошові кошти, які були взяті у Позикодавця, ОСОБА_5, не повернув.
Згідно з розділом II Договору відступлення права вимоги Цедент поступається Цесионарію боргову вимогу щодо боржника, ОСОБА_3 згідно п. 1 цього договору в мінімальному розмірі 70 000,00 доларів США. З борговими вимогами переходять і відсотки по ньому і все інші супутні права, включаючи ті, які не вказані безпосередньо.
Крім того, 19.05.2016 р. позивачем одразу ж було направлено лист відповідачу щодо обставин укладання договору відступлення права вимоги, який був укладений з ОСОБА_5
Даним листом від 19.05.2016 р. позивач прохав відповідача задовольнити вимоги по сплаті грошових коштів перед позивачем в якості нового кредитора.
Також, листом від 24.05.2016 р. позивач повідомив відповідача про можливість розстрочення цієї суми строком на 10 місяців. Однак, відповідач жодних дій по усуненню для нього в подальшому виникнення негативних наслідків та стягнення заборгованості в судовому порядку, відповідних законних дій не вчинив та не сплатив жодних коштів з моменту їх отримання ще 22.05.2013 р. від попереднього кредитора ОСОБА_5, позивачу.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст.169, 224, 225 ЦПК України заочно.
Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
22.05.2013 р. у м. Києві було укладено договір позики грошових коштів між громадянином ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_5 в якості сторони «Позикодавця», з однієї сторони, та громадянина України ОСОБА_3, в якості сторони «Позичальника», з іншої сторони (а.с.8).
Згідно з п. 4 Договору, повернення позики від Позичальника Позикодавцю, повинні були бути повернені на розрахунковий рахунок, з якого вони були перераховані. Пунктом 5 договору було зазначено про мету надання таких грошових коштів, а саме на покриття витрат по продажу Штраузберського аеропорту.
Однак, в строк, передбачений чинним Договором, Позичальник, ОСОБА_3, відповідач у справі, грошові кошти, які були взяті у Позикодавця, ОСОБА_5, не повернув.
Згідно з розділом II Договору відступлення права вимоги Цедент поступається Цесионарію боргову вимогу щодо боржника, ОСОБА_3 згідно п. 1 цього договору в мінімальному розмірі 70 000,00 доларів США. З борговими вимогами переходять і відсотки по ньому і все інші супутні права, включаючи ті, які не вказані безпосередньо.
19.05.2016 р. позивачем було направлено лист відповідачу щодо обставин укладання договору відступлення права вимоги, який був укладений з ОСОБА_5 та яким просив відповідача задовольнити вимоги по сплаті грошових коштів перед позивачем в якості нового кредитора (а.с.14).
Листом від 24.05.2016 р. позивач повідомив відповідача про можливість розстрочення цієї суми строком на 10 місяців. Однак, відповідач жодних дій по усуненню для нього в подальшому виникнення негативних наслідків та стягнення заборгованості в судовому порядку, відповідних законних дій не вчинив та не сплатив жодних коштів з моменту їх отримання ще 22.05.2013 р. від попереднього кредитора ОСОБА_5, позивачу (а.с.16).
Статтею 212 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Згідно ст. 57 ЦПК України Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Нормами ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Приписами статті 1050 Цивільного кодексу України встановлено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з положеннями ст. 524 Цивільного кодексу України, зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання у іноземній валюті. Відповідно до ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).
Згідно ст.. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно ст..109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим в установленому порядку місцем її проживання.
Згідно ст.. 410 ЦПК України іноземні юридичні особи мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів та мають процесуальні права та обов'язки на рівні з фізичними та юридичними особами України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 554, 610, 1048, 1050, 1054ЦКУкраїни,ст.ст.10, 11, 15, 88, 109, 169, 209, 212-215, 218, 224-228, 410, 414 ЦПК України, суд -
Заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії, про що сплачується судовий збір.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Суддя: В.М. Федченко