233 № 233/1907/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017 Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мартишева Т. О. ,

за участю секретаря Войтюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із заявою про винесення додаткового рішення, посилаючись на те, що 13.05.2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області задовольнив його позов до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 2000 грн. Під час розгляду цієї справи позивачем не були заявлені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача грошових коштів за надання юридичних послуг при підготовці позову, так як на момент подачі позову позивач втратив документи, які підтверджували факти звернення за наданням юридичних послуг. 24.05.2016 року він звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з неї грошових коштів за надання йому юридичних послуг, суд своїм рішенням від 29.08.2016 року відмовив йому у задоволені позовних вимог. На зазначене рішення була подана апеляційна скарга. Апеляційний суду Донецької області скасував зазначене рішення, посилаючись на те, що відшкодування шкоди в результаті надання позивачу юридичних послуг слід вирішувати не в рамках нової цивільної справи, а виключно в рамках п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України. У звязку з тим, що при винесені рішення по справі №233/1907/16 з відповідача не було стягнуто матеріальну шкоду в результаті надання йому юридичних послуг в розмірі 5000 грн., вважає, що це є підставою для ухвалення додаткового рішення.

В судове засідання позивач, відповідач не з*явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином. Оскільки присутність сторін у справі на підставі ч.3 ст.220 ЦПК України не є обов*язковою, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності сторін.

Розглянувши дану заяву та матеріали цивільної справи суд приходить до висновку, що в ухваленні додаткового рішення слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якому просив стягнути з відповідачки на користь позивача у сумі 2 000 гривень.

Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 травня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики був задоволений: стягнуто з відповідачки на користь позивача 2 000 гривень, та з відповідачки на користь держави стягнуто судовий збір к розмірі 551 гривня 20 копійок.

20 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення на його користь витрат за надання йому юридичних послуг.

В обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 посилався на те, що при розгляді справи по суті позовних вимог про стягнення боргу ним не заявлялись вимоги про стягнення витрат за надання йому юридичних послуг, оскільки на момент подачі позову він втратив документи, які підтверджують ці факти.

Крім того, позивачем було зазначено, що він в рамках нової цивільної справи звертався до суду з позовною заявою про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 5 000 гривень - витрат, понесених ним по оплаті правової допомоги. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 серпня 2016 року у задоволенні позову будо відмовлено. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 8 грудня 2016 року було скасоване вказане рішення і ухвалено нове про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що питання про судові витрати не може вирішуватися шляхом пред'явлення позову в іншій справі.

Тобто із наданих позивачем доказів вбачається, що при розгляді основної справи про стягнення боргу за договором позики ОСОБА_1 не ставив питання про відшкодування йому витрат за надання правової допомоги і не надавав суду з цього приводу будь-яких доказів.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 220 ЦПК України суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення не може бути ухвалене на підставі додатково поданих доказів про розмір та склад судових витрат.

Крім того, не допускається подання документів, що підтверджують розмір витрат на правову допомогу і їх включення до складу судових витрат після ухвалення рішення (пункт 41 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» N10 від 17 жовтня 2014 року).

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі відсутні, оскільки вимоги про стягнення витрат за надання ОСОБА_1 юридичних послуг під час розгляду справи до ОСОБА_3 про стягнення боргу позивачем не заявлялись, докази понесення таких витрат не були надані суду у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.5 ст. 220 ЦПК України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

На підставі ст.ст. 220, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд протягом п*яти днів з дня проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п*яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя