Ухвала

іменем україни

12 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С., Євграфової Є.П.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 5 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 лютого 2016 року,

встановила:

У квітні 2015 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК«ПЗУ Україна») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 18 травня 2014 року мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Honda CR V», державний номерний знак НОМЕР_2, під керування ОСОБА_5 та автомоблія Ford Sierra, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 Винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_3

ОСОБА_5 звернувся до товариства із заявою про настання страхового випадку. На підставі страхових актів та розрахунків суми страхового відшкодування страховою компанією виплачено у розмірі 71 850,15 грн шляхом перерахування їх на рахунок СТО, який здійснював ремонт пошкодженого автомобіля. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 застрахована ПрАТ «СК«ПЗУ Україна» за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 27 липня 2014 року.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПАТ «СК «Провідна» на підставі полісу з лімітом відповідальності 50 000 грн, розмір франшизи - 500 грн.

Ураховуючи наведене, позивач просив вважав, що ПАТ «СК «Провідна» повинна в регресному порядку відшкодувати 49 500 грн, а решту суми здійсненої страхової виплати у розмірі 22 350,15 грн підлягає стягненню із винної особи ОСОБА_3

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від

5 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 15 лютого 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «СК«ПЗУ Україна» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 22 350,15 грн та судовий збір у сумі 223,50 грн.

У задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК «Провідна» відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь

ПрАТ «СК«ПЗУ Україна» суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 22 350,15 грн, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що різниця між виплатами страхового відшкодування страховими компаніями підлягає стягненню з винної особи.

Дані висновки відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що 18 травня 2014 року мала місце ДТП за участю автомобіля «Honda CR V», державний номерний знак НОМЕР_2, під керування ОСОБА_5 та автомоблія Ford Sierra, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області

від 2 червня 2014 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК«ПЗУ Україна» за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 27 липня 2014 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована на підставі полісу в ПАТ «СК «Провідна».

19червня 2014 року ОСОБА_7 звернувся до ПрАТ «СК«ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку.

Згідно із звітом про визнання вартості матеріального збитку вартість ремонту автомобіля «Honda CR V», державний номерний знак НОМЕР_2, складає 78 728,96 грн.

Відповідно до страхового акту, складеного ПрАТ «СК«ПЗУ Україна», загальний розмір страхового відшкодування складає 71 850,15 грн.

Відповідно до платіжних доручень від 16 березня 2014 року та

від 17 липня 2014 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» перерахувало

ПАТ «Дніпро Мотор Інвест» страхове відшкодування за авторемонтні роботи у розмірі 42 175,10 грн та 21 990,05 грн, та провело взаємозалік на недоотриману страхову премію в розмірі 7 685 грн. Загальна сума шкоди, виплаченої страховиком страхувальнику, становить 71 850,15 грн.

25 червня 2014 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» направило вимогу до ПАТ СК «Провідна» у порядку суброгації, яка була задоволена після пред'явлення даного, та останнім на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було перераховано грошові кошти у розмірі 49 500 грн.

Приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» визначено, що достраховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Вирішуючи спір, суди правильно застосували положення ст. ст. 993, 1194 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», на підставі наданих сторонами доказів, яким дали оцінку відповідно до ст. 212 ЦПК України, встановили фактичні обставини справи та прийшли до правильного правового висновку, що ОСОБА_3, яка є винною у ДТП, зобов'язана відшкодувати позивачу майнову шкоду у розмірі 22 350,15 грн, що складає різницю між виплатами страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ПАТ «СК «Провідна».

Доводи касаційної скарги про те, що розмір страхового відшкодування, який мали сплатити страхові компанії в рахунок страхового відшкодування матеріального збитку, завданого потерпілому в ДТП судом належним чином не встановлено, були предметом апеляційного перегляду та правомірно відхилені.

Так, відповідно до положень п. 33.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з ДТП, яке мало місце з вини ОСОБА_3, яка керувала транспортним засобом, забезпеченим полісом ПрАТ «СК «Провідна» обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, і страхувальник зобов'язаний був повідомити страхову компанію про страховий випадок та не був позбавлений можливості отримувати всю необхідну інформацію, пов'язану з виплатою страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу, у т.ч. і щодо його розміру.

Разом із тим, ч. ч. 1 і 2 ст. 15 ЦПК України визначено, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також щодо інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до статей 1, 12 ГПК України господарському суду підвідомчі справи між юридичними особами у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконання господарських договорів.

У справі, яка переглядається, ПрАТ «СК«ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ПАТ «СК «Провідна» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі ухвалених у справі рішень, які набрали законної сили, суди відмовили в задоволенні позовних вимог до ПАТ «СК «Провідна» і задовольнили вимоги до ОСОБА_3, стягнувши з останньої компенсацію частини завданих збитків.

Згідно зі ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Розгляд справ між юридичними особами віднесено до компетенції господарського суду.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1009цс15, в силу положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Отже, зазначена справа в частині позовних вимог ПрАТ «СК«ПЗУ Україна» до ПАТ «СК «Провідна» про відшкодування шкоди не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України).

Оскільки суди попередніх інстанцій розглянули справу в порядку, визначеному цивільним процесуальним законодавством, то ухвалені в справі судові рішення в частині вирішення позовних вимог ПрАТ «СК«ПЗУ Україна» до ПАТ «СК «Провідна» про відшкодування шкоди підлягають скасуванню із закриттям провадження в цій частині.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області

від 5 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 лютого 2016 року в частині позовних вимог приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

Роз'яснити, що спір у цій частині підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області

від 5 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 лютого 2016 року в частині позовних вимог приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька Є.П. Євграфова О.В. Умнова І.М. Фаловська