УХВАЛА

05 жовтня 2017 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В. розглянувши заяву ОСОБА_1, від імені якого ОСОБА_2, про забезпечення позову,

встановив:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь борг у розмірі 200 000,00 грн., судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 000,00 грн. та оплати правової допомоги у розмірі 2 500,00 грн.

05.10.2017 року через канцелярію до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, в якому просить накласти арешт на житловий будинок № 4 по вул. Некрасова, с. Зеленівка м. Херсона, який належить на праві власності ОСОБА_4. В обґрунтування заяви зазначив, що зазначений будинок є спільною власністю подружжя. Необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно викликана тим, що на даний час існує загроза передачі вказаного майна третім особам, тому невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим подальший розгляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. До заяви про забезпечення позову додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Як розяснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися,зокрема,в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З наданої до заяви про забезпечення позову довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 належить житлового будинку № 4, який розташований за адресою: м. Херсон, с. Зеленівка, вул. Некрасова.

Враховуючи викладене вище, суд вважає необхідним у задоволенні заяви відмовити, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів з ОСОБА_3, та заявлене клопотання стосується майна особи, яка не є стороною по справі, тому враховуючи положення ч. 3 ст. 153 ЦПК України, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151,152,153 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, від імені якого ОСОБА_2, про забезпечення позову відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Прохоренко