ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/462/17
провадження № 2/753/2700/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"17" травня 2017 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді Комаревцева Л.В., при секретарі Драгой В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 23.03.2012 року було укладено договір позики, згідно умов якого позивач надав відповідачу кошти у сумі 135756 грн. 09 коп., що на день укладення договору позики за курсом Національного банку України становило еквівалент у 17000,00 доларів США, а відповідач зобов'язувався повернути зазначені кошти у термін до 15.04.2012 року.

Позивач виконав умови вказаного договору позики та надав відповідачу зазначені грошові кошти у повному обсязі, однак позичальник ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором не виконує, грошових коштів за позикою не повертає.

Дарницьким районним судом м.Києва 25.10.2013 року ухвалено рішення, яким позовні вимоги позивача було задоволено частиково, а саме: стягнуто з відповідача загальну суму коштів в розмірі 142 119 грн. 02 коп.

Проте станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи ту обставину, що відповідачем не було виконано свої зобов'язання та керуючись чинним закодавством України позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати в сумі 136 134 грн. 22 коп. та З% річних у сумі 12 229 грн. 21 коп. та моральну шкоду у сумі 5000 грн. 00 коп.

Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 23.03.2012 року було укладено договір позики, згідно умов якого позивач надав відповідачу кошти у сумі 135756 грн. 09 коп., що на день укладення договору позики за курсом Національного банку України становило еквівалент у 17000,00 доларів США, а відповідач зобов'язувався повернути зазначені кошти у термін до 15.04.2012 року.

Позивач виконав умови вказаного договору позики та надав відповідачу зазначені грошові кошти у повному обсязі, однак позичальник ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором не виконує, грошових коштів за позикою не повертає.

Згідно із вимогами ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідносинами, у яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом.

Згідно з вимогами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного договору від 23.03.2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду, внаслідок чого Дарницьким районним судом м.Києва 25.10.2013 року винесено рішення, яким позовні вимоги позивача було задоволено частково, а саме: стягнуто з відповідача загальну суму коштів в розмірі 142 119 грн. 02 коп.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного та положень ст.625 ЦК України, станом на 30.11.2016 року сума заборгованості відповідача перед позивачем складається з: суми інфляційних витрат - 136 134 грн. 22 коп. та 3% річних - 12 229 грн. 21 коп.

Частина 3 ст. 612 ЦК України передбачає, що якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди також підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 2 згаданої статті ЦК передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно з п.5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Позивач моральну шкоду обґрунтовував тим, що ситуація, що склалась, спричинила позивачу душевні хвилювання, оскільки у зв"язку із щомісячним знеціненням переданих в позику коштів та неможливістю їх використання в інтересах родини, має місце значне хвилювання, в наслідок чого позивач став нервовим та дратівливим, що вплинуло на родинні стосунки, стосунки з керівництвом, колегами по роботі та друзями.

Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити у сумі 5000 грн. 00 коп.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 59, 60, 88, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3(ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_2) кошти у сумі 153 363 (сто п"ятдесят три тисячі триста шістдесят три) грн. 43 коп., а також стягнути сплачений судовий збір у сумі 1533 (одну тисячу п"ятсот тридцять три) грн. 64 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва через Дарницький районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Л.В. КОМАРЕВЦЕВА