Справа № 461/6885/16 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/783/1095/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 25 жовтня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до прокуратури Львівської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями, порушень встановленого порядку розгляду звернень прокуратурою Львівської області.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25 жовтня 2016 року відмовлено ОСОБА_2 у відкритті провадження у справі за його позовом до прокуратури Львівської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями, порушень порядку звернень прокуратурою Львівської області.

Ухвалу суду оскаржив позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що з ухвалою незгідний, оскільки така є упереджена та неправомірна. Зазначає, що з грудня 2013 року прокуратура всі його звернення за фактом вимагання грошей, викрадення документів, незаконного за володіння його майном ігнорувала, займаючись приховуванням злочинів, фальсифікацією документів, що дало можливість державним органам влади Львівської області, заволодіти його майном на суму понад 500 000 гривень. Крім того, зазначає, що з грудня 2013 року прокуратура Львівської області відмовлялась надавати обґрунтоване рішення порушуючи ст.19 Конституції, що не давало йому права на оскарження в суді, а відтак, просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 25 жовтня 2016 року, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 20), в судове засідання не з'явились, явку своїх представників не забезпечили і про причини такої неявки суд не повідомили, за таких обставин, у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розглядові справи, а відповідно до ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатись в порядку КПК України (п.1.ч.2 ст.122 ЦПК України).

Однак, з такими висновками суду погодитись не можна.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_2 не ознайомлено з матеріалами досудового розслідування, не надано інформації про рух такого, не одержано відповіді на скарги від 16 лютого 2016 року та 18 березня 2016 року.

Згідно з п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі. Відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав (п.8 ч.2 ст. 16 ЦК України). Держава в особі уповноважених органів також може бути учасником цивільних відносин (ч.2 ст.2 ЦК України, ст.30 ЦПК України), в тому числі відносин відшкодування шкоди.

У ч. 2 ст. 122 ЦПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя відмовляє у відкритті провадження у справі і вказаний перелік розширювальному тлумаченню не підлягає.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно із ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (господарського, адміністративного). Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, передбачене ст. 1176 ЦК України. Вказана правова норма встановлює випадки і умови відшкодування такої шкоди, передбачає, що зазначена шкода відшкодовується державою.

Колегія суддів вважає, що висновки, які містяться у оскаржуваній ухвалі щодо того, що позовні вимоги у цій справі не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, з наведених судом першої інстанції мотивів, є передчасними. Тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді питання про відкриття провадження у справі належить звернути увагу на предмет спору, суб'єктний склад сторін, які відносини виникли між сторонами щодо відшкодування шкоди.

Врахуванню підлягають положення ч.2 ст. 21 КАС України згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями, свобод та інтересів суб'єкта публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Належить врахувати, що питання підвідомчості та підсудності справ господарським судам визначені ст.ст. 12, 13 ГПК України.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 постанови № 3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснив, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. У зв'язку з наведеним, суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відтак, оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Львівської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями, порушення встановленого порядку розгляду звернень прокуратурою Львівської області не можна визнати законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.4 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.312, 313, п.2 ч.1 ст.314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 25 жовтня 2016 року - скасувати та передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета

згідно оригіналу:

Судове рішення набрало законної сили: 23.01.2017

Суддя Апеляційного суду

Львівської області О.М. Ванівський

Дата оформлення копії: 30.01.2017

Помічник судді: О.З. Березюк