Справа № 158/1244/17 Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О.К.
Провадження № 22-ц/773/1388/17 Категорія: 27 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Киці С.І., Данилюк В.А.,

секретар с/з - Черняк О.В.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Орган опіки та піклування Ківерцівської міської ради, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Ківерцівського районного нотаріального округу - Кузьміч Н.В., про визнання недійсним договору іпотеки, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 серпня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулася в суд із даним позовом. Покликалась на те, що 20 червня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_4 (як майновим поручителем ОСОБА_6 за кредитним договором №17-10 від 20 червня 2007 року) був укладений договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_4 передав в іпотеку банку нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 222,9 кв. м. з надвірними будівлями та спорудами, а також земельну ділянку площею 0,059 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

17 грудня 2012 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та Товаристивом з обмеженою відповідальністю «Кредитні іціативи» був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги до ОСОБА_6 відступлено банком ТзОВ «Кредитні ініціативи».

У своїй позовній заяві про визнання недійсним договору іпотеки ОСОБА_3 вказує на те, що на момент укладення договору іпотеки у зазначеному будинку була зареєстрована її малолітня дочка ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1), а тому вона вважає договір іпотеки таким, що порушує права її малолітньої дочки, просила суд визнати цей договір недійсним.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення суду скасувати, як незаконне та постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове про задоволення позову ОСОБА_3

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив скаргу задовольнити, інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглядав справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача - ОСОБА_2, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін з таких підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір іпотеки укладений відповідно до вимог чинного цивільного законодавства та жодним чином не порушує права малолітньої ОСОБА_6.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з дотриманням вимог закону.

Із матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (правонаступником якого є ТзОВ «Кредитні ініціативи») та ОСОБА_4 (з метою забезпечення виконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором №17-10 від 20.06.2007 року) був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав в іпотеку банку житловий будинок загальною площею 222,9 кв. м. з надвірними будівлями та спорудами, а також земельну ділянку площею 0,059 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 12-14).

Предмети іпотеки - житловий будинок та земельна ділянка належать на праві власності іпотекодавцю - ОСОБА_4 (а. с. 20).

Зі змісту п. 2.1.1 договору іпотеки вбачається, що іпотекодавець, передаючи в іпотеку банку нерухоме майно, вказував на відсутність будь-яких прав третіх осіб на іпотечне майно та, зокрема, прав малолітніх та неповнолітніх дітей (а. с. 12 - зворот).

У будинковій книзі А №0161740 для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1 з 28 березня 2007 року зазначено, що за вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_6, що також підтверджується довідкою про склад сім`ї №3436 або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 18 травня 2017 року (а. с. 27).

Однак, як установлено судом першої інстанції, вказана будинкова книга була видана ОСОБА_4 лише 07 грудня 2016 року і записи у ній зроблено зі слів останнього, а попередня будинкова книга була загублена, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією заяви ОСОБА_4 від 07 грудня 2016 року (а. с.59).

Разом з тим, із наявної в матеріалах справи довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку) №17-10/11-11 від 25 квітня 2007 року, виданої ОСОБА_4, вбачається, що на час укладення договору іпотеки в будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 48). Крім того, згідно відповіді Управління Державної міграційної служби України у Волинській області від 26 липня 2017 року №0701/10255 за відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 28 жовтня 2008 року (а. с. 76, 78).

Таким чином, судом встановлено, що на час укладення оспорюваного договору іпотеки малолітні діти в зазначеному житловому будинку, який був переданий в іпотеку банку, зареєстровані не були.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя статті 215 ЦК України).

За змістом ч. 6 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним, тобто якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред'явлено позов, а саме до звуження обсягу існуючих прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення. Дані положення цілком відповідають вимогам ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» та ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» щодо захисту як майнових прав так і права користування неповнолітніх дітей житлом.

Отже, встановивши, що малолітня дочка позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на момент укладення оспорюваного договору іпотеки у була зареєстрована та не проживала у житловому будинку, який переданий в іпотеку банку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача - ОСОБА_3 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 серпня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді