Справа № 476/472/16-ц
Провадження № 2/476/3/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2017 року Єланецький районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Чернякової Н.В.

при секретарі Козаченко Л.М.

за участю позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Єланець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства "ОСОБА_4В." в особі голови ОСОБА_4 про розірвання договору оренди земельної ділянки

В С Т А Н О В И В :

15.08.2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ФГ "ОСОБА_4В." в особі голови ОСОБА_4 про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Свої вимоги мотивує тим, що 28.02.2013 року між нею та ФГ "ОСОБА_4В." укладено договір оренди належної їй земельної ділянки площею 12,7297 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Маложенівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області. Під час укладення вищевказаного договору оренди землі сторони договору дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору, зокрема, і розміру орендної плати, що становить 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Проте, у договорі оренди землі вказано, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 119368,32 грн., натомість дійсна нормативна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки - 209610,78 грн. А тому відповідачем протягом 2013-2015 року не доплачено їй 19376,02 грн. орендної плати за користування земельною ділянкою.

Посилаючись на те, що вищевказаними діями відповідача порушено її права та законні інтереси як власника земельної ділянки володіти, користуватися і розпоряджатися належною їй земельною ділянкою, просила суд розірвати вищевказаний договір оренди землі від 28.02.2013 року, стягнути заборгованість по невиплаченій орендній платі за 2013-2015 роки у розмірі 19376,02 грн. та сплачений судовий збір під час подання даної позовної заяви.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав вказаних в позовній заяві, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки, за вищевказаний період позивачці виплачено близько 42000 грн. орендної плати, що є більшим від розміру орендної плати, наведеного позивачкою в заяві.

Вислухавши позивачку, її представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого.

Так, відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про оренду землі» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивачка є власницею земельної ділянки площею 12,7297 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Маложенівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯО №303541 від 25.12.2012 року (том І а. с. 13-14).

28.02.2013 року між сторонами укладено договір оренди належної відповідачці вищевказаної земельної ділянки (том І а. с. 9-12), про що того ж дня внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том І а. с. 15-19, 209-210).

Згідно п.п. 5, 9 вищевказаного договору оренди землі нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 119368,32 грн. Орендна плата вноситься орендарем у розмірі 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 7162,10 грн.

Проте, згідно витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 06.04.2015 року, станом на 01.01.2013 року та 01.01.2014 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації 3,2 та коефіцієнту 1,756 відповідно до постанови КМУ від 31.10.2011 року №1185 становить 209610,78 грн. (том І а. с. 20-21)

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 20.03.2015 року, станом на 20.03.2015 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації 3,997 та коефіцієнту 1,756 відповідно до постанови КМУ від 31.10.2011 року №1185 становить 261816,95 грн. (том І а. с. 22).

Так, згідно розрахунків позивачки протягом 2013-2015 років відповідач зобов'язаний був виплатити їй 40862,32 грн. орендної плати (по 12576,65 грн. за 2013-2014 роки та 15709,02 грн. за 2015 рік). А відтак, за підрахунками позивачки, розмір недоплаченої орендної плати за вищевказаний період становить 19376,02 грн. (по 5414,55 грн. за 2013-2014 роки та 8546,92 грн. за 2015 рік).

21.01.2016 року позивачкою на адресу відповідача направлено лист із вимогою виплатити розмір недоплаченої орендної плати за 2013-2015 роки (том І а. с. 23).

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У частині 1 ст. 628 ЦК України зазначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Звертаючись до суду із позовною заявою, позивачка послалася на те, що відповідач систематично та несвоєчасно сплачує орендну плату за використання належної їй земельної ділнки.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання як договору оренди.

Вищевикладене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року №6-977цс16, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Так, з розписки позивачки, виданій відповідачу 17.07.2013 року (том І а. с. 63) та з видаткових касових ордерів від 07.05.2013 року, 27.08.2013 року, 30.09.2013 року, 25.10.2013 року, 11.03.2014 року, 25.04.2014 року (том І а. с. 64-69, 211-216) слідує, що нею отримано 42700 грн. в рахунок оплати орендної плати за 2013-2015 роки.

Крім того, як вбачається з податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум отриманого з них податку (том І а. с. 86-93) та податкових декларацій з фіксованого сільськогосподарського податку (том І а. с. 98-115), відповідач здійснює регулярну та належну сплату податків та зборів згідно норм чинного законодавства.

Суд не бере до уваги долучений представником відповідача до матеріалів справи видатковий касовий ордер від 05.05.2014 року, згідно якого відповідачем виплачено позивачці 5700 грн. (том І а. с. 142, том ІІ а. с. 9), так як, згідно висновку експерта Миколаївського науково-дослідницького експертного-криміналістичного центру МВС України №323 від 17.07.2017 року, рукописний текст "П'ять тисяч сімсот гривень" у графі "Одержав" вказаного касового ордеру виконано не відповідачкою, а в підписах виявлено такі неспівпадання, які унеможливили проведення їх дослідження. (а. с. том ІІ а. с. 46-52).

Із вищевикладеного слідує, що відповідачем сплачено позивачці у рахунок орендної плати за 2013-2015 роки 42700 грн., що є більшим від суми необхідної до сплати орендної плати згідно розрахунків позивачки за вказаний період.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вказані обставини не можуть свідчити про неналежне виконання обов'язків позивача щодо сплати орендної плати і не можуть бути кваліфіковані як винна поведінка щодо невиконання зобов'язань, про що зазначається у ст. ст. 30, 32 Закону України "Про оренду землі".

А тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 84, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до фермерського господарства "ОСОБА_4В." в особі голови ОСОБА_4 про розірвання договору оренди земельної ділянки відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Єланецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В. Чернякова