ухвала

іменем україни

06 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Демяносова М.В., Леванчука А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, третя особа - Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, про стягнення середньої заробітної плати за час невиконання рішення суду в частині поновлення її на роботі, за касаційною скаргою Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба на рішення Апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2008 року її поновлено на роботі на посаді провідного бухгалтера фінансово-економічного відділу Харківського університету Повітряних Сил імені Кожедуба.

20 жовтня 2009 року Апеляційний суд Харківської області своєю ухвалою роз'яснив своє рішення від 08 квітня 2008 року та зазначив, що ОСОБА_4 підлягає поновленню на роботі з 31 липня 2005 року.

Позивач зазначає, що рішення суду не виконано, у зв'язку з чим просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба на її користь середній заробіток за час невиконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2008 року щодо поновлення її на роботі на посаді провідного бухгалтера фінансово-економічного відділу за період з листопада 2007 року по жовтень 2013 року у сумі 99 776 грн 88 коп.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2016 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2015 року скасовано, ухвалено нове.

Стягнуто з Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба на користь ОСОБА_4 41 576 грн 67 коп.

Стягнуто з Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба на користь держави судовий збір у розмірі 873 грн 12 коп.

У касаційній скарзі Харківський університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову частково, апеляційний суд виходив з того, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом, а тому відшкодуванню підлягає середній заробіток за період з 08 квітня 2008 року, тобто за 65 місяців та 16 робочих днів.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач вважав рішення суду виконаним, оскільки запропонував позивачу посаду бухгалтера, від якої вона відмовилася, а також щодо вини самої позивачки у затримці виконання рішення суду не знайшли свого підтвердження та спростовуються встановленими у справі обставинами.

Як установлено судами попередніх інстанцій, у серпні 2005 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Харківського університету Повітряних Сил про визнання її звільнення незаконним, зобов'язання начальника Харківського університету Повітряних Сил поновити її на цій посаді, сплати за час вимушеного прогулу та на відшкодування моральної шкоди 2 000 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2007 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано неправомірними дії начальника Харківського університету Повітряних Сил у зв'язку зі звільненням ОСОБА_4, зобов'язано відповідача змінити формулювання звільнення ОСОБА_4 та вважати її звільненою з 01 вересня 2006 року. Стягнуто на користь позивача заробіток за вимушений прогул в сумі 21 213 грн 19 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2008 року визнано неправомірними дії начальника Харківського університету Повітряних Сил у зв'язку із звільненням ОСОБА_4 з посади провідного бухгалтера фінансово-економічного відділу.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді провідного бухгалтера фінансово-економічного відділу Харківського університету Повітряних Сил. Стягнуто з Харківського університету Повітряних Сил на користь ОСОБА_4 за вимушений прогул 12 423 грн 22 коп. та на відшкодування моральної шкоди 500 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2009 року роз'яснено рішення Апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2008 року, зазначено, що датою поновлення ОСОБА_4 на посаді провідного бухгалтера фінансово-економічного відділу Харківського університету Повітряних Сил слід вважати видання наказу про її звільнення, тобто 31 липня 2005 року.

Сторонами у справі не заперечується, що на виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2008 року ОСОБА_4 не була поновлена на роботі.

Конституція України, трудове та цивільне законодавство закріплює обов'язок кожного неухильно додержуватися положень Конституції України та законів України, добросовісно здійснювати свої права та обов'язки і встановлює юридичну відповідальність за їх невиконання та передбачає заходи примусового виконання цивільних обов'язків, які виникають, зокрема, безпосередньо з актів законодавства, рішення суду або договору, у разі їх невиконання боржником добровільно.

Так, частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (частина п'ята статті 235 КЗпП України).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов'язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Оскільки зазначена норма права в імперативній формі передбачає негайне виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі відсутність у судовому рішенні вказівки про це не позбавляє рішення його обов'язковості з моменту проголошення.

Обов'язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (частина п'ята статті 124 Конституції України). Отже, з огляду на принцип загальнообов'язковості судових рішень за змістом статей 14, 367 ЦПК України судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов'язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків.

Отже аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов'язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов'язок полягає у тому, що у роботодавця обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 14 ЦПК України).

Визначаючи розмір середнього заробітку, які підлягають відшкодуванню внаслідок невиконання рішення суду про поновлення на роботі судова колегія враховує роз'яснення зазначені у п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»щодо обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2008 року встановлено, що середня заробітна плата ОСОБА_4 у 2005 році складала 802 грн 54 коп. Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

З матеріалів справи вбачається, що за період з 08 квітня 2008 року по 30 вересня 2013 року позивач отримувала допомогу по безробіттю у розмірі 9 877 грн 25 коп. та заробітну плату на ДП «Завод імені Малишева» у розмірі 1 322 грн 70 коп.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення середнього заробітку на користь ОСОБА_4. за невиконання відповідачем рішення суду за період з 08 квітня 2008 року по 30 серпня 2013 року у розмірі 41 576 грн 67 коп. (52 165 грн 10 коп. - 11 199 грн 95 коп.).

З огляду на на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Харківського університету Повітряних Сил імені ІванаКожедуба відхилити.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко М.В. Демяносов А.О. Леванчук