Справа № 570/1116/17
Номер провадження 2/570/930/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Гладишева Х.В.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа: служба у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації про усунення перешкод користування майном шляхом виселення, -

в с т а н о в и в :

Позивач 22 березня 2017 року звернулась з даним позовом до суду і просить усунути перешкоди користування майном шляхом виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що їй на праві власності належить житловий будинок по вул.Молодіжній, 7 в смт.Квасилів Рівненського району Рівненської області. В даному будинку проживає вона з чоловіком та двома неповнолітніми дітьми та її сестра ОСОБА_4 з своєю сімєю. Стосунки з сестрою та її сімєю є вкрай негативними. В листопаді 2008 року вироком Рівненського районного суду Рівненської області було засуджено ОСОБА_5 (чоловіка сестри позивача) за заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 (чоловіку позивачки). Після відбуття покарання ОСОБА_5 повернувся та проживає в належному позивачці удинку, він зловживає спиртними напоями, постійно ображає позивачку та її сімю, висловлюється нецензурними словами при дітях, постійно створює конфлікти. Позивачка просила відповідачів звільнити її житловий будинок, однак вони відмовляються виселятися. Також позивач вказує, що відповідачі не несуть витрати по утриманню житла, не сплачують комунальні послуги по утриманню будинку.

Представник відповідачів ОСОБА_6 подала заперечення на позовну заяву та просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на відсутність на праві приватної власності житла у ОСОБА_4, у звязку з чим четверо дітей - співвідповідачів по справі- залишаються без місця проживанння.

Позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задоволити позовну заяву.

По суті справи позивач показала, що між нею та відповідачами по справі практично щодня виникають конфлікти з вини відповідачів. Відповідачі чинять перешкоди в користуванні будинком, створюють нестерпні умови проживання для її та їх дітей. Так, відповідача ОСОБА_5 було засуджено за заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 (чоловіку позивачки). В подальшому після відбуття покарання ОСОБА_5 повернувся та проживає в належному позивачці будинку, він зловживає спиртними напоями, постійно ображає позивачку та її сімю, висловлюється нецензурними словами при дітях, постійно створює конфлікти. Вона зверталася неодноразово до міліції з приводу такої неправомірної поведінки відповідача протягом останніх декількох років. Протягом 2015-2017 років позивач неодноразово викликала дільничного інспектора міліції, який попереджав ОСОБА_5 про неприпустимість вчинення насильства в сімї, але поведінка відповідача після цього на краще не змінювалася.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги заперечила та пояснила, що відповідачі з 2003 року проживають у спірному будинку, вселились туди із згоди матері ОСОБА_12, яка померла 13 лютого 2012 року. Разом із нею в будинку проживають її чоловік та діти. У даний час звільнити будинок не можуть, оскільки іншого житла не мають. Зазначила, що вони протягом усього часу проживаючи за місцем реєстрації оплачували комунальні послуги. Вважає, що відповідачі мають право на проживання у спірному житлі та просить у задоволенні позову відмовити. Також, вказувала, що з березня 2017 року вони змушені проживати на квартирі, яку орендують, оскільки психологічний клімат став нестерпним, діти психологічно страждають від конфліктів, які провокуються позивачем та її сімєю.

Відповідач ОСОБА_13 надав аналогічні пояснення, як його дружина.

Представник третьої особи Шах.Н. до суду не зявилася, надала клопотання в якому підтримує висновок органу опіки і піклування Рівненської райдержадміністрації, просить розглядати справу бех їхньої участі. Орган опіки і піклування Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області у наданому висновку вважають неможливим виселення неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 з житлового будинку за адресою: смт.Квасилів, вул.Молодіжна,7.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_14 до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності житловий будинок з надвірними будівлями за адресою смт.Квасилів вул.Молодіжна, 7 на праві приватної власності належить ОСОБА_2.

Згідно довідки Квасилівчкої селищної ради Рівненського району Рівненської області від 07.04.2017 року в смт.Квасилів вул.Молодіжна,7 Рівненського району рівненської області зареєстрована відповідачка ОСОБА_4 із своєю сімєю.

ОСОБА_14 до ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 319, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Принцип непорушності права приватної власності означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону незалежно від волі інших осіб. Ці норми гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. ОСОБА_14 до положень цих норм власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Суду представлені докази систематичних конфліктів між сторонами,що негативно впливає на емоційний стан неповнолітніх дітей, як позивачки так, і відповідачів, між сторонами стосунки напружені і ніхто цього не заперечує. Суд вважає, що сторона позивача, зокрема неповнолітні діти сторін, не мають належної можливості проживати у даному будинку через поведінку відповідача і дані обставини, відповідно до чинного житлового законодавства, є підставами для виселення наймачів.

Суд не погоджується з висновком органу опіки і піклучання про неможливість виселення з будинку позивачки неповнолітніх дітей відповідачів, оскільки постійні сварки та конфлікти негативно впливають на емоційний стан дітей, їх розвиток. Тому, суд оцінюючи психологічну обстановку, в якій виростають діти як позивача так і відповідача, враховує, що їх спільне проживання в такій негативній і постійно конфліктній атмосфері не відповідає інтересам дітей.

Судом з'ясовано, що відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, однак в добровільному порядку шляхом подачі відповідної заяви до органів реєстрації з реєстраційного обліку не знімаються та у добровільному порядку не виселяються із житла позивачки, у зв'язку з чим позивач змушений звертатись до суду з позовом про усунення перешкод в користування майном шляхом виселення, оскільки це створює певні перешкоди та обмежує можливості позивача у повноцінному володінні, користуванні та розпорядженні зазначеним нерухомим майном. Протягом всього часу всі витрати по догляду за будинком несе позивач.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 вселились в будинок в смт.Квасилів вул.Молодіжна,7 Рівненського району Рвненської області та зареєструвались за вказаною адресою за життя його попереднього власника ОСОБА_12, яка була матірю ОСОБА_4, ОСОБА_2 ОСОБА_12 померла 13 лютого 2012 року і даний будинок заповіла ОСОБА_12 /ОСОБА_2/ ОСОБА_14 не є членами нового власника будинку - позивача по справі, а тому підлягають виселенню з нього, згода на проживання в ньому попереднього власника будинку не дає підстав вважати, що при зміні власника, останній зобовязаний надавати можливість таким особам користуватися його власнісю.Добровільно відповідачі виселятись не бажають, чим чинять позивачці перешкоди у розпорядженні своїм майном.

Також, встановлено, що між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачами відсутня будь-яка домовленість на проживання у вказаному будинку, договір найму між ними відсутній, доказів того, що відповідачі проживають у будинку зі згоди власника, або є членом сім'ї власника житла в судовому засіданні надано не було.

У постанові від 05.11.2014 року (справа № 6-158 цс 14) Верховний Суд України висловив правову позицію, згідно якої відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Власником спідного будинку є ОСОБА_2.

ОСОБА_15, ОСОБА_5 проживають у спірному будинку з дозволу попереднього власника ОСОБА_12, як члени її сімї. На вселення до ОСОБА_4 її неповнолітніх дітей - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, згідно закону згоди власника не потрібно.

ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла 13 лютого 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Таким чином, припинення права власності ОСОБА_12 і відсутність відповідного договору з новими власниками - позивачем по справі припиняє і право членів сім'ї ОСОБА_12 - відповідачів по справі на користування цим житлом, а відтак наведене дає підстави для задоволення позовних вимог.

На думку суду, позивач навела переконливі докази того, що з вини відповідачів вона разом з дітьми позбавлена можливості належним чином проживати у вищевказаному будинку.

Таким чином, суд приходить до переконання про можливість задоволення позову та усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення.

Зважаючи на вищевикладене, на підставі та керуючись ст.ст. 317, 386, 391ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2до ОСОБА_4 про усунення перешкод користування майном шляхом виселення - задоволити повністю.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 прав власника житлового будинку, що знаходиться за адресою - вул.Молодіжна, 7 в смт.Квасилів Рівненського району Рівненської області, шляхом виселення із нього ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт СР № 946566 виданий 02.09.2008 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ІДН НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт СР № 083197 виданий 01 липня 1996 року Гощанським РВ УМВС України в Рівненській області) на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Гладишева Х.В.