Справа № 752/2501/16-ц
Провадження по справі № 2/752/549/17
У Х В А Л А

26.04.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хоменко О.Л.,

при секретарі Павлюху П.В.,

розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про переведення прав покупця за договором купівлі-продажу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нежитловими приміщеннями,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про переведення прав покупця за договором купівлі-продажу.

Відповідач ОСОБА_1 подала зустрічний позов про усунення перешкод у користуванні нежитловими приміщеннями.

31.03.2017 року представником позивача подано до канцелярії суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження нежитлових приміщень №1 по №3 (групи приміщень №230) в літ.А за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 62,9 кв.м, що належать на праві власності ОСОБА_1

В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що у позивача є побоювання щодо можливості відчуження спірних нежитлових приміщень відповідачем, що в подальшому може призвести до неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Представники відповідачів проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечують, посилаючись на те, що представником позивача не доведено існування загрози відчуження спірних житлових приміщень.

Суд, заслухавши думку представників сторін та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до с.151 ч.1 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Одним із заходів забезпечення позову згідно ст.152 ч.1 ЦПК України, є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду до задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Представником відповідача не доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення позову, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст.ст.151,153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва протягом п`яти днів з моменту отримання її копії.

Суддя: