Справа №601/721/17
Провадження № 2/601/530/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2017 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді Мочальської В.М.,

з участю секретаря Коляди О.В.,

представника позивача адвоката Скакуна О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Зазначала, що за час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі ними було придбано трьохкімнатну квартиру, яка розташована АДРЕСА_1 та нежитлову будівлю промислово-продовольчого магазину, загальною площею 338,30 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_7.

Посилаючись на те, що вона та відповідач не можуть дійти згоди щодо поділу спільного майна подружжя, просила поділити спірне майно, виділивши їй трьохкімнатну квартиру, розташовану АДРЕСА_1, вартістю 471 245 (чотириста сімдесят одна тисяча двісті сорок п»ять) грн. та 156 777 (сто п»ятдесят шість тисяч сімсот сімдесят сім) грн. грошових коштів різниці між вартістю магазину і квартири, а всього майна на суму 628 022 (шістсот двадцять вісім тисяч двадцять дві) грн., а також стягнути на її користь судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача Скакун О.К. підтримав позов з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з»вився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - через оголошення в пресі. Причини його неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних підстав.

З рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2016 року вбачається, що сторони розірвали шлюб 30 листопада 2016 року. Після чого позивач змінила прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4» (а.с.05).

З висновку експертизи про визначення ринкової вартості квартири № 032-016 V від 12.12.2016 року вбачається, що ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 без ПДВ складає 471 245,00 (чотириста сімдесят одна тисяча двісті сорок п»ять) гривень (а.с.07).

З висновку експертизи про визначення ринкової вартості нежитлової будівлі № 033-016 від 12.12.2016 року вбачається, що ринкова вартість майна ОСОБА_4, розташованого по АДРЕСА_7 без ПДВ складає 784 800,00 (сімсот вісімдесят чотири тисячі вісімсот) гривень (а.с.08).

З витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 6119- від 14.01.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (а.с.10).

З договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 6887 від 01.11.2001 року вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 купили у ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 трьохкімнатну квартиру, яка знаходиться АДРЕСА_2 (а. с.11).

З реєстраційного посвідчення Кременецького РБТІ на об»єкти нерухомого майна, які належать юридичним та фізичним особам від 08.11.2001 року вбачається, що ? житлової квартири АДРЕСА_3 зареєстрована за ОСОБА_4 на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу 01.11.2001 року за Р №6887 та записано в реєстрову книгу № 9 за реєстровим номером № 2189 (а.с.12).

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8119653 від 22.08.2005 року вбачається, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить промислово-продовольчий магазин, який розташований по АДРЕСА_7 (а.с.13).

З договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстрованого в реєстрі за № 3294 від 11.08.2005 року вбачається, що ОСОБА_4 купив у Тернопільської обласної спілки споживачів товариств нежитлову будівлю промислово - продовольчого магазину, що знаходиться в АДРЕСА_7 Кременецького району Тернопільської області (а. с.14).

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

З позовної заяви вбачається, що позивач просить виділити їй трьохкімнатну квартиру, розташовану по АДРЕСА_2. До позовної заяви долучено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В. від 01.11.2001 року та висновок експерта про визначення ринкової вартості квартири що АДРЕСА_4. Жодних доказів про те, що це одна і та ж квартира представником позивача в судовому засіданні суду не надано.

З договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 6887 від 01.11.2001 року вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 купили трьохкімнатну квартиру, яка знаходиться АДРЕСА_5. З реєстраційного посвідчення на об»єкти нерухомого майна, які належали юридичним та фізичним особам від 08.11.2001 року вбачається, що ? житлової квартири АДРЕСА_3 зареєстрована за ОСОБА_4 на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу 01.11.2001 року за Р №6887. Тобто, у судовому засіданні встановлено що у шлюбі сторін придбана трьохкімнатна квартира, яка перебуває у спільній частковій власності сторін, а тому немає правових підстав для застосування ст.ст. 69, 70 СК України.

Верховний суд України у правовій позиції від 16.12.2015 року у справі №6-2641цс15 зазначив, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У судовому засіданні представником позивача не представлено доказів про те, що нежитлова будівля промислово-продовольчого магазину площею 338,30 кв.м., власником якої є ОСОБА_4, придбана за спільні кошти або спільною працею подружжя.

За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши наявні у справі докази, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 169, 213, 215, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу, ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, Сімейного Кодексу України України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, суд,-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя шляхом виділення їй трьохкімнатної квартири, розташованої АДРЕСА_6, вартістю 471 245 (чотириста сімдесят одна тисяча двісті сорок п»ять ) гривень та 156 777 (сто п»ятдесят шість тисяч сімсот сімдесят сім) гривень грошових коштів різниці між вартістю магазину і квартири, а всього майна на суму 628 022 (шістсот двадцять вісім тисяч двадцять дві) гривні, стягнення судових витрат - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Кременецьким районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд Тернопільської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вказане рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: