Справа №173/320/17
Провадження №2/173/366/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Новомиколаївської селищної ради,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилається на те, що з 2011 року до 2015 року позивач перебувала у шлюбі зі ОСОБА_4. На підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 9 лютого 2015 року шлюб між ними було розірвано. Вони мають спільну дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу, син залишився проживати разом з позивачем. Відповідач протягом двох років участі у вихованні дитини не приймає. На підставі рішення суду він сплачував аліменти на сина, але з січня 2017 року припинив сплату аліментів. Відповідач не виконує свої батьківські обовязки. З січня 2014 року вони припинили проживати разом та відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_4 щодо його сина ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, зазначених у позові. Суду пояснила, що майже від народження дитини вони з відповідачем разом не проживали, з того часу відповідач участі в утриманні та вихованні дитини не приймав. Відповідач має погані звички, що негативно впливає на розвиток дитини. Більше двох років відповідач взагалі не спілкується сином, не цікавиться його життям. Дитина батька не згадує, зараз батьком називає її чоловіка ОСОБА_6 Її чоловік утримує дитину та в майбутньому планує його усиновити.

Представник позивача в судовому засіданні позов також підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги, суду пояснила, що відповідач протягом двох років дитину не відвідує, не піклується про нього, не утримує сина, не цікавиться його життям. Чоловік позивача фактично замінив батька дитині, оскільки займається його вихованням та утримує його. Позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам дитини, яка має право жити в повній сімї.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов не визнав та проти задоволення позовних вимог заперечував.

Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що до органу опіки та піклування звернулася позивач щодо вирішення питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 Було встановлено, що батько дитини, ОСОБА_5, не цікавиться життям дитини, дитина проживає з позивачем та її чоловіком, який фактично його виховує. На засідання опікунської ради ОСОБА_4 не зявився, на телефонні дзвінки не відповідав.

Малолітній ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він проживає разом з мамою та батьком, якого звуть ОСОБА_6.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та думку малолітньої дитини, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

16 серпня 2012 року народився ОСОБА_5, батьками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). Шлюб між батьками дитини розірвано на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 9 лютого 2015 року. Цим рішенням також встановлено, що сторони не проживають разом з січня 2014 року (а.с.6-7). 22 серпня 2015 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та позивачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8).

В судовому засіданні встановлено, що з часу припинення шлюбних відносин, ОСОБА_5 фактично припинив спілкування з сином, не приймає участі в його вихованні та утриманні, що підтвердили свідки в судовому засіданні.

Так свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що позивач є її донькою. Позивач зі ОСОБА_4 не проживають разом вже більше двох років і з того часу відповідач ніякої допомоги утриманні та вихованні дитини не надає. Онук, ОСОБА_5, фактично не знає свого біологічного батька та називає батьком чоловіка доньки ОСОБА_6 Відповідачу ніхто не перешкоджав у спілкуванні з дитиною, він сам цього не бажає.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він є батьком позивача. За весь час, коли донька проживає окремо від відповідача, він не проявляв своєї батьківської турботи до дитини, не приймав участі в його вихованні та утриманні. Донька проживає з чоловіком, який опікується її сином ОСОБА_5 ОСОБА_4 взагалі не намагається спілкуватися з дитиною вже більше двох років. Йому ніхто не перешкоджає у спілкуванні з сином.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що протягом останніх двох років він проживає з позивачем та її сином ОСОБА_5 Відповідач самоусунувся від виховання і утримання дитини. Ніякої ініціативи щодо спілкування з сином від нього не надходило. Він особисто спілкувався з відповідачем, намагався залучити його до виховання сина, та він казав, що його дитина не цікавить. Ніхто йому не перешкоджає у спілкуванні з сином. Зараз він фактично виховує та утримує ОСОБА_5, в них склалися добрі відносини та він називає його татом.

Також довідкою Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу «Сонечко» № 07 від 1 березня 2017 року підтверджується, що вихованням дитини, ОСОБА_5 займаються його мати ОСОБА_1, бабуся та дідусь (а.с.10).

Згідно з витягом з протоколу № 99 від 13 січня 2017 року чергового засідання комісії з питань захисту прав дитини Верхньодніпровської районної державної адміністрації ОСОБА_4 пояснив, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 з дитиною бачився нечасто. Новий чоловік позивача заборонив спілкуватися з дитиною Щоб уникнути сварок, не наполягав на побаченнях із сином. Зі скаргами на такі дії позивача та її чоловіка нікуди не звертався (а.с.11).

Рішенням органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Новомиколаївської селищної ради від 26 грудня 2016 року було зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо його малолітньої дитини, - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.29).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані турбуватися про стан здоровя дитини, її фізичний та духовний розвиток. Статтею 51 Конституції України на батьків покладено обовязки утримувати дітей до досягнення повноліття.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, в тому числі, особа, в сімї якої проживає дитина.

Дослідженими у справі доказами, які не суперечать один одному та підтверджують доводи позивача, встановлено, що ОСОБА_4 свідомо не виконує своїх батьківських обовязків, не займається вихованням, утриманням, лікуванням своєї малолітньої дитини, що, на думку суду, слід розцінювати як підставу для позбавлення його батьківських прав. Жодних доказів на спростування таких обставин відповідачем надано не було. Також при вирішенні питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, суд, керується, в першу чергу, інтересами малолітньої дитини, яка фактично сприймає своїм батьком чоловіка позивача, що він підтвердив безпосередньо у судовому засіданні. Окрім того суд звертає увагу на позицію відповідача щодо вирішення цього питання, який байдуже ставиться до своєї участі у вихованні дитини, оскільки не звертався ані до органу опіки та піклування, ані до суду, якщо вважає, що його права на спілкування з дитиною було порушено. А тому позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню.

Оскільки згідно з рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 4 березня 2015 року зі ОСОБА_4 вже стягуються аліменти на сина,ОСОБА_5, суд приходить до висновку про недоцільність вирішення питання про стягнення аліментів у відповідності до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, приймаючи до уваги, що позивачем було понесено судові витрати в сумі 640 грн. (а.с.1), суд приходить до висновку, що понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 164, 166 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10,11, 88, 212-215, Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо його малолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути зі ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, сел..Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області) понесені судові витрати в сумі 640 грн.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для виконання.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко