РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі: головуючого судді Шевченко О.А., при секретарі Пахніц О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі продажу корпоративних прав, -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про розірвання договору купівлі продажу корпоративних прав. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що він був учасником ТОВ «АВТОСЕРВІСІНВЕСТ» у м. Маріуполь. Корпоративні права у розмірі 25% статутного капіталу вартістю 266 593грн. він набув 23.06.2014 року на підставі договору дарування. Витрат при даруванні корпоративних прав він не поніс, так як набув корпоративні права в дарунок від своєї матері ОСОБА_3 22.12.2016 року він уклав нотаріальний договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «АВТОСЕРВІСІНВЕСТ» у розмірі 25% статутного капіталу вартістю 266 593грн. зі своїм братом ОСОБА_2 Ці обставини підтверджуються протоколом загальних зборів учасників ТОВ «АВТОСЕРВІСІНВЕСТ» від 24.06.2014 року, статутом товариства та договором купівлі-продажу частки. При укладанні договору купівлі-продажу частки він помилково виходив з того, що до набуття ним корпоративних прав статутний капітал у розмірі 25% вартістю 266 593грн. внесений повністю, що виключає сплату ним податку на дохід у разі продажу цієї частки за такою ж вартістю, тобто за 266 593грн. Проте він помилявся, так як статутний капітал у розмірі 25% вартістю 266 593грн. був внесений не ним, а його матірю. Сам він затрат при формуванні статутного капіталу та укладанні договору дарування не поніс, а тому повинен сплатити відповідно до ст.170.2 Податкового кодексу України податок на інвестиційний прибуток, що складає 53 318,60грн. Сума даного податку є істотною і її сплата позбавила б його прибутку, на який він розраховував при укладанні договору купівлі-продажу частки. Крім того, зазначає, що незважаючи на те, що відповідно до п.2.2. договору купівлі-продажу частки ОСОБА_2 зобовязався розрахуватися з ним протягом одного банківського дня 22.12.2016 року, він не розрахувався з ним до цього часу. ОСОБА_2 посилається на те, що у нього змінились обставини і грошей у нього немає. Він запропонував ОСОБА_2 розірвати договір у нотаріуса, але він уникає зустрічі з ним. Таким чином, обставини, якими він керувався при укладанні договору купівлі-продажу частки, а саме те, що отримує внаслідок продажу частки у статутному капіталі 266 593грн., на які він розраховував та які йому потрібні, істотно змінились. Якщо, навіть, ОСОБА_2 колись розрахується з ним, то після сплати податків, це не та сума, яка йому потрібна. Якби він знав про такі наслідки, він би ніколи не уклав цей договір купівлі продажу частки.

Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно з Статутом ТОВ «АВТОСЕРВІСІНВЕСТ» (нова редакція), позивач ОСОБА_1 є учасником вказаного товариства.

На підставі Протоколу загальних зборів учасників ТОВ «АВТОСЕРВІСІНВЕСТ» від 24.06.2014 року, на порядку денному стояли такі питання: 1. Про дарування частки ОСОБА_4 у статутному капіталі ТОВ «АВТОСЕРВІСІНВЕСТ» ОСОБА_1; 2. Про прийняття до складу ТОВ «АВТОСЕРВІСІНВЕСТ» нового учасника; 3. Про затвердження та підписання статуту ТОВ «АВТОСЕРВІСІНВЕСТ», викладеного у новій редакції у звязку із дарування частки ОСОБА_4 у статутному капіталі ТОВ «АВТОСЕРВІСІНВЕСТ», прийняттям до складу ТОВ «АВТОСЕРВІСІНВЕСТ» нового учасника, а також про здійснення дій щодо державної реєстрації статуту ТОВ «АВТОСЕРВІСІНВЕСТ», викладеного у новій редакції.

По розгляду даних питань порядку денного було вирішено наступне. По першому питанню: ОСОБА_4 подарувала належну їй частку у статутному капіталі ТОВ «АВТОСЕРВІСІНВЕСТ» у розмірі 25%, номінальною вартістю 266 593грн., своєму сину, ОСОБА_1, відповідно до договору дарування від 23.06.2014 року. У звязку з цим, вирішили вивести зі складу учасників ТОВ «АВТОСЕРВІСІНВЕСТ» ОСОБА_4 По другому питанню було вирішено прийняти до складу учасників ТОВ «АВТОСЕРВІСІНВЕСТ» нового учасника ОСОБА_1. По третьому питанню вирішено затвердити та підписати статут ТОВ «АВТОСЕРВІСІНВЕСТ», викладений у новій редакції у звязку з дарування частки ОСОБА_4 у статутному капіталі товариства, прийняттям до складу ТОВ «АВТОСЕРВІСІНВЕСТ» нового учасника. Доручити здійснення всіх необхідних дій з питань державної реєстрації статуту ТОВ «АВТОСЕРВІСІНВЕСТ», викладеного у новій редакції, ОСОБА_5

22.12.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавець ОСОБА_1 передає у власність покупцеві ОСОБА_2 належну йому частку в статутному капіталі ТОВ «АВТОСЕРВІСІНВЕСТ», а покупець ОСОБА_2 приймає вказану частку в статутному капіталі товариства і сплачує за неї грошову суму на умовах цього договору. Розмір частки складає 25%. За домовленістю сторін вказана частка в статутному капіталі товариства продана за 266 593грн. Зазначені кошти ОСОБА_2 зобовязався сплатити ОСОБА_1 протягом одного банківського дня 22.12.2016 року.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно до ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з ч.1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно ч.2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

Керуючись ст.ст. 10, 60, 131, 212, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі продажу корпоративних прав задовольнити.

Розірвати договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «АВТОСЕРВІСІНВЕСТ» у розмірі 25% статутного капіталу вартістю 266 593грн., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області 22.12.2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А.Шевченко