Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/710/17
Провадження № 2/553/581/2017
У Х В А Л А

Іменем України

14.12.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Крючко Н.І.,

при секретарі - Заяц А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 територіальне управління юстиції в Полтавській області, Гаражний кооператив «Медик-2» про визнання права спільної сумісної власності на майно гараж та визначення ідеальних часток в обєкті власності кожного із співвласників ,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 територіальне управління юстиції в Полтавській області, Гаражний кооператив «Медик-2» про визнання права спільної сумісної власності на майно гараж та визначення ідеальних часток в обєкті власності кожного із співвласників.

Ухвалою суду від 05 квітня 2017 року вжито заходи забезпечення позову, заборонено відповідачу ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії по відчуженню спірного обєкту нерухомості - цегляного гаражу, розташованого на території Автогаражного кооперативу «Медик-2» у м. Полтаві по провулку Рибальському, 10г, за № 72, в блоці № 4, загальною площею 19,9 кв..м, власником якого є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.04.2008 року, виданого міським управлінням житлово комунального господарства № 167, зареєстрованого КП Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 24.04.2008 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, але надав на адресу суду заяву про залишення позову без розгляду та скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом згідно ухвали суду від 05 квітня 2017 року.

В судове засіданні представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4 не зявилась, але надала на адресу суду заяву, в якій просила проводити судовий розгляд справи у її відсутність, проти залишення позову без розгляду не заперечувала.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засіданні не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про день та час слухання справи.

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, але надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність. Поряд з цим, надала на адресу суду письмове клопотання про стягнення з позивача витрат на послуги адвоката та інших судових витрат в сумі 4 200 грн., на підтвердження чого останньою було подано довідку розрахунок витрат на послуги адвоката.

Треті особи на стороні відповідача ОСОБА_3 територіальне управління юстиції в Полтавській області, Гаражний кооператив «Медик-2» в судове засідання не зявились, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча завчасно та належним чином були повідомлені про день та час слухання справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Окрім цього, у відповідності дост.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини , частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

У своєму рішенні у справі Пономарьов проти України суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Згідно з п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року за №2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції , суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК України (1618-15), перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 207 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяв без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява позивача ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду підлягає до задоволення, а позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 територіальне управління юстиції в Полтавській області, Гаражний кооператив «Медик-2» про визнання права спільної сумісної власності на майно гараж та визначення ідеальних часток в обєкті власності кожного із співвласників підлягає залишенню без розгляду, в звязку з поданою заявою позивача та скасування заходів забезпечення позову.

Поряд з цим, заява представника відповідача ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про стягнення з позивача витрат за послуги адвоката та інших судових витрат.

Так, статтею 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові витрати є складовою судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

До витрат , повязаних з розглядом судової справи належить:

1)витрати на судовий збір;

2) витрати на правову допомогу;

3)витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду;

4)витрати, повязані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведеннях судових експертиз;

витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витати повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Так, судом встановлено, що відповідачем у справі ОСОБА_2 шляхом реалізації свого конституційного права на правову допомогу укладено договір про надання правової допомоги від 04 квітня 2017 року № б/н з адвокатом ОСОБА_5 в ході розгляду даної цивільної справи у всіх інстанціях.

Більше того, судом встановлено, що ОСОБА_5 займається адвокатською діяльністю, відповідно до Закону України «Про адвокатуру», на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 653, виданого 02.04.2009 КДКА Полтавської області ( а.с.27).

Згідно п.3.1 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30 вересня 2009 року визначено, що право на правову допомогу є гарантією реалізації, захисту та охорони інтересів інших прав і свобод людини.

Правова допомога є одним з елементів доступності правосуддя. Право на правову допомогу у цивільному судочинстві закріплене у ст. 12 ЦПК України.

Так, частиною 1 статті 84 ЦПК України визначено, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що 04 квітня 2017 року адвокатом ОСОБА_5, яка діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 653 від 02.04.2009 року та ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги на предмет того, що адвокатом надається правова допомога клієнтові з приводу представництва та захисту його інтересів в судових, правоохоронних та податкових органах, згідно положень кримінально процесуального законодавства, податкового законодавства та інших законів України, зокрема, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до даного договору адвокатом ОСОБА_5 представником ОСОБА_2 було надано розрахунок суми вартості за надану правову допомогу ОСОБА_2 по справі № 553/710/17, даним розрахунком визначено сторонами надану правову допомогу наступного характеру:

1. Попереднє опрацювання матеріалів та консультацій 1 год.

2. Аналіз судової практики по даному питанню 2 год.

3. Складання процесуальних документів 1 год.

Судове представництво 2 год., Всього 6 год.

При надання правової допомоги за договором, адвокатом було витрачено 6 год.. за попередньою домоволеністю адвоката та ОСОБА_2, година роботи адвоката оплачується 700 грн., що не суперечить ЗУ «Про граничний розмір компесанції витрат на правовому допомогу у цивільних та адміністративних справах», оскільки станом на час надання правової допомоги, мінімальна заробітна палата становила 3200 грн., таким чином, у відповідності до Закону, граничний розмір компенсанції витрат у цивільних справах, повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, має не перевищувати суму, що обчислюється виходячи із того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Згідно вказаного розрахунку витрат на правову допомогу , наданого адвокатом ОСОБА_5, мінімальна заробітна плата на час надання правової допомоги становила 3200 грн. Та приймаючи до уваги, що граничний розмір компенсації витрат у цивільних справах повязаних з правовою допомогою стороні, становить 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи, тобто максимальний розмір оплати за годину роботи на момент укладення договору становить 3200 грн. х 0,4 = 1280 грн..

Отже, оплата витрат на правову допомогу складає 700 грн. х 6 год. = 4200 грн..

Згідно квитанції № б/н від 12.12.2017 року, виданої адвокатом ОСОБА_5, відповідачем - ОСОБА_2 сплачено витрати у розмірі 4200 грн..

Так, судом встановлено, що проведений розрахунок з надання правової допомоги є таким, що узгоджується з фактичною участю і фактичним наданням адвокатом ОСОБА_5 та підтверджується матеріалами справи. При цьому, судом перевірено та встановлено, що дані розрахунки проведені згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» у межах граничного розміру компенсації судових витрат на правову допомогу.

Слід звернути увагу, що законодавцем чітко визначено, що стороні, на користь якої прийнято рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести:

1)факт і тривалість надання їй правової допомоги;

2)та, що допомога надавалася адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги.

При розрахунку розміру відшкодування має враховуватися надання правової допомоги: у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (огляду доказів за їх місцезнаходженням, підготовки позовних заяв та інших заяв, скарг, клопотань, письмових пояснень, тощо), під час ознайомлення з матеріалами справи у суді.

Відшкодування не може перевищувати граничного розміру, визначеного у законі, та мають проводитися за правилами розподілу судових витрат.

Відшкодування витрат на правову допомогу має здійснюватися у разі її надання адвокатом та іншим фахівцем у галузі права у процесуальному статусі, як представника, так і особи, яка надає правову допомогу.

Так, законодавцем у коментарі до статті 84 ЦПК України визначено, що при відшкодуванні витрат на правову допомогу враховується час на її надання:

1)у судовому засіданні;

2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням;

3) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Витрати на інші дії, що не належать до процесуальних, не є витратами на правову допомогу в розумінні цивільного процесуального законодавства.

Так, у Цивільному процесуальному законодавстві достатньо часто використовується словосполучення «процесуальна дія», яка закріплена в наступному переліку статтей ч.3 ст.2, ч.4 ст. 10, ч.ч.1,2 ст. 54, ч.1 ст. 132, ч.ч.1,5 ст. 135, ст. 200, ст. 306 ЦПК України.

Згідно поняття процесуальна дія вбачається, що це дії субєктів процесу, що вчиняються ними з метою здійснення своїх процесуальних прав. При цьому, всі дії суду, осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу, повязані з розглядом справи, винесенням рішення, його оскарженням, виконанням, можуть здійснюватись лише у межах норм чинного процесуального закону й тому є процесуальними діями, сукупність яких і утворює цивільне судочинство.

При цьому реалізація процесуальних прав та обовязків здійснюється шляхом вчинення учасниками процесуальних дій.

Поряд з цим,слід зазначити, що до невичерпного переліку процесуальних дій відноситься: огляд доказів за їх місцезнаходженням, підготовка та подання позовних та інших заяв і скарг, клопотань ( про призначення експертизи, забезпечення доказів, відвід складу суду, апеляційних і касаційних скарг, заяв про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами); подання доказів, письмових пояснень суду поза судовим засіданням.

Згідно п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30 вересня 2009 року, в якому надано офіційне тлумачення поняття «правова допомога», яка є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом і формами і може включати консультації, розяснення, складення позовів і звернень, довідок , заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та субєкта такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Держава гарантує можливість вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі та формах, як вона того потребує. Це право, згідно ст.64 Конституції України, не може бути обмежено.

Таким чином, з аналізу даних норм вбачається, що характер правової допомоги, а саме послуги, які були надані адвокатом ОСОБА_5 відповідачці ОСОБА_2, згідно договору про надання правової допомоги, є виключно процесуальними діями, які вчинялись, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи: у судових засіданнях в ході розгляду даної справи; підготовки під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; підготовки законодавства щодо спірних правовідносин, підготовка процесуальних документів, що в свою чергу є нічим іншим, як витратами на правову допомогу.

Слід також зауважити, що дані права сторони є абсолютним правом, яким особа користується на власний розсуд і жодним чином обмеження даного права не допускається.

Заявлений розмір витрат позивача на правову допомогу суд визнає спів мірним до частини вчинених позивачем дій щодо ініціювання судовоого провадженння та вчиненння забезпечення позову від якого ж і відмовився сам позивач та йоого відмова прийнята судом, а тому є законним, обґрунтованим і таким, що підлягає до повного задоволення.

Частиною 4 статті 88 ЦПК України визначено, що у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем компенсуються за рахунок держави.

Згідно Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», п. 38 визначено, що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, повязаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач ст.с. 10,11 ЦПК України.

Таким чином, клопотання відповідачки про стягнення витрат на правовому допомогу є законним та обгрунтвованим.

.

Керуючись ст. ст. 88, 207 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 територіальне управління юстиції в Полтавській області, Гаражний кооператив «Медик-2» про визнання права спільної сумісної власності на майно гараж та визначення ідеальних часток в обєкті власності кожного із співвласників залишити без розгляду, у звязку з поданою позивачем заявою про залишення даного позову без розгляду.

Розяснити позивачу, що відповідно до ст. 207 ЦПК України він має право повторно звернутися до суду з позовом.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 05 квітня 2017 року щодо заборони відповідачу ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії по відчуженню спірного обєкту нерухомості - цегляного гаражу, розташованого на території Автогаражного кооперативу «Медик-2» у м. Полтаві по провулку Рибальському, 10г, за № 72, в блоці № 4, загальною площею 19,9 кв..м, власником якого є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.04.2008 року, виданого міським управлінням житлово комунального господарства № 167, зареєстрованого КП Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 24.04.2008 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 4 200 грн..

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції може бути подано до апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_7