Ухвала

іменем україни

01 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

КарпенкоС.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що з листопада 2011 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2015 року.

За час перебування у шлюбі, у сторін народилася донька, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з матірʼї - ОСОБА_4 та її співмешканцем.

Фактично з моменту розірвання шлюбу у позивача почалися непорозуміння щодо участі у вихованні доньки, ОСОБА_4 почала чинити перешкоди у нормальному спілкуванні з донькою. Всі намагання вирішити це питання призводили до конфліктів.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_3 просив зобовʼязати

ОСОБА_4 не перешкоджати йому приймати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою, визначити такі способи його участі у вихованні доньки, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1: побачення сім разівна тиждень, тобто кожного дня за місцем перебування доньки або за місцем її проживання; спільний відпочинок влітку, а саме, половину літніх канікул дитина проводить разом з батьком; необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового та інших засобів звязку; в день побачення з донькою надати право забирати доньку з дому/дитячого садка особисто; зобовʼязати ОСОБА_4 надавати точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Встановлено ОСОБА_3 час особистого вільного спілкування з дитиною, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, три дні на тиждень, один з яких обовʼязково вихідний день, без залишення дитини на ніч, без присутності матері - ОСОБА_4 Встановлено, що половину днів літніх канікул дитина - ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з батьком - ОСОБА_3 з можливістю спільного відпочинку. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року змінено, встановлено час спілкування батька з дитиною два дні на тиждень, один з яких вихідний, а саме: 1 день робочий з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., 1 день у вихідний день - з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2017 року та залишити в силі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що батько дитини має право з нею спілкуватися та брати участь у її вихованні, і тому слід надати можливість батьку спілкуватись зі своєю дитиною. При цьому судом було враховано інтереси дитини та вимоги щодо рівності прав та обовʼязків батьків відносно дитини.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення часу спілкування батька з дитиною, суд апеляційної інстанції виходив із того, що судом першої інстанції було помилково прийнято до уваги ксерокопію рішення органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Дніпровської селищної ради за аналогічним номером та датою, яка належним чином не завірена, в якому визначено три дні на тиждень для побачення та спілкування батька з дитиною.

Рішення суду першої інстанції переглядалося в апеляційному порядку лише в частині визначення часу спілкування з дитиною три дні на тиждень, один з яких обовʼязково вихідний день, в іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядалося.

Судами встановлено, що 11 листопада 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Цим рішенням суду встановлено, що подружжя не проживає разом з літа 2014 року, з того часу стосунки вони не підтримують, не ведуть спільне господарство.

Після припинення шлюбних відносин донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилася проживати разом з матірʼю - ОСОБА_4

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не дійшли згоди щодо питання участі позивача у вихованні дитини, способі спілкування з дитиною тощо, і між ними існує спір.

Рішенням органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Дніпровської селищної ради від 29 вересня 2016 року № 52 встановлено дні побачення та спілкування ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначено час перебування дитини з батьком під час літніх канікул - не більше половини днів літніх канікул.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 працюють в ТОВ «Вітан», за місцем роботи характеризуються позитивно, згідно із актами обстеження умов проживання встановлено, що за місцем проживання позивача створено умови для проживання дитини, так само належні умови для проживання та розвитку дитини створено за місцем проживання відповідача.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За змістом ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення часу спілкування батька з дитиною, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) врахував рішення органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Дніпровської селищної ради від 29 вересня 2016 року № 52, яким встановлено саме два дні побачення та спілкування ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з визначенням конкретного часу побачення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 336 ЦПК України за наслідками розгляду касаційної скарги на рішення суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова