ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/138/17
провадження № 2/753/2552/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"20" квітня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Комаревцевої Л.В.

за участі секретаря - Драгой В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та просило суд стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти в сумі 30 023,56 грн.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 09.07.2014 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні ДТП, яке сталось23.03.2014 року за участю належного їй автомобіля НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за експлуатацію автомобіля НОМЕР_1 відповідно до полісу НОМЕР_8 від 13.05.2015 року була застрахована у AT «СК«АХА Страхування», умовами якого визначено ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну у розмірі 50 000 грн. 00 коп.

Також, 30.05.2014 року ОСОБА_2 за домовленістю передала ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 20 000 грн., що підтверджується розпискою ОСОБА_3 від 30.05.2014 сроку. За вказаною розпискою ОСОБА_3 зобов'язалася відшкодувати ОСОБА_2 вищевказану суму у строк п'яти днів після отримання страхового відшкодування від страховика (АТ «СК «АХА Страхування»).

Відповідно до листа від 15.12.2014 року № 10857/12цв страховика встановлено, що АТ «СК «АХА Страхування» 28.07.2014 року здійснило виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_3 у розмірі 50 000 грн. 00 коп. Таким чином, згідно розписки, ОСОБА_3 зобов'язалась повернути борг до 02.08.2014 включно.

Оскільки на час сплати відшкодування ОСОБА_3 30.05.2014 року, вина ОСОБА_2 у вказаному ДТП судовим рішенням не була встановлена та питання щодо виплати суми страхового відшкодування ОСОБА_3 компанією AT«СК «АХА Страхування» не приймалось.

Дізнавшись про порушення прав ОСОБА_2, вона звернулася до ОСОБА_3 з вимогою про повернення коштів. У телефонній розмові їй повідомлено, що борг ніхто віддавати не буде, оскільки не вважає за потрібне.

06.12.2014

Оскільки ОСОБА_3, боргове зобов'язання перед ОСОБА_2 не виконане, остання була змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак у позові просив суд про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що що відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 09.07.20/4 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні ДТП, яке сталось 23.03.2014 року за участю належного їй автомобіля НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за експлуатацію автомобіля НОМЕР_3 відповідно до Полісу НОМЕР_8 від 13.02.2015 року була застрахована у AT «СК «АХА Страхування», умовами якого визначено ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну у розмірі 50 000 грн. 00 коп.

Відповідно до висновку №196-1/14 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного 22.04.2014 року на замовлення АТ «СК «АХА Страхування», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3, у результаті його пошкодження в ДТП, що сталась 23.03.2014 року, складає 140 709,33 грн., а ринкова вартість вказаного автомобіля складає 102 915,54 грн.

AT«СК «АХА Страхування» до прийняття рішення про виплату ОСОБА_3 страхового відшкодування як потерпілій особі, провели попередній розрахунок розміру страхового відшкодування, який склав 20 215,54 грн. (102 915.54 грн. - 82 700 грн.), враховуючи, що ринкова вартість транспортного засобу HundaiTucson, д.н.з. НОМЕР_4. який належить ОСОБА_3 після ДТП становить 82 700 грн.

Листом від 26.05.2014 року за №4322/261ЦВ у відповідь на заяву ОСОБА_2 від 13.05.2014 року про надання дозволу на самостійне відшкодування збитків ОСОБА_3 внаслідок ДТП. AT«СК «АХА Страхування» повідомило про те, що станом на 26.05.2014 року факт настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 за пошкодження автомобіля НОМЕР_5, внаслідок ДТП від 23.03.2014 року, не встановлено, в зв 'язку з чим відсутні підстави для визнання заявленого випадку страховим та відповідно витати страхового відшкодування.

Вказаним листом АТ «СК «АХА Страхування» повідомило ОСОБА_2 про те, що компанія не може надати згоду на відшкодування останньою ОСОБА_3 збитків, внаслідок пошкодження її автомобіля, роз'яснивши, що у разі встановлення факту настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2, що буде підтверджено рішенням суду, компанія розгляне питання про надання згоди на відшкодування збитків ОСОБА_3

Відповідно до розписки від 30.05.2014 року, в зазначений день ОСОБА_2, сплатила, а ОСОБА_3 отримала, 11 200 доларів США, в еквіваленті 134 400 грн. в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, яке мало місце 23.03.2014 року на перехресті вулиць Драйзера-Бальзака в м. Києві, в результаті чого було пошкоджено автомобіль НОМЕР_6, який ОСОБА_2 не передається та залишається у власності ОСОБА_3

Також, 30.05.2014 року відповідно до розписки від імені ОСОБА_3, остання підтвердипа свою заборгованість перед ОСОБА_5 у сумі 20 000 грн., які вона зобов'язалась відшкодувати у строк п'яти днів після отримання страхового відшкодування від страховика ОСОБА_2 (СК АХА).

Заявою від 31.05.2014 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6. ОСОБА_3 та ОСОБА_7, який під час вчинення ДТП ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_7. який належить ОСОБА_3 підтвердили те, що отримали від ОСОБА_2 відшкодування, завдані внаслідок ДТП. що сталась 23.03.2014 року та будь-яких претензій матеріального, морального, майнового та іншого характеру до ОСОБА_2 не мають, в подальшому мати не будуть та до суду звертатись за відшкодуванням цієї шкоди не будуть.

На час сплати відшкодування відповідачу 30.05.2014 року вина ОСОБА_2 у вказаному ДТП судовим рішенням встановлена не була та питання щодо виплати суми страхового відшкодування ОСОБА_3 компанією AT «СК «АХА Страхування» не приймалось.

На підставі постанови Деснянського районного суду м. Києва від 09.07.2014 року ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні ДТП яке сталось 23.03.2014 року за участю належного їй автомобіля НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3

Згідно з листом AT «СК «АХА Страхування» від 15.12.2014 року за №10857/12цв, 28.07.2014 року вказана компанія здійснила ОСОБА_3 виплату страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн. 00 коп..

З викладеного вбачається, що отримавши 28.07.2014 року страхове відшкодування від АТ «СК «АХА Страхування», не повернувши після цього на протязі п'яти днів позивачу 20 000 грн., які останньою були надані відповідачу в якості страхового відшкодування, відповідач безпідставно утримує майно у вказаному розмірі, яке нею набуте 30.05.2014 року без достатньої правової підстави.

Слід відзначити, що загальні підстави для виникнення зобов'язань у зв'язку із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Верховний Суд України у постанові від 18.09.2013 року № 6-63цс/13 зазначає, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів роботи відповідні правові висновки.

Зобов'язання з безпідставного набуття або збереження майна, передбачені ст. 1212 ЦК України, виникають за наявності трьох умов, 1) набуття або збереження майна, 2) набуття або збереження за рахунок іншої особи, 3) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Положення ст.1212 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Тобто у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у зв'язку з договором, але не на виконання договірних умов.

Відповідно до ч.2 ст. 1214 ЦК у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Розпискою від 30.05.3014 розмір процентів встановлений не був.

Водночас ні ЦК України, ні іншими законодавчими актами не врегульований порядок нарахування процентів.

Водночас відповідно до ст.8 ЦК України встановлено, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Відносини, які випливають із зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави та відносини, які випливають з договору позики та регулюються нормами Цивільного кодексу України є подібними за змістом. У даному випадку подібність відносин полягає у користуванні коштами.

Таким чином, при обрахуванні процентів за користування безпідставно набутими грошовими коштами, до спірних відносин слід застосовувати положення ст. 1048 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до розрахунку, який досліджено та перевірено судом, розмір процентів за користування безпідставно набутими коштами складає 10 023,56 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 грошові кошти, які є безпідставно набутим майном. При цьому, ОСОБА_3 безпідставно утримує майно у вказаному розмірі, яке нею набуте 30.05.2014 року без достатньої правової підстави.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 3, 11, 13, 15, 16, 525, 526, 530, 536, 554, 614, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 6, 10, 11, 60, 88, 169 ч. 4, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 30 023,56 грн. (тридцять тисяч двадцять три гривні 56 копійок), з яких 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок) гривень безпідставно одержані кошти, 10 023,56 грн (десять тисяч двадцять три гривні 56 копійок) проценти за користування безпідставно одержаними коштами, витрати по сплаті судового збору в сумі 551.20 (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 копійок).

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Комаревцева Л.В.