Справа № 369/248/17
Провадження № 2/369/1326/17
14.09.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Водала А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за права власності, -
У порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 09 грудня 2016 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 4 633 668,19 грн., яка складається із: заборгованості по основній сумі кредиту 129 317,61 доларів США, що еквівалентно 3 332 836,81 грн.; заборгованості за процентами 50 473,64 доларів США, що еквівалентно 1 300 831,38 грн.
Згідно умов іпотечного договору сторонами було визначено, що задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватись шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку».
Представник позивача в судове засідання не з'явився. До суду направив заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідачі в судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило, а також те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України, та ухвалити по справі заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно умов п. 1.2.2 договору позичальник зобовязався повернути банку кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту (Додаток № 1), але не пізніше 01 лютого 2023 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту.
Згідно умов п. 1.3.1. договору про надання споживчого кредиту, за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,40 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов Договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці.
Відповідно до п. 1.3.3. договору нарахування процентів здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «30/360», відповідно до вимог чинного законодавства. Період нарахування процентів за вказаним кредитним договором починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо інше не встановлено договором, а в наступному з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця, і такі проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком і не повернуті позичальником у власність банку.
Відповідно до умов п. 1.4. Договору цільове призначення (мета) кредиту кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме на споживчі потреби, а саме для придбання земельної ділянки.
Згідно умов п. 1.6. Договору сторони погодили наступну черговість погашення грошових зобовязань позичальника за цим Договором, а саме: 1) прострочені комісії (якщо буде мати місце прострочення); 2) строкові комісії; 3) прострочені проценти (якщо буде мати місце прострочення); 4) строкові проценти; 5) прострочена сума основного боргу (якщо буде мати місце прострочення); 6) строкова сума основного боргу; 7) штрафні санкції за Договором. Відповідно до п. 1.7. Договору у випадку перерахування коштів на погашення кредиту та/або процентів, та/або комісій у порушення вказаної черговості з вини позичальника, банк вправі самостійно перерозподілити кошти, що надійшли в рахунок погашення таких грошових зобовязань, відповідно до викладеної в Договорі черговості шляхом проведення відповідних бухгалтерських проводок.
Відповідно до умов п. 3.4.1 Договору позичальник зобов'язався використовувати кредит на зазначені у цьому Договорі цілі, а також повернути одержаний кредит, і сплатити проценти, комісії та інші грошові платежі на рахунки банку у порядку та на умовах, передбачених Договором.
Банк виконав свої зобовязання в повному обсязі, ОСОБА_1 всупереч умов кредитного договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання.
Станом на 09 грудня 2016 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 4 633 668,19 грн., яка складається із: заборгованості по основній сумі кредиту 129 317,61 доларів США, що еквівалентно 3 332 836,81 грн.; заборгованості за процентами 50 473,64 доларів США, що еквівалентно 1 300 831,38 грн,
Відповідно до умов п. 4.1.1. договору іпотеки іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобовязання за цим договором або будь-якого зобовязання, що забезпечено іпотекою за цим договором.
У відповідності до положень п. 4.2. договору іпотеки звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку»; з інших передбачених законодавством України, підстав.
Згідно умов п. п. 5.1., 5.2 договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».
12 грудня 2011 року у відповідності до умов Договору відступлення прав вимоги ПАТ «УкрСиббанк» відступив право вимоги ТОВ «Кей-Колект» за кредитними та іпотечними договорами.
12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір факторингу № 1, відповідно до умов якого клієнт ПАТ «УкрСиббанк» зобовязується передати у власність фактору ТОВ «Кей-Колект» - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.
Згідно ст. ст.525,526 ЦК Українизобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно дост. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Оскільки позичальник не виконує взятих на себе за кредитним договором зобовязань, суд вважає, що позов про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення розміру існуючої заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню.
Відповідно до вимогст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разіпорушенняіпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором,іпотекодержательмаєправовимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Якщо предметом іпотеки є два або більше обєктів нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є обєкти, які належать різним особам, та задоволення отримується за рахунок частини переданого в іпотеку майна, ті іпотекодавці, на майно яких було звернено стягнення, мають право на пропорційне відшкодування від іпотекодавців, на майно яких не зверталось стягнення, і набувають прав іпотекодержателя на частину майна, на яку не було звернено стягнення, для забезпечення такого відшкодування.
Згідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечномудоговорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки
в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
Відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою міжіпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.
Згідно до вимогст. 39 Закону України « Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленоїст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
У відповідності до роз'яснень п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам якст. 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням п. 4 ч. 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки.
Разом з тим, вирішуючи питання початкової ціни предмета іпотеки, слід виходити з того, що дана ціна встановлюється в самому договорі, якщо остання не оспорюється сторонами.
Відповідно дост. 5 Закону України «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.
Як вбачається з матеріалів справи згідно п. 1.2. договору іпотеки ринкова варість предмету іпотеки, згідно звіту субєкта оціночної діяльності становить 307 890 грн.
Умови п.п. 4.1., 4.2. договору іпотеки від 01 лютого 2008 року містять перелік випадків здійснення іпотекодержателем звернення стягнення на підставах, передбачених законодавством України (рішення суду/виконавчий напис нотаріуса/застереження про задоволення вимог іпотекодержателя/за договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя).
Пунктом 5.1. Договору передбачено, що сторони погодили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК Українизавданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.
У відповідності до вимогст. 88 ЦПК Українина користь позивача підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору.
Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. ст. 525, 526, 611, 1054 ЦК України, ст. 33, 36, 37, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 10, 60, 213-215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд-
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за права власності задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (м. Кіїв, Харківське шосеАДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1) на користь ТОВ «Кей-Колект» суми судового збору 4 618(чотири тисячі шістсот вісімнадцять, 35) гривень.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто Києво - Святошинським судом Київської області за письмовою заявою відповідачів протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Н.С. Пінкевич