Суддя Клименко А. М.
Справа № 643/6297/16-ц
Провадження № 2-о/644/39/17
Справа № 643/6297/16-ц
Рішення

Іменем України

15 серпня 2017 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Клименка А.М.,

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Литвиненко А.Л.,

з участю:

представника заявника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, про визнання особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_4 звернулася до суду в інтересах свого неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з заявою про визнання особи безвісно відсутньою і просила визнати безвісно відсутнім з 26 лютого 2015 року її колишнього чоловіка - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, посилаючись на те, що ОСОБА_6 є батьком її неповнолітньої дитини ОСОБА_5, і останній раз він виходив на зв'язок 26 лютого 2015 року. Перебуваючи на той час у м. Горлівка Донецької області, він мав намір залишити зону АТО, щоб приїхати до неї з дитиною. Де на теперішній час він знаходиться, заявнику не відомо. Визнання ОСОБА_6 безвісно відсутнім необхідно заявнику для оформлення державної допомоги на дитину дитині у зв'язку з втратою годувальника.

Під час розгляду справи заявник звернувся до суду з уточненою заявою, в якій вточнив підстави визнання ОСОБА_6 безвісно відсутнім, а саме: вказав, що їх дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, має право на отримання пенсії у звязку із втратою годувальника, на яку він претендує на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у разі визнання його батька безвісно відсутнім.

Заявник в судове засідання повторно не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, направив для участі в судовому засіданні свого представника, який заяву підтримав.

Представник заінтересованої особи Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова в судове засідання повторно не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про отримання рекомендованих листів суду із судовими повістками, причину неявки суду не повідомив, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність (а.с. 64).

Вислухавши представника заявника, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Судовим розглядом встановлено, що заявник ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі до 11 квітня 2011 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 3). Від спільного життя в них народилася дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Згідно із довідкою структурного підрозділу з питань соціального захисту населення № НОМЕР_1 від 22 вересня 2015 року заявник ОСОБА_4 та її неповнолітня дитина ОСОБА_5 взяті на облік як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення (а.с. 14).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_6, місце його проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 5). Згідно листа СУ ГУНП в Харківській області № 2879/119-24/2017 від 09 лютого 2017 року місцем постійного проживання ОСОБА_6 є квартира АДРЕСА_1 (а.с. 58). Заявник ОСОБА_4 у первісній та уточненій заяві про визнання ОСОБА_6 безвісно відсутнім точне місце постійного проживання ОСОБА_6 взагалі не вказала (а.с. 1, 48-51).

Як вбачається з зазначеного листа СУ ГУНП в Харківській області № 2879/119-24/2017 від 09 лютого 2017 року Слідчим управлінням ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000159, внесеному 28 лютого 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за фактом безвісного зникнення ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. На теперішній час місцезнаходження та доля зниклого не встановлені, досудове розслідування триває, виконуються усі необхідні слідчі дії (а.с. 58).

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженому Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 (з наступними змінами та доповненнями)населений пункт - м. Єнакієво розташований на тимчасово окупованій території України, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Оскільки на теперішній час СУ ГУНП в Харківській області не здійснює свої повноваження на тимчасово окупованій території України і не може проводити оперативно-розшукові та слідчі дії в місці постійного проживання ОСОБА_6, то відомості, наведені у вищезазначеному листі СУ ГУНП в Харківській області № 2879/119-24/2017 від 09 лютого 2017 року, жодним чином не свідчать про відсутність ОСОБА_6 у місці його постійного проживання, а тим більше про відсутність в цьому місці відомостей про нього.

Суд критично оцінює надані заявником суду в якості письмових доказів пояснення свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 про те, що з 27 лютого 2015 року ОСОБА_9 не виходить на зв'язок і не з'являється за останнім місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5, оскільки зазначені особи мешкають у м. Харкові, доказів того, що вони є особами, переміщеними з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, або того, що вони періодично відвідують місце постійного проживання ОСОБА_6, суду не надано. Як вбачається з цих заяв, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 навіть не відомо точне місце постійного проживання ОСОБА_6, оскільки вони повідомляють суду лише назву населеного пункту, в якому він постійно проживав. Крім того, зазначені особи своїми заявами повідомляють суду факти, що стосуються іншої особи, а ні ж ОСОБА_6, а тому суд зазначені письмові докази в якості належних, допустимих і таких, що підтверджують заявлені вимоги, прийняти не може (а.с. 79, 80).

Таким чином, проаналізувавши та оцінивши надані заявником та його представниками докази, суд вважає факт відсутності в місці постійного проживання ОСОБА_6 протягом одного року відомостей про місце його перебування не доведеним, і приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про визнання його безвісно відсутнім.

Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215, 234, 235 ЦПК України, ст. 43 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_4, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, про визнання особи безвісно відсутньою, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через районний суд.

Суддя: А.М. Клименко

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2