У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення з актового запису відомостей про батька, та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виключення з актового запису про встановлення батьківства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомостей щодо його батьківства, посилаючись на те, що вони з відповідачем вперше зустрілися навесні 2011 року,перебували в фактичних шлюбних відносинах. 28 грудня 2011 року відповідач народила сина ОСОБА_4, в графі свідоцтва про народження відомості про батька був записаний він, так як вважав, що це його дитина. Сімейне життя з відповідачем не склалося і після народження сина вони перестали мешкати разом. Він став підозрювати, що не є батьком дитини. Причиною підозр стала неясна поведінка відповідача та деякі її фрази щодо походження дитини, сказані не навмисно, а випадково. Також проаналізувавши їх перші зустрічі, зрозумів, що відповідач фізично не могла завагітніти від нього в той період.

Батьківства щодо дитини він не визнає. Внаслідок того, що він записаний батьком дитини порушено його права та інтереси, оскільки у нього виникають обов'язки щодо дитини передбачені ст. 180 СК України.

З урахуванням наведеного просив суд виключити з актового запису про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомостей щодо його батьківства.

Відповідач позовні вимоги не визнала, пояснила, що вона та позивач є батьками дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання їх неповнолітньої дитини.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2014 року відмовлено в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення з актового запису про встановлення батьківства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомостей про батька ОСОБА_1

Зустрічний позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 вересня 2013 року, до досягнення сином повноліття, а саме 28 грудня 2029 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що за клопотанням позивача судом призначені та проведені дві судово-біологічні генетичні експертизи для встановлення факту кровного споріднення позивача та дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженого ОСОБА_2

Згідно висновку експертизи № 293 від 18 жовтня 2013 року встановлено, що відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелей умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявилися у припустимого батька, таким чином встановлено, що громадянин ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженого громадянкою ОСОБА_2

Крім того за клопотанням позивача судом призначена по справі повторна судово-біологічна генетична експертиза, за висновком якої відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелей умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявилися у припустимого батька та встановлено, що громадянин ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженого громадянкою ОСОБА_2 Вірогідність того, що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999 %.

Зазначені висновки експертиз не спростовані ОСОБА_1, визнаються ОСОБА_2, узгоджуються з наведеними сторонами обставинами по справі щодо їх спільного батьківства відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки факт походження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в частині кровного споріднення із позивачем ОСОБА_1 не спростований та є зареєстрованим в установленому законом порядку, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позов ОСОБА_1 про виключення з актового запису відомостей про батька задоволенню не підлягає.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2 суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_1 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому повинен утримувати дитину до її повноліття.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова