Справа №478/137/17 пров. №2/478/166/2017
З а о ч н е р і ш е н н я
І м е н е м У к р а ї н и
17 травня 2017 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді - Томашевського О.О., за участю секретаря - Григоренко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Казанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства ОСОБА_2 банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
Представник позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства ОСОБА_2 банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що із відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір без номера від 26.05.2012 року відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2400 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.
В судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду з клопотанням, в якому позов підтримав, просить його задовольнити та розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду цивільної справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Про причини неявки суд не повідомила. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність не надходило.
Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що у справі можливо ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до наступного висновку.
26.05.2012 року між сторонами укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2400 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до умов якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Щодо зміни кредитного ліміту позивач керується п. п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та позивачем ОСОБА_4, що підтверджується підписом відповідача у заяві.
Позивач нараховує проценти за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку з розрахунку 360 календарних днів на рік, що встановлено п. 2.1.1.12.6. Правил користування платіжною карткою.
Одночасно пунктом 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг.
Відповідно до п. 1.1.2.3. Умов та правил надання банківських послуг до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Згідно з п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.
Відповідач користувався встановленим лімітом, при цьому свої зобовязання за кредитним договором в частині погашення основної заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом відповідач належним чином не виконує.
Неналежним виконанням зобовязань за договором № б/н від 26.05.2012 відповідач порушує умови договору, права позивача, та вимоги ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Також, згідно з положеннями ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно з положеннями ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Визначаючи розмір заборгованості та її складові слід зазначити про відсутність підстав для стягнення нарахованих Банком штрафів, оскільки має місце подвійна відповідальність за одне й те ж саме порушення.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.
Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний випадок прострочення платежу. У той самий час, пунктом 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг передбачено, що при порушенні строків платежів за будь яким із грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення (строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором) свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Вищенаведене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України яка висловлена в постанові № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року.
Виходячи з наведеного у задоволенні вимог про стягнення штрафів слід відмовити.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати.
Таким чином, з відповідача на користь ПАТ ОСОБА_2 "Приватбанк" підлягають стягненню в повернення сплаченого судового збору в розмірі 1600 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 акціонерного товариства ОСОБА_2 "Приватбанк" - задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання цього рішення до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд Миколаївської області.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви відповідачем про перегляд заочного рішення, або позивачем апеляційної скарги.
Суддя Казанківського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_5