Справа № 404/7210/16-ц
Номер провадження 2/404/863/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

у складі:

у складі: головуючого-судді Павелко І.Л.

з секретарем Клоченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів та стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди за невиконання договору по ремонту бензопили , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до приватного підприємця ОСОБА_2, в якому просить стягнути на його користь суму матеріальних збитків у розмірі 1450 грн., а також 3% від суми виконаних робіт за весь час прострочення виконання зобов'язань в сумі 9562,50 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що в жовтні 2015 року він звернувся до відповідача, який займається ремонтом побутової техніки з пpoxaнням відремонтувати бензопилу марки «Homelite 4518», яку позивач придбав в квітні 2013 року. За згодою позивача відповідач замінив основні деталі двигуна бензопили, які коштували 850 грн. Позивач не зміг скористатися бензопилою, скільки вона не працювала належним чином. Протягом тривалого часу позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою полагодити, або надати інший інструмент, але відповідач обіцяв, а потім відмовився залагоджувати дану проблему.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги відповідно до обставин викладених в позовній заяві, вказавши при цьому, що крім квитанції про придбання бензопили доказів про відносини що стосуються ремонту бензопили у нього відсутні , існувала лише усна домовленість.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяв та клопотань до суду не подав.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволені позову.

Судом встановлено, що позивач в жовтні 2015 року звернувся до відповідача, який займається ремонтом побутової техніки з пpoxaнням відремонтувати бензопилу марки «Homelite 4518», яку позивач придбав в квітні 2013 року. За згодою позивача відповідач замінив основні деталі двигуна бензопили, які коштували 850 грн. Позивач не зміг скористатися бензопилою, скільки вона не працювала належним чином. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою полагодити, або надати інший інструмент, проте відповідач вирішувати вказану проблему.

Виходячи з обставин викладених позивачем в позовній заяві суд приходить до висновку, що правовідносини в разі укладанні відповідної угоди мали б побутовий характер.

Вирішуючи спори, що виникають із договорів про виконання робіт або надання певних послуг, суд враховує і відповідні норми ЦК, якими врегульовані вимоги до конкретних видів договорів. Так, у ст. 866 ЦК України передбачено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов. Але позивач клопотань про допит свідків не заявляв.

Суд установив, що доказів про те ,що відповідач як підприємець надає послуги щодо ремонту техніки населенню не представлено.

Згідно з положенням, передбаченим ст. ст.80,81ЦПК, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 81 цього Кодексу. Вказане правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов'язків доказування.

До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров'ю або майну споживача.

Про факт придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб засобом доказування є розрахунковий документ - квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон та ін. (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII); письмовий право чин ; стосовно товару, на який встановлено гарантійний строк - технічний паспорт чи інший документ, що його замінює, з позначкою про дату продажу (п. 11 ст. 8 Закону № 1023-XII).У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 р. № 5 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" роз'яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. Таким чином тягар доказування факту придбання, замовлення товарів (послуг) покладається на споживача.

За п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України" від 12 квітня 1996 р.Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" № 5 при вирішенні питання про відповідальність та про наявність і розмір збитків, заподіяних споживачеві у зв'язку з недоліками товару (робіт, послуг), суду належить виходити як із загальних положень Закону або статей ЦК, так і зі спеціальних норм законодавства, а також з умов укладеного сторонами договору. Судам слід мати на увазі, що неустойка стягується тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду );

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України" від 12 квітня 1996 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при вирішенні вимог споживачів про відшкодування на підставі ст.24 Закону моральної шкоди суд виходить з роз'яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у постанові від 31 березня 1995 р. N 4 ( v0004700-95 ) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється

судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має грунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному

випадку.

Позивач, звернувшись до суду з вимогою про захист порушених відповідачем прав, які полягають начебто в тому, що відповідач завдав матеріальну шкоду не полагодивши належним чином бензопилу, документально не підтвердив факт спричинення збитків. А відповідно і вимоги про відшкодування моральної шкоди та неустойки задоволенні бути не можуть.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмета спору , відповідача , оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження , оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні вимог слід відмовити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону «Про захист прав споживачів» є учасником бойових дій витрати повязані з розглядом справи суд відносить за рахунок державного бюджету.

На підставі ст.ст. 96, 286, 526, 1166 ЦК України, Конституції України, Закону України «Про захист прав споживачів», постанови Пленуму Верховного Суду України" від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» та керуючись ст.ст. 80,81, 141, 265 ЦПК України, суд

УВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків у розмірі 1450 грн., 3% від суми виконаних робіт за весь час прострочення виконання зобов'язань в сумі 9562,50 грн. та моральної шкоди в сумі 1000 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк на оскарження обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення, яке буде складено 22.12.2017 року.

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда