АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2214/17Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 жовтня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

13 березня 2017 р. ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування якого позивач зазначив, що 12 жовтня 2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк», який змінив найменування на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_6 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 20 000 доларів США з розрахунку 11,9% річних, строком з 12 жовтня 2007 р. по 11 жовтня 2028 р.

12 жовтня 2007 р. з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань між банком та ОСОБА_8 було укладено договір поруки №148874 від 12 жовтня 2007 р., за умовами якого останній зобовязався відповідати у повному обсязі за виконанням ОСОБА_6 усіх зобовязань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 12 жовтня 2007 р. Всупереч умов кредитного договору позичальник з серпня 2016 р. не здійснював платежів для погашення кредиту, в звязку з цим позивачем у січні 2017 р. предявлено вимогу про дострокове повернення кредитних коштів та оплати заборгованості за кредитним договором, вказану вимогу відповідачі залишили без виконання, чим порушують взяті на себе договірні зобовязання.

Враховуючи вищенаведене позивач просив стягнути з відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в солідарному порядку заборгованість за договором кредиту в сумі 17 654,65 дол. США та 3 743,80 грн. пені, крім того судові витрати покласти на відповідачів у рівних частках.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 жовтня 2017 р. було відмовлено, зокрема, в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_6 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача поданої 09.10.2017 р.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 жовтня 2017 р. позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 жовтня 2007 р. в сумі 17 654,65 доларів США, що еквівалентно 469 260 грн. 59 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12 жовтня 2007 р. пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 3 743 грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 7 211 грн. 94 коп. в рівних частках, по 3 605 грн. 97 коп. з кожного.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_6, діючи через свого представника ОСОБА_7, оскаржила його в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила його скасувати та постановити нове яким у задоволенні позовних вимог відмовити за недоведеністю позову.

При цьому зазначила, що судом першої інстанції було відмовлено ОСОБА_6 у прийнятті зустрічного позову.

Крім того, вважає, що спірний правочин не був спрямований на реальне настання подій, обумовлених ним, тому є недійсним. ОСОБА_6 кредитні кошти були отримані в гривнях, а не в доларах США, як зазначено в договорі, що вказує на те, що банк не виконав свого зобовязання щодо надання споживчого кредиту в доларах США, в наслідок чого зобовязаний сплатити ОСОБА_6, як споживачеві, пеню в розмірі визначеному Законом України «Про захист прав споживачів».

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги підлягають до відхилення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про стягнення в солідарному порядку заборгованості підлягають до задоволення, оскільки обґрунтовані на законі та відповідають умовам укладеного між сторонами договору про надання споживчого кредиту та договору поруки.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просив про дострокове солідарне стягнення з відповідачів, як позичальника за споживчим кредитом та поручителя, кредиту та заборгованості за кредитним договором, що регламентується ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Так, зобовязання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів.

При цьому в силу положень статей 3 та 627 ЦК України одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників.

У свою чергу ст. 526 ЦК України, яка регламентує загальні умови виконання зобовязання, визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 1046, 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передавання грошей.

Разом з тим, у відповідності до ст. 546 ЦК України, яка регламентує види забезпечення виконання зобовязання, виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема порукою.

Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобовязання. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником ч. 1.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України.

Нормами ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що в разі, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що позивач є банківською установою та у встановленому порядку отримав банківську ліцензію у якій зазначений перелік дозволених операцій, в тому числі право операцій з валютними цінностями. (а.с. 27, 28)

12 жовтня 2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк», який змінив найменування на ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк зобовязувався та надав позичальнику, а позичальник, в свою чергу, зобовязувався прийняти, належним чином використати і повернути банку кредит в доларах США в сумі 20 000 доларів США, що по курсу НБУ на день видачі кредиту становило 101 000 грн. на строк з 12 жовтня 2007 р. по 11 жовтня 2028 р. п. 1.1., п. 1.2.1. договору.

За використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 11,9% річних п. 1.3.1. договору.

Відповідно до п. 1.2.2., п. 1.3.3. договору про надання споживчого кредиту № 0 позичальник зобовязався повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 217 дол. США день сплати ануїтентних платежів.

Згідно п. 8.1 договору про надання споживчого кредиту № 0 за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій, відповідач сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. (а.с. 5 9)

12 жовтня 2007р. з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань відповідача ОСОБА_6 між позивачем та ОСОБА_8 було укладено договір поруки №148874 від 12.10.2007 р., за умовами якого ОСОБА_8 зобовязався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_6 усіх зобовязань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 12.10.2007 р.

У відповідності до п. 1.3., п. 1.4. договору поруки № 148874 поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених основним договором. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. (а.с. 10)

Крім того, відповідно до п. 2.1. договору споживчого кредиту, надання кредиту забезпечено заставою нерухомості, а саме: квартирою № 51 по вул. Ярославська, 22, м. Черкаси.

Видача позивачем кредиту у виконання взятих на себе зобовязань в повному обсязі підтверджується меморіальним ордером № НОМЕР_1 від 12 жовтня 2007 р. (а.с. 194)

Суд встановив, що після отримання 12 жовтня 2007 р. кредиту ОСОБА_6 частково виконала свої обовязки за кредитним договором, проте з серпня 2016 р. нею систематично порушуються умови кредитного договору, щодо строків погашення кредиту та сплати відсотків, позичальник графіку погашення кредиту не дотримувалась, чим порушила умови кредитування, у звязку з чим, на підставі ст. 1050 ЦК України, позивачем 26 січня 2017 р. відповідачам предявлено вимогу щодо дострокового повернення кредиту та оплати заборгованості за кредитним договором, вказане право позивача передбачено, зокрема, пунктами 5.5., 5.8., 5.10., 8.3., 12.1. кредитного договору. (а.с. 14 16)

Вимогу від 26 січня 2017 р. № 23-1-2/285 про дострокове повернення кредиту ОСОБА_6 отримала 07 лютого 2017 р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, однак залишила без виконання. (а.с. 13)

Відповідно до розрахунку, який є офіційним документом, що наданий банком, у звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором у відповідачів утворилась заборгованість, яка станом на 07 березня 2017 р. складає 17 654,65 дол. США, з яких 16 342,74 дол. США - кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість по поверненню кредиту - 455,04 дол. США, 1 311,91 дол. США - заборгованість по процентам. Заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів складає 3 743,80 грн., з яких: 956,82 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 2 786,98 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

При цьому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що наданий позивачем розрахунок заборгованості узгоджується з умовами та випискою з банківського рахунку ОСОБА_6, яка є офіційним банківським документом, який містить відомості відносно операцій проведених за рахунком. В свою чергу відповідачами не надано переконливих та обєктивних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та при цьому враховує, що відповідно до п. 10.9. укладеного між сторонами 12.10.2007 р. договору про надання споживчого кредиту № 0 банк самостійно веде облік і здійснює розрахунки заборгованості позичальника відповідно до вимог НБУ та умов договору. У випадку наявності суперечок між сторонами в якості письмових доказів невиконання зобовязань позичальника, що мають пріоритетне значення, приймаються виписки про стан, первинні документи (платіжні доручення позичальника), бані балансу, надані банком і т.д., якщо позичальник не доведе недійсність наданих банком документів або не надасть інших доказів виконання своїх зобовязань за договором.

Згідно до п. 10.13. договору споживчого кредиту від 12.10.2007 р. № 0 підписання даного договору позичальником свідчить про те, що всі умови договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього. Перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

За викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, оскільки предявивши 26 січня 2017 р. вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор фактично, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобовязання, тому з цієї дати, зокрема, підлягає обрахування передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк в межах якого в березні 2017 р. позивач і звернувся до суду з даним позовом. Відповідно і договір поруки виходячи зі змісту цієї ж статті не є припиненим.

Щодо посилання представника ОСОБА_6 ОСОБА_7, приведених в апеляційній скарзі, на те, що спірний правочин не був спрямований на реальне настання подій, обумовлених ним, а тому є недійсним, то воно є безпідставним, оскільки з часу укладання договору про надання споживчого кредиту № 0, а саме 12.10.2007 р. і по час звернення ПАТ «УкрСиббанк» до суду з даним позовом 13.03.2017 р. ОСОБА_6 не зверталась до суду з позовом щодо недійсності даного правочину, з зазначенням підстав такої недійсності.

Відносно посилання на те, що банк перед ОСОБА_6 не виконав взятих на себе зобовязань у відповідності до умов договору про надання споживчого кредиту та не видав кредитні кошти в розмірі 20 000 доларів США, то і воно є безпідставним, так як ОСОБА_6, у відповідності до вимог ст. 1051 ЦК України, яка регламентує оспорювання договору позики, не оспорювала спірний договір на тій підставі, що грошові кошти, зокрема визначені договором, не були нею одержані від банку, або були одержані в меншій кількості, ніж встановлено договором.

Виходячи з викладеного доводи апеляційної скарги ОСОБА_6, поданої через її представника ОСОБА_7, суттєвими не являються та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи спірні правовідносини між сторонами суд першої інстанції вірно застосував положення норм матеріального та процесуального права, судове рішення відповідає закону та дослідженим обставинам справи, а тому підлягає залишенню без змін відповідно до положень ст.308 ЦПК України, а апеляційна скарга до відхилення, оскільки не спростовує висновків суду і її доводи не впливають на законність ухваленого судового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 жовтня 2017 року залишити, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :