Справа №574/1204/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1540/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Буринського районного суду Сумської області від 30 червня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5, до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, -

в с т а н о в и л а:

04 жовтня 2017 року ОСОБА_4, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що відповідач є власником собаки бійцівської породи «терєр американський стафордширський». У звязку з порушенням Правил утримання домашніх та інших тварин і поводження з ними, відповідач допустила вільний вигул належної їй собаки, яка 26 серпня 2016 року близько 19 год. 30 хв. по вул. 121 Стрілкової Дивізії в м. Буринь здійснила напад на його малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Внаслідок нападу вказаної собаки дитина отримала тілесні ушкодження, а саме укушені рвані рани по задньо-бічній поверхні у лівій гомілці. Постановою Буринського районного суду Сумської області від 13 вересня 2016 року відповідача було визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 154 ч. 2 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу. Внаслідок даних подій позивачу була заподіяна матеріальна шкода у розмірі 691 грн. 42 коп., що складається з витрат на придбання медикаментів 144 грн. 59 коп., а також витрат, повязаних з придбанням паливно-мастильних матеріалів в сумі 546 грн. 83 коп. Також дитині була заподіяна моральна шкода, оскільки окрім перенесеного страху та пережитих страждань фізичного характеру, син ОСОБА_6 змушений змінити свої звички, ритм життя та зазнавати інших складнощів в побуті. Просить стягнути зі ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 691 грн. 42 коп. та моральну шкоду - 30 000 грн.

Рішенням суду від 30 червня 2017 року позов ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь малолітнього ОСОБА_5 в особі його законного представника батька ОСОБА_4 144 грн. 59 коп. в рахунок відшкодування витрат на лікування та 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення суду, ухваливши про стягнення з неї на користь позивача 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, відмовивши за необґрунтованістю в частині стягнення 144 грн. 59 коп. щодо витрат на лікування чи скасувати рішення, ухваливши нове, виключивши посилання суду першої інстанції на норму матеріального права, передбачену ст. 1187 ЦК України та ухваливши до стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн., відмовивши в задоволенні стягнення витрат на лікування в сумі 144 грн. 59 коп. за необґрунтованістю. В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що жодних доказів того, що належна їй собака була саме бійцівської породи - не було. Стверджує, що утримувала звичайну собаку. Також не згодна в частині розміру стягнутої з неї моральної шкоди. Не погоджується з тим, що були порушені сталі життєві та родинні звязки дитини, її спосіб життя, стан здоров'я. Суд також не врахував її складний сімейно-матеріальний стан.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_7, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 26 серпня 2016 року близько 19 години через незачинені ворота подвіря ОСОБА_3 вискочила належна їй собака бійцівської породи «терєр американський стафордширський» та, перебуваючи у загальнодоступному місці на вулиці 121 Стрілкової дівізії в м. Буринь Сумської області, біля подвіря будинку № 25/1, напала на малолітнього ОСОБА_5 та покусала його.

26 серпня 2016 року о 19 год. 35 хв. дитина була доставлена у приймальне відділення Буринської ЦРЛ, де їй було поставлено діагноз: укушена рана лівої гомілки (собакою). (а. с. 8). З 26 серпня 2016 року по 29 вересня 2016 року ОСОБА_5 знаходився на амбулаторному лікуванні в хірурга поліклініки Буринської ЦРЛ.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 223 від 12 грудня 2016 року при обстеженні ОСОБА_5 у нього виявлені укушені інфіковані рани лівої гомілки. Інших ушкоджень не виявлено. Дані тілесні ушкодження могли утворитись від укусів тварини (собаки), що підтверджується характером ушкоджень, індивідуальні та конструктивні особливості травмуючого знаряддя в характері ушкоджень не відобразились, і могли виникнути в термін та при обставинах вказаних у постанові. Укушені інфіковані рани лівої гомілки згідно наказу № 6 від 17 січня 1995 року за № 155/790 пункт 2.3.3 правил судового-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до легких, що призвели до короткочасного розладу здоровя (а. с. 58-59).

Постановою Буринського районного суду Сумської області від 13 вересня 2016 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 154 ч. 2 КУпАП за порушення правил тримання собаки, що спричинило заподіяння шкоди здоровю людей, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а. с. 3).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на лікування потерпілого на суму 144 грн. 59 коп. були безпосередньо понесені потерпілим і повязані з його лікуванням та придбанням лікарських засобів після укусу собаки, а тому вони підлягають стягненню з відповідача. Присуджуючи до стягнення моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. суд, керувався тим, що моральна шкода ОСОБА_5 була заподіяна у звязку з перенесеним фізичним болем та стражданнями внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, були порушені його сталі життєві звязки, змінився спосіб життя, погіршився стан здоровя, до теперішнього часу потерпілий відчуває страх, який був викликаний нападом собаки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Крім того положеннями ст. ст. 1166, 1167 ЦК України передбачено, що майнова та моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Пунктом 7 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР від 17 червня 1980 року передбачено, що власникам собак дозволяється виводити їх з жилих та ізольованих приміщень, а також ізольованих територій в загальні двори або на вулицю (з обовязковим забезпеченням безпеки людей) тільки на короткому повідку і в наморднику, крім собак дрібних порід, на яких у реєстраційних посвідченнях зроблено відповідну відмітку.

Відповідно до Переліку порід собак, відповідальність власників яких підлягає обовязковому страхуванню за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, що міститься в Додатку 1 до Порядку і правил проведення обовязкового страхування відповідальності власників собак за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 944 від 09 липня 2002 року, відповідальність власників собак породи «терєр американський стафордширський» за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, підлягає обовязковому страхуванню.

Порушення правил утримання собак ОСОБА_3 встановлено постановою Буринського районного суду Сумської області від 13 вересня 2016 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 154 ч. 2 КУпАП, а тому згідно положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України даний факт не потребує доказування.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що відповідач не знала, що її собака була бійцівської породи, а саме «терєр американський стафордширський» спростовуються матеріалами справи. Так ОСОБА_3, при відібранні у неї письмових пояснень за фактом нападу собаки на малолітнього ОСОБА_5, повідомила працівникам поліції зазначену породу належної їй собаки. Твердження відповідача про те, що зазначену породу їй запропонував зазначити працівник поліції, належними доказами не підтверджується. Крім того вирішення спору на підставі ст. 1187 ЦК України, враховуючи обставини справи, а саме: заподіяння шкоди з вини відповідача, відповідальність за яку також передбачена ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, не впливає на розмір шкоди, яку повинна відшкодувати відповідач.

Витрати на лікування малолітнього ОСОБА_5 в сумі 144 грн. 59 коп. підтверджуються належними доказами, а саме відповідними чеками про придбання лікарських засобів для лікування інфікованих ран в період перебування потерпілого на амбулаторному лікуванні у хірурга поліклініки Буринської ЦРЛ.

Колегія суддів також вважає, що судом правильно, з посиланням на відповідні норми матеріального права, виходячи з принципів розумності та справедливості вирішено позов і в частині відшкодування моральної шкоди. Судом враховано стан здоровя дитини, перенесені страждання фізичного характеру, наслідки нападу собаки, які полягають у зміні способу життя дитини, викликану страхом чужих собак, час необхідний для відновлення його нормального самопочуття. При визначенні розміру моральної шкоди, судом першої інстанції також було враховано матеріальний стан відповідача і наявність у неї утриманців. Виходячи з зазначеного, підстав для зменшення розміру моральної шкоди, присудженої до стягнення, колегія суддів не вбачає. Вирішення спору на підставі ст. 1187 ЦК України, враховуючи обставини справи, а саме: заподіяння шкоди з вини відповідача, на розмір моральної шкоди також не впливає.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303; 307 ч. 1 п. 1; 308; 312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Буринського районного суду Сумської області від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -