Справа № 351/1761/17
Номер провадження №2/351/836/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2017 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Калиновського М.М.
секретар Равлюк М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємця ЗавитикаТараса Миколайовича про визнання договору оренди землі недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію, -
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до приватного підприємця ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію, посилаючись на те, що позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1242 га, яка розташована на території Завалівської сільської ради. Дану земельну ділянку позивачка обробляла своїми силами, однак декілька років назад, через погіршення стану її здоров'я, вона тимчасовонадала в користування дану земельну ділянку відповідачу на його прохання. Будь-яких намірів про передачу в оренду земельної ділянки відповідачу у позивача не було. Ніякого договору оренди з врахуванням істотних умов оренди землі сторони не укладали, так як існувала тільки усна домовленість про передачу земельної ділянки в тимчасове користування. На початку березня 2016р. приватний підприємець ОСОБА_4 запропонувала позивачці офіційно орендувати її земельну ділянку на взаємовигідних умовах. Сторони уклали та погодили всі істотні умови договору оренди землі на 49 років та підписали його. Однак, зареєструвати його у реєстраційній службі Снятинського районного управління юстиції сторони не змогли по тій причині, що вказана земельна ділянка вже зареєстрована в реєстраційній службі за відповідачем ОСОБА_3, який особисто подав на реєстрацію договір оренди землі від 17.03.2016р. ніби-то узгоджений та підписаний між ним та позивачкою. Натомість, позивачка категорично стверджує, що ніяких договорів оренди земельної ділянки із ПП ОСОБА_3 не укладала та не мала такого наміру. Факт того, що позивачка вказаний договір оренди із відповідачем не підписувала підтверджується висновком почеркознавчої експертизи. Просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 17.03.2016р., укладений між нею та приватним підприємцем ОСОБА_3, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, згідний на заочний розгляд справи.
Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, оглянувши та проаналізувавши подані докази у справі, вважає, позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 ОСОБА_1 на підставі рішення сесії Завалівської сільської ради від 02.03.2001р. передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,12 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Завалівської сільської ради.
Згідно договору оренди земельної ділянки від 17.03.2016р. та інформаційної довідки з Державного реєстру від 29.08.2017р. вбачається, що спірна земельна ділянка, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 передана в оренду приватному підприємцю ОСОБА_3.
Згідно заяви про злочин від 03.08.2016р. ОСОБА_1 звернулася до Коломийської міжрайонної прокуратури Івано-Франківської області з приводу неправомірних дій ОСОБА_3 щодо самовільного захоплення її земельної ділянки, яка розташована на території Завалівської сільської ради.
Згідно протоколу допиту потерпілої ОСОБА_1 від 26.08.2016р., при реєстрації договору оренди земельної ділянки, укладеного між позивачкою та ОСОБА_4 у державного реєстатора Реєстраційної служби з'ясувалося, що її земельна ділянка площею 2,124 га вже перебуває в оренді у ПП ОСОБА_3, просить припинити незаконне користування її земельною ділянкою ОСОБА_3 та притягнути його до кримінальної відповідальності за підроблення та використання офіційного документу - договору оренди земельної ділянки.
16.08.2017р. старшим слідчим СВ Снятинського відділення поліції відібрано письмові пояснення у відповідача ОСОБА_3 з приводу укладення 17.03.2016р. договору оренди земельної ділянки із позивачкою ОСОБА_1.
Із висновку експерта № 1.1-120/17 від 22.05.2017р. вбачається, що підпис у графі «Орендодавець» у договорі оренди земельної ділянки, укладеному між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 17.03.2016р. виконаний не гр. ОСОБА_1, а іншою особою.
Із висновку експерта № 1.1-240/17 від 10.08.2017р. вбачається, що відповісти головному судовому експерту технічних досліджень документів та почерку Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_5 на питання «Ким виконаний підпис у договорі оренди земельної ділянки укладеному між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 17.03.2016р. під позначкою «орендодавець» ОСОБА_3 чи іншою особою?» не є можливим у зв'язку з невиявленням стійкого комплексу ознак, що не дозволяє виявити сукупність ознак, які індивідуалізують підпис певної особи. Вирішити питання «Чи виконаний підпис в договорі оренди земельної ділянки укладеному між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 17.03.2016р. під позначкою «Орендодавець» однією особою?» не представляється можливим по причині несумісності для порівняння досліджуваних підписів між собою.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у розгляді справи.
Згідно ст. 203 ЦК України для чинності правочину, його зміст не може суперечити нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом, правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Частинами 1,2 ст. 93 ЗК України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Відповідно до положень статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Статтею 203 Цивільного кодексу України, передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних дітей.
Тобто дана стаття встановлює умови чинності правочинів. У разі недотримання вказаних умов правочин є недійсним.
Судом встановлено, що договір оренди, укладений 17.03.2016р. між ОСОБА_1 та ПП ОСОБА_3, був вчинений при відсутності вільного волевиявлення позивачки, крім того, в результаті укладення даного договору відсутнє реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ст.ст. 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину, про що роз'яснено у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».
Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.
Статтею 14 Конституції України гарантується право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 Цивільного кодексу України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину.
Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ЦПК України метою цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, окрім тих які ніким не оспорюються.
Враховуючи вищенаведене, суд, оцінивши докази, надані позивачкою у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію слід задовольнити у повному обсязі.
На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 203, 204, 215, 321 ЦК України, п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», керуючись ст.ст.209, 212-214, 218, 222-226 ЦПК України,суд -
Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 17.03.2016р. між ОСОБА_1 та приватним підприємцем ОСОБА_3.
Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28829684 від 19.03.2016р. Реєстраційної служби Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 640 грн. сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його постановив у разі подання заяви протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Калиновський М.М.