Справа № 212/3803/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 грудня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого-судді Пусто віта О.Г., з участю секретаря судового засідання Конограй В.В., без присутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 15.09.2006 року присуджено стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно на її користь на утримання неповнолітнього сина до його повноліття. На протязі тривалого часу відповідач аліменти на сплачує, навіть таку малу суму, внаслідок чого має заборгованість станом на травень 2017 року у розмірі 39145,16 грн. На момент звернення з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини сума в розмірі 300 грн. була достатньою для задоволення частини щоденних потреб дитини. Але на даний час дитина дорослішає, збільшуються її потреби та витрати на утримання дитини, в зв'язку з чим вимушена звернутись до суду з позовом про збільшення аліментів.

У судове засідання сторони не прибули.

Позивач надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на постановленні у справі заочного рішення.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що знаходить підтвердження в матеріалах справи, проте до суду не з'явився, про причину не явки суду не повідомив.

Суд вважає можливим розглянути справу заочно.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано, що підтверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу від 13.02.2013 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини від 14.04.2005 року Серія НОМЕР_1.

24.05.2013 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, яке знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15 вересня 2006 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 300 гривень щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

За змістомст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3ст.181 СК України).

Відповідно дост.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положеньст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно з п.23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Таким чином, у зв'язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів, той з батьків, з ким проживає дитина, може подати до суду позов про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Крім того, з аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства, вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3ст.181 СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом із тим, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки).

Враховуючи встановлені судом обставини та вищевикладені вимоги закону, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина, - ОСОБА_4, має бути змінений шляхом зміни способу їх присудження, а саме з твердої грошової суми на частку від доходу (заробітку).

Визначаючи розмір щомісячних аліментів, що підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на утримання сина, суд бере до уваги, що останній інших осіб на утриманні не має, та приходить до висновку, що з урахуванням матеріального стану сторін з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 640,00 гривень.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.209,212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення аліментів - задовольнити.

Розмір стягуваних із ОСОБА_3 за рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 вересня 2006 року аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 - змінити.

З дня набрання цим рішенням законної сили стягувати із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Раніше виданий виконавчий лист - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Відповідно до статей 231,232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та вразі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а в разі постановлення рішення за відсутності позивача - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. Г. Пустовіт