АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/685/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Спірідонової Т.В.,

суддів Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар Кошельник В.М.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою,

встановила:

В серпні 2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом та просили встановити порядок користування квартирою №12 в будинку №20 по вул.Інститутській в місті Хмельницькому між співвласниками, виділивши їм житлову кімнату площею 12,2 кв. м.

В обґрунтування позову зазначили, що співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 (4/21 частки), ОСОБА_3 (4/21 частки), ОСОБА_4 (2/7 частки), ОСОБА_5 (4/21 частки), ОСОБА_6 (1/7 частки). На даний час відсутня згода співвласників щодо спільного користування ними зазначеною вище квартирою. Житлова площа спірної квартири становить 36кв.м., а тому позивачі мають право на користування житловою площею квартири у розмірі 12кв.м. Житлова кімната площею 12,2 кв.м. має максимально наближений до розміру ідеальної частки позивачів.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2017 року позов задоволено. Встановлено порядок користування квартирою № 12 у будинку 20 по вул.Інститутській у м.Хмельницькому, виділивши у користування ОСОБА_5, ОСОБА_6 житлову кімнату площею 12,2 кв.м; ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житлову кімнату площею 13,8 кв.м, а ОСОБА_7 житлову кімнату площею 10,0 кв.м. Кухню площею 5,4 кв.м, ванну кімнату площею 1,9 кв.м, туалет площею 1,0 кв.м, коридори площами 6,9 та 2,9 кв.м, вбудовану шафу площею 0,4 кв.м, кладовку площею 1,4 кв.м та балкон площею 0,7 кв.м залишено у спільному користуванні.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 21 листопада 2017 року залучено до участі у справі правонаступника ОСОБА_7 ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4 просять рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала.

Представник позивача ОСОБА_5 ОСОБА_2, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Апелянти ОСОБА_3, ОСОБА_4, позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6. повідомлені належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не зявилися.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що саме такий порядок користування квартирою найбільш враховує баланс інтересів кожного зі співвласників, максимально наближено відповідає належним їм часткам у праві спільної часткової власності у спірній квартирі.

Однак, рішення суду в частині встановлення порядку користування квартирою підлягає зміні, оскільки суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та, залишивши балкон площею 0,7кв.м. у спільному користуванні сторін, не врахував інтересів співвласників квартири, які будуть користуватися кімнатою, у якій знаходиться вихід на балкон.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 в рівних частках кожному, що підтверджується свідоцтвом про право власності житло, виданому ВАТ «Катіон» 23 червня 1999 року.

18 грудня 2002 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_3, яка діяла від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_4, укладено договір дарування, згідно з яким ОСОБА_10 належну йому на праві власності 1/7 частку квартири АДРЕСА_3 подарував ОСОБА_4 Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_11 та зареєстрований в реєстрі за №3466.

03 березня 2002 року померла ОСОБА_8, спадкоємцями після її смерті якої є ОСОБА_7 та її діти: ОСОБА_5 і ОСОБА_3, які набули право власності на належну померлій частку кватири у рівних частках, по 1/21 частці кожний, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину, які видані державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори.

Таким чином власниками квартири АДРЕСА_4 на час розгляду справи у суді першої інстанції є: ОСОБА_7 - 4/21 частки, ОСОБА_5 - 4/21 частки, ОСОБА_6 1/7, ОСОБА_3 4/21 частки і ОСОБА_4 - 2/7 частки.

ОСОБА_7 помер 09.03.2017 року, спадкоємцем за заповітом після смерті якого є ОСОБА_3, а тому відповідач ОСОБА_3 має право власності на 8/21 частки спірної квартири.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обовязковим.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року.

Згідно з технічним паспортом квартира АДРЕСА_5має загальну площу 56,6 кв.м та житлову - 36 кв.м і складається з 3 житлових кімнат: 1-а площею 12,2 кв.м, 2-а площею 10,0 кв.м і 3-а площею 13,8 кв.м.; кухні площею 5,4 кв.м, ванної кімнати площею 1,9 кв.м, туалета площею 1,0 кв.м, коридорів площами 6,9 та 2,9 кв.м, вбудованої шафи площею 0,4 кв.м, кладовки площею 1,4 кв.м та балкона площею 0,7 кв.м.

Відповідно до належних часток у праві спільної часткової власності ОСОБА_12 має право на 6,85 кв.м; ОСОБА_6- на 5,15 кв.м; ОСОБА_3- на 13,71 кв.м і ОСОБА_4 - на 10,3 кв.м.

Отже, позивачі ОСОБА_12 та ОСОБА_6В спільно мають право на користування 12 кв.м. житлової площі квартири.

На даний час, позивачі користуються кімнатою житловою площею 10 кв.м. та між позивачами і відповідачами існує спір з приводу порядку користування квартирою.

Оцінивши наявні у справі докази, враховуючи, що добровільно спір з приводу встановлення порядку користування сторони вирішити не можуть, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість встановлення порядку користування спірною квартирою та виділення позивачам ОСОБА_12 та ОСОБА_6 у користування жилої кімнати площею 12кв.м.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись з позовом, позивачі просили встановити порядок користування квартирою, виділивши їм у користування кімнату площею 12кв.м.

Однак, визначаючи порядок користування квартирою, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, визначивши порядок користування квартирою також між відповідачами.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру до балкону площею 0,7кв.м. можливо пройти виключно через кімнату площею 13,8кв.м.

Залишивши балкон у спільному користуванні, судом першої інстанції не враховано, що таким чином фактично надана можливість всім співвласникам квартири користуватися кімнатою площею 13,8кв.м. Тому, колегія суддів вважає, що з метою врахування інтересів співвласників квартири балкон площею 0,7кв.м. необхідно виділити у користування тим із співвласників квартири, які будуть користуватися кімнатою, у якій знаходиться вихід на балкон.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині встановлення порядку користування квартирою слід змінити та встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши у користування ОСОБА_5, ОСОБА_6 житлову кімнату площею 12,2 кв.м; ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити у користуванні житлову кімнату площею 13,8 кв.м. з балконом площею 0,7 кв.м, та житлову кімнату площею 10,0 кв.м. Кухню площею 5,4 кв.м, ванну кімнату площею 1,9 кв.м, туалет площею 1,0 кв.м, коридори площами 6,9кв.м. та 2,9кв.м, вбудовану шафу площею 0,4 кв.м, кладовку площею 1,4кв.м. залишити у спільному користуванні.

Саме такий порядок користування найбільш враховує баланс інтересів кожного зі співвласників, максимально наближено відповідає належним їм часткам у праві спільної часткової власності у спірній квартирі.

Не заслуговують на увагу посилання апелянтів на те, що ОСОБА_6 не зареєстрована у спірній квартирі та в ній не проживає, оскільки встановлення порядку користування квартирою між співвласниками відповідно до змісту статей 319, 358 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності і реалізація цього права не залежить від реєстрації у спірній квартирі.

Між сторонами не було укладено нотаріально посвідченого договору, яким би встановлювався порядок користування квартирою, а тому за наявності спору між ними, фактичне користування жилими приміщеннями сторін саме по собі не може бути підставою для відмови у позові.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2017 року в частині встановлення порядку користування квартирою змінити.

Встановити порядок користування квартирою №12 у будинку по вул. Інститутській, 20 у м.Хмельницькому, виділивши у користування ОСОБА_5, ОСОБА_6 житлову кімнату площею 12,2 кв.м; ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити у користуванні житлову кімнату площею 13,8 кв.м. з балконом площею 0,7 кв.м, та житлову кімнату площею 10,0 кв.м. Кухню площею 5,4 кв.м, ванну кімнату площею 1,9 кв.м, туалет площею 1,0 кв.м, коридори площами 6,9кв.м. та 2,9кв.м, вбудовану шафу площею 0,4 кв.м, кладову площею 1,4кв.м. залишити у спільному користуванні.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/ ОСОБА_13

Судді: /підпис/ ОСОБА_14

/підпис/ ОСОБА_15

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова

___________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції ОСОБА_16

Доповідач Спірідонова Т.В. Категорія: 43