Справа № 148/2439/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Карнауха А.П.

при секретарі Грабовській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Клебанської сільської ради Тульчинського району про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Клебанської сільської ради Тульчинського району про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який їй належав як члену колгоспного двору, розташованого в АДРЕСА_1. За життя спадкодавець заповіту не залишила. Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері. Для оформлення спадщини, він звернувся до нотаріальної контори. Проте, оформити 1/2 частину вищевказаного житлового будинку в нотаріальній конторі позивачу не вдалося через відсутність оформленого права власності на дану 1/2 частину будинку. Даний житловий будинок відносився до категорії колгоспних дворів, членами якого був позивач та його мати ОСОБА_2 Мати була головою колгоспного двору. Після ліквідації колгоспних дворів станом на 15.04.1991 мати позивача своє право власності на належну їй частину будинку не оформила, в органах МБТІ не зареєструвала і свідоцтво про право власності не отримала. Через відсутність правовстановлюючого документу державний нотаріус не змогла позивачу оформити та видати свідоцтво про право на спадщину на дану частину будинку.

Крім того, станом на 15.04.1991 позивач та його мати ОСОБА_2 проживали у вищевказаному житловому будинку, який відносився до категорії колгоспного двору, головою якого була мати позивача ОСОБА_2 Відповідно до погосподарської книги №14, особовий рахунок НОМЕР_2 Клебанської сільської ради Тульчинського району житловий будинок належав членам колгоспного двору, якими були позивач та його мати. Свідоцтво про право власності на частку даного житлового будинку ні позивач, ні його мати не отримали. На момент ліквідації колгоспних дворів 15.04.1991 усі члени колгоспного двору, які проживали в ньому, мали право на рівні частки. А так як їх було двоє, то кожен з них мав право на 1/2 частину даного житлового будинку і своє право не втратив. Тому позивач звернувся в Клебанську сільську раду для видачі йому свідоцтва, яке б посвідчувало його право власності на 1/2 частину даного житлового будинку, але у видачі свідоцтва про право власності йому було відмовлено, про що повідомлено листом від 17.10.2016 за №126. Тому зареєструвати своє право власності на 1/2 частину житлового будинку, яка йому належить як колишньому члену колгоспного двору, він також не може.

Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

Просить суд визнати за ним право власності на весь житловий будинок, позначений літерою "А", загальною площею 46,6 кв.м., житловою площею 19,7 кв.м., з усіма господарськими будівлями і спорудами: літньою кухнею, позначеною «Б», сараєм, позначеним «В», погребом, позначеним «В/П», убиральнею, позначеною «У», огорожею і спорудами, позначеними 1-3, що розташовані в АДРЕСА_1, 1/2 частину - як спадкове майно, що залишилось після смерті матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, та 1/2 частину - на яку він має право відповідно до погосподарської книги №14 (особовий рахунок НОМЕР_2 Клебанської сільської ради Тульчинського району Віницької області) як член колгоспного двору.

Позивач також звернувся до суду з заявою про поновлення строку позовної давності для звернення до суду про визнання права власності на спадкове майно його матері ОСОБА_2, мотивуючи її наступним. Після смерті матері він не міг на протязі трьох років звернутися з позовом до суду про визнання права власності на спадкове майно, оскільки житловий будинок, частина якого є спадковою, не було зареєстровано в органах МБТІ, а будь-яких довідок чи документів йому не видавали через відсутність у нього свідоцтва про його народження. Коли він звертався в сільську раду за видачею довідок для оформлення спадщини після смерті матері, йому було повідомлено, що так як він живе з народження в цьому будинку, то його ніхто звідти не вижене. Не маючи можливості отримати будь-які довідки чи документи, він не міг звернутися з позовом до суду. Тільки в 2016 році він зміг отримати архівну довідку про реєстрацію свого народження, звідки йому стало відомо, що анкетні дані його матері записано не вірно. Тільки в судовому порядку він встановив факт родинних відносинзі своєю матір"ю ОСОБА_2 Не маючи жодних документів ні про належність батькам житлового будинку, ні відомостей про те, що ОСОБА_2 його мати, він не мав підстав для звернення в нотаріальну контору і заяву про прийняття спадщини у нього не приймали. Коли ж він встановив факт родинних відносин зі своєю матір"ю і звернувся в нотаріальну контору, у видачі свідоцтва йому було відмовлено. І тільки після цього у нього виникли підстави для звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Позивач вважає, що строк звернення до суду ним пропущено з поважних причин.

Позивач в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує, справу просить розглянути без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, проте на адресу суду був надісланий лист Клебанської сільської ради Тульчинського району (а.с. 21), згідно якого сільська рада позов ОСОБА_1 визнає, розгляд справи просить проводити без їх представника.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с. 8).

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.11.2016 встановлено факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_2, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: що ОСОБА_2 була позивачу - ОСОБА_1 матір"ю (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, і позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою для оформлення спадщини. До складу спадкового майна входить 1/2 частина житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1. Даний житловий будинок позначений літерою "А", загальною площею 46,6 кв.м., житловою площею 19,7 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами: літньою кухнею, позначеною «Б», сараєм, позначеним «В», погребом, позначеним «В/П», убиральнею, позначеною «У», огорожею і спорудами, позначеними 1-3, про що свідчить технічний паспорт на даний житловий будинок (а.с. 16-18). Проте, оформити право власності на 1/2 частину житлового будинку, з відповідною частиною господарських будівель, позивач не зміг через відсутність оформленого права власності на дану частину будинку. Про те, що не можливо нотаріально оформити дану частину спадкового майна, Тульчинська державна нотаріальна контора дала позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 6).

Даний житловий будинок відносився до категорії колгоспних дворів, членами якого був позивач та його мати ОСОБА_2, про що свідчить витяг з погосподарської книги №11 Клебанської сільської ради Тульчинського району (а.с. 13), а також довідка Клебанської сільської ради Тульчинського району. Мати позивача була головою колгоспного двору (а.с. 14).

Проте, після ліквідації колгоспних дворів станом на 15.04.1991 мати позивача своє право власності на належну їй частину будинку не оформила і свідоцтво про право власності не отримала.

Крім того, станом на 15.04.1991 позивач та його мати ОСОБА_2 проживали у вищевказаному житловому будинку, який відносився до категорії колгоспного двору, головою якого була мати позивача ОСОБА_2 Відповідно до погосподарської книги №14, особовий рахунок НОМЕР_2 Клебанської сільської ради Тульчинського району житловий будинок належав членам колгоспного двору, якими були позивач та його мати. Свідоцтво про право власності на частку даного житлового будинку ні позивач, ні його мати не отримали. На момент ліквідації колгоспних дворів 15.04.1991 усі члени колгоспного двору, які проживали в ньому, мали право на рівні частки. Тому, позивач звернувся в Клебанську сільську раду для видачі йому свідоцтва, яке б посвідчувало його право власності на 1/2 частину даного житлового будинку, але у видачі свідоцтва про право власності йому було відмовлено, про що повідомлено листом №126 від 17.10.2016 (а.с. 7).

Згідно довідки КП "Тульчинське МБТІ" станом на 29.12.2012, згідно архівних даних, право власності на вищевказаний житловий будинок не зареєстровано (а.с. 15).

Відповідно до роз"яснень викладених в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідач по справі позов визнав і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов в частині визнання права власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, підлягає задоволенню, оскільки підтверджений всіма необхідними документами та визнається відповідачем.

Позивач також звернувся до суду з заявою про поновлення строку позовної давності для звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно його матері ОСОБА_2 Судом по даному питанню встановлено, що згідно довідки КП "Тульчинське МБТІ", станом на 29.12.2012, згідно архівних даних, право власності на вищевказаний житловий будинок зареєстровано не було (а.с. 15). Позивач звертався в Клебанську сільську раду для видачі йому свідоцтва, яке б посвідчувало його право власності на 1/2 частину даного житлового будинку, але у видачі свідоцтва про право власності йому було відмовлено, про що повідомлено листом №126 від 17.10.2016 (а.с. 7). В 2016 році позивач отримав архівну довідку про реєстрацію свого народження, звідки йому стало відомо, що анкетні дані його матері записано не вірно. Тільки в судовому порядку він встановив факт родинних відносин зі своєю матір"ю ОСОБА_2, про що свідчить відповідне рішення суду (а.с. 10-11).

Таким чином, через вказані обставини, позивач не зміг вчасно звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає поважними причини по яких пропущено даний строк, а тому даний строк підлягає поновленню.

Керуючись ст.. ст. 1220, 1261, 1268 ЦК України, ст.. ст.. 174 ч. 4, 209, 212, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити повністю.

Поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, строк позовної давності для звернення до суду з заявою про визнання права власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок, позначений літерою "А", загальною площею 46,6 кв.м., житловою площею 19,7 кв.м., з усіма господарськими будівлями і спорудами: літньою кухнею, позначеною «Б», сараєм, позначеним «В», погребом, позначеним «В/П», убиральнею, позначеною «У», огорожею і спорудами, позначеними 1-3, що розташовані в АДРЕСА_1:

- 1/2 частину - як спадкове майно, що залишилось після смерті матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2;

- 1/2 частину - як таку, на яку він має право як член колгоспного двору, відповідно до погосподарської книги №14 (особовий рахунок НОМЕР_2 Клебанської сільської ради Тульчинського району Віницької області).

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області А.П. Карнаух