Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-5463/11
Провадження №4-с/711/84/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Черкаси скаргу Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про визнання незаконною постанову про повернення виконавчого документу та її скасування, визнання незаконною та скасування постанови про відмову у задоволенні скарги на постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, зобов»язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про визнання незаконною постанови про повернення виконавчого документу та її скасування, визнання незаконною та скасування постанови про відмову у задоволенні скарги на постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, зобов»язання вчинити певні дії. Зазначено, що на виконанні головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Черкаській області ОСОБА_1 знаходиться виконавчий документ - виконавчий лист, виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси 11.10.2012 по справі № 2-5463 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_3 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» коштів в сумі 50620,00 грн.

04 травня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Банк вважає дану постанову незаконною, а дії та бездіяльність державного виконавця в процесі виконавчого провадження, - неправомірними.

Так, за змістом постанови державний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу у звязку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними.

Вважає, що державний виконавець не зазначив, які саме дії було вжито ним для пошуку майна боржника, та на підставі яких документів він дійшов даного висновку.

З постанови про повернення виконавчого документа вбачається, що дії державного виконавця при примусовому виконанню виконавчого листа були недбалими і недобросовісними, а саме, - державним виконавцем не було виконано вимоги Закону України «Про виконавче провадження» щодо наступного: викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, а в разі, якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

16 лютого 2017 року по справі № 22-ц/793/462/17 апеляційну скаргу банку було задоволено та постановлено: ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2016 року скасувати. Подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за кордон, заінтересована особа: ПАТ «Сбербанк» задовольнити. Тимчасово обмежити у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України до виконання ним своїх зобовязань згідно рішень суду.

Однак, жодних фактичних заходів щодо обмеження виїзду ОСОБА_2, за умов його ухилення від виконання судового рішення, від явок до державного виконавця, у виконавчому провадженні не проведено.

Відтак, державним виконавцем, при винесенні оскаржуваної постанови, були порушені норми ст.ст. 19, 129 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Також вказує, що оскаржувану постанову було винесено державним виконавцем 04 травня 2017 року. Згідно із ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до відмітки на супровідному листі ДВС, зазначену постанову було отримано банком 06 липня 2017 року.

Відтак, дана скарга подається в рамках 10-денного строку з дня, коли банк довідався про порушення своїх прав.

Отже, скаржник просуть суд, - визнати неправомірними дії головного державного виконавця Вельган О.В. по винесенню постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 04 травня 2017 року; визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 04 травня 2017 року; визнати неправомірною та скасувати постанову про відмову у задоволенні скарги на постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 04 травня 2017 року; зобовязати головного державного виконавця Вельган О.В. приступити до належного примусового виконання виконавчого листа, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси по справі № 2-5463.

В судовому засіданні представник скаржника ПАТ Сбербанк» за довіреністю ОСОБА_4 просив залишити без розгляду вимогу щодо визнання неправомірними дій головного державного виконавця Вельган О.В. по винесенню постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 04 травня 2017 року. В іншій частині скаргу підтримав та просив її задовольнити. Зазначив, що постанову державного виконавця від 04 травня 2017 року було отримано 15 травня 2017 року і стягувачем оскаржено начальнику відділу ДВС 24 травня 2017 року. За результатами розгляду скарги в.о. начальника відділу ДВС ОСОБА_5 винесено постанову від 29 червня 2017 року, яку банк отримав 06 липня 2017 року. Дану скаргу подано до суду 12 липня 2017 року, тобто вважає, що строки звернення до суду із скаргою в порядку ст. 383 ЦПК України, слід поновити.

Крім того, зазначив, що 16 лютого 2017 року апеляційним судом Черкаської області винесено ухвалу про тимчасове обмеження виїзду ОСОБА_2 за кордон. Між тим, органи ДВС не вжили заходів щодо виконання цієї ухвали суду. При цьому, державним виконавцем була винесена постанова 04 травня 2017 року про повернення стягувачеві виконавчого листа з підстав відсутності ліквідного майна у боржника. Між тим, ОСОБА_2 подав до суду позов, при подачі якого сплатив судовий збір в сумі 3200 грн., що свідчить про наявність у нього коштів, але виконавчий документ не виконує. Також, вважає, що боржник ОСОБА_2 навмисно ухиляється від явки до державного виконавця, який не наклав на боржника за це штраф. Боржник не розшукувався державним виконавцем і щодо нього не був застосований привід. Визнав, що державним виконавцем на значному рівні проводились виконавчі дії, направлені на виконання за виконавчим листом, але були допущені порушення вимог ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження», що впливають на інтереси стягувача.

В судове засідання боржник ОСОБА_2 не зявився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив.

В судовому засіданні представник Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Черкаській області за довіреністю ОСОБА_5 заперечувала проти скарги і просила відмовити у її задоволенні. Зазначила, що не вважає, що стягувачем порушені строки звернення до суду із скаргою, в порядку ст. 383 ЦПК. Крім того, пояснила, що державним виконавцем за ВП були вжиті всі заходи, направлені на виконання виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_2 Так, проводились виконавчі дії щодо встановлення майна боржника, яке не було виявлене, окрім транспортного засобу, на який в 2016 році був накладений арешт, який і до цього часу перебуває у розшуку. Підстав для приводу боржника до органів ДВС та накладення на нього штрафу через неявку, - не було, оскільки встановлена адреса реєстрації боржника, за якою кілька разів здійснювались виходи державного виконавця, про що складені акти. Між тим, він за вказаною адресою не проживає і квартира йому не належить на праві власності. Крім того, боржнику вручались вимоги державного виконавця, в т.ч. і його представникам. При цьому, ОСОБА_2 повідомляв різні адреси (по Україні) його перебування/знаходження/проживання і державним виконавцем давались доручення, які направлялись до відповідних органів ДВС щодо перевірки наявності майна, що належить ОСОБА_2 за цими адресами. Були отримані відповіді, що майно відсутнє. Крім того, зазначила, що ухвала суду від 16 лютого 2017 року до органів ДВС не надходила.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши наявні матеріали за скаргою та матеріали виконавчого провадження № 49836387, суд приходить до наступного:

встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 від 04 травня 2017 року повернуто стягувачеві ПАТ «Сбербанк» виконавчий лист, виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси 11 жовтня 2013 року № 2-5463 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Сберюанк Росії» коштів в сумі 50620,00 грн. Підстави повернення зазначені у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені заходи щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними.

Вказану постанову стягувач отримав 15 травня 2017 року.

Стягувачем було оскаржено дане рішення начальнику відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що 24 травня 2017 року подано відповідну скаргу. За результатами розгляду даної скарги, в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_5 винесено постанову від 29 червня 2017 року, яку банк отримав 06 липня 2017 року, про відмову у задоволенні скарги.

Дану скаргу, в порядку ст. 383 ЦПК України, подано до суду 12 липня 2017 року, що підтверджується даними штампу поштового відправлення, яка надійшла до суду 17 липня 2017 року.

Таким чином, суд вважає, що скаржником стягувачем за виконавчим провадженням строки звернення до суду із даною скаргою, не порушені.

Крім того, встановлено, що на виконанні у Центральному відділі ДВС ЧМУЮ з 14 січня 2016 року перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-5463, що виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси 11 жовтня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Сбербанк» коштів в розмірі 50620,00 грн. (ВП № 49836387).

14.04.2016р. ВП №49836387 передано на виконання до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Черкаській області і 18.04.2016р. державним виконавцем прийнято рішення про прийняття до виконання вказаного ВП. Цього ж дня державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 5062грн. 00коп. та приєднано ВП до складу зведеного ВП №51048316.

04.05.2017р. державним виконавцем винесено постанову про виведення ВП із зведеного ВП і цього ж дня винесена оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві.

При цьому, за період з 14 січня 2016 року по 04 травня 2017 року, державним виконавцем вживались заходи щодо розшуку нерухомого та рухомого майна боржника, шляхом направлення запитів до відповідних органів, на які надійшли відповіді про відсутність такого майна. Крім того, за отриманою інформацією, у боржника виявлено на праві власності транспортний засіб, на який державним виконавцем накладено арешт та оголошено в розшук.

Також, за встановленим місцем реєстрації, державним виконавцем неодноразово направлялися виклики до органів ДВС та вимоги державного виконавця; здійснювалися виходи за місцем реєстрації щодо розшуку майна, на яке може бути звернено стягнення, про що складені відповідні акти. Між тим, ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає і дана квартира не належить йому на праві власності. Крім того, встановлено, що боржник не працює і не є пенсіонером.

Як ОСОБА_2, так і його представникам, що діяли за довіреностями, державним виконавцем вручались вимоги державного виконавця. При цьому, за отриманою інформацією про різні місця проживання боржника, державним виконавцем виносились доручення для здійснення виконавчих дій щодо розшуку майна, які направлялись до виконання у відповідні органи ДВС. Між тим, за отриманими матеріалами виконання, майно виявлене за вказаними адресами не було. Звертався державний виконавець до суду й з поданням про примусове проникнення до житла за місцем реєстрації боржника. Між тим, за судовими рішеннями у задоволенні такого подання було відмовлено.

Державним виконавцем неодноразово направлялися запити до органів прикордонної служби щодо отримання інформації, чи перетинав кордон ОСОБА_2 Такі відомості були отримані.

Крім того, державний виконавець звертався до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 і за ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2016 року у його задоволенні відмовлено. Після перегляду апеляційним судом вказаного рішення, вищевказана ухвала була скасована, а подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Черкаській області задоволено та тимчасово обмежено у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України до виконання ним своїх зобовязань згідно рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України, - і за її межами.

Питання, повязані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. Також, ЦПК України передбачає норми щодо направлення особам, які брали участь у розгляді справи, копій судових рішень, які набрали законної сили.

Крім того, як зазначено у листі Міністерства юстиції України та Адміністрації державної прикордонної служби України від 27 травня 2008 року № 25-32/463 та № 25-5347, - державний виконавець лише після надходження ухвали суду про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань направляє копію ухвали для виконання до АДПСУ.

Під час розгляду скарги встановлено, що дане судове рішення від 16 лютого 2017 року ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом не було направлено до органів ДВС. При цьому, відповідно до супровідного листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2017 року за №224-2365/17 Вих. Ухвала апеляційного суду від 16 лютого 2017 року щодо ОСОБА_2 направлена до Адміністрації державної прикордонної служби України для виконання і отримана 09 березня 2017 року (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 574).

Права і обовязки виконавців, обовязковість вимог виконавця визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин 1, 2 статті 36 згаданого Закону, у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника. Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

За дослідженими матеріалами виконавчого провадження, судом встановлено, що державним виконавцем здійснювалися виконавчі дії щодо встановлення місця реєстрації/проживання та перебування боржника. Було встановлено місце його реєстрації, за повідомленими ОСОБА_2 даними щодо місця його проживання, вживались заходи щодо перевірки обставин про фактичне його проживання та розшук наявного майна, про що свідчать відповідні матеріали. Отже, державним виконавцем були виконані вимоги закону щодо організації розшуку боржника.

За результатами розгляду скарги, судом не встановлено обставин, за яких слід вважати, що у державного виконавця були підстави для накладення штрафу на боржника ОСОБА_2, відповідно до вимог ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Слід зазначити, що ні в скарзі до суду, ні в судовому засіданні стягувачем та його представником не доведено незаконність постанови в.о. начальника відділу ДВС від 29 червня 2017 року.

Таким чином, суд вважає, що підстав для скасування постанови від 04 травня 2017 року та постанови від 29 червня 2017 року, немає, а тому в цій частині скарга не підлягає до задоволення. Крім того, слід відмовити й у задоволенні скарги в частині вимог про зобовязання державного виконавця приступити до належного примусового виконання виконавчого листа № 2-5463.

Частиною восьмою статті 8 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Так, як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положеннями п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивачем подано таку заяву.

Відповідне клопотання заявлене представником стягувача в судовому засіданні по даній справі і воно прийняте судом, оскільки не порушуються права та інтереси учасників процесу і не суперечить нормам цивільно-процесуального законодавства. Крім того, на думку суду, застосування положень п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України узгоджується з положеннями ЦПК України в частині застосування цих норм закону щодо процесуальних питань, повязаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Отже, вимоги скарги про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Вельган О.В. по винесенню постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 04 травня 2017 року, - слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 207, 209, 383, 293 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про визнання незаконною постанову про повернення виконавчого документу та її скасування, визнання незаконною та скасування постанови про відмову у задоволенні скарги на постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, зобовязання вчинити певні дії, - відмовити.

Вимоги про визнання неправомірними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Черкаській області ОСОБА_1 по винесенню постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий: ОСОБА_6