АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 644/1552/17 Головуючий суддя І інстанції Шевченко С. В.
Провадження № 22-ц/790/5508/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді Яцини В.Б.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 липня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м . Харкова від 27 липня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржуване рішення ухвалено судом з порушенням норм матеріального та процесуального права за невідповідності висновків суду обставинам справи. Вказав, що ним та первісним кредитором за договором про відступлення права вимоги неодноразово здійснювались заходи щодо отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення відносно відповідача, проте у сторони позивача виникли труднощі з отриманням вказаного доказу, через що він звертався до суду з клопотання про витребування доказів, проте отримував відмови. Послався на те, що судом порушено принципи повного, всебічного та обєктивного розгляду справи.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Нормами ч. 1 та ч. 5 ст. 74 ЦПК України передбачено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

На виконання вимог даного припису ОСОБА_3 повістки про виклик до суду неодноразово направлялись на адресу, вказану у його позовній заяві та апеляційній скарзі 61121, АДРЕСА_1, а також на адресу його реєстрації, згідно копії паспорта (а.с. 6 на звороті) АДРЕСА_2.

Проте, всі повістки про виклик до суду ОСОБА_3 були повернуті на адресу Апеляційного суду Харківської області без вручення із зазначенням причини повернення за закінченням строку зберігання (а. с. 58-59, 62-63, 66-67, 68-69, 75-76, 77-78).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989р. у справі «Юніон Аліментарія ОСОБА_5 проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обовязком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Оскільки ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив адресу свого місця проживання, на яку апеляційним судом неодноразово тривалий час надсилалися судові повістки, виходячи з наведеної норми ЦПК України та практики Європейського суду з прав людини, слід визнати, що суд забезпечив передбачені у ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. гарантії доступу сторін до розгляду скарги в апеляційному суді, а таку поведінку апелянта колегія суддів розцінює як зловживанням процесуальним правом. Враховуючи те, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 було відкрито 23.08.2017 (а.с. 53), з метою недопущення порушення розумних строків розгляду справи колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, розглянула справу за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що у березні 2017 року позивач подав в суд позов, в якому просив стягнути з відповідача 2535 грн. 34 коп., у якості відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 15 червня 2016 року на паркувальному майданчику ТЦ «Класс», що знаходиться за адресою: проспект Московський, 295 у м. Харків, транспортний засіб марки НЕФАЗ 8332 державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, під час руху заднім ходом допустив наїзд на ліхтарний стовп, внаслідок чого було пошкоджено плафон з лампою ліхтаря, що належить ТОВ «Компанія «ЖЕНЕВА-НОВА». Внаслідок ДТП ТОВ «Компанія «ЖЕНЕВА-НОВА» було спричинено матеріальну шкоду в сумі 2 535,34 грн., що підтверджується локальним кошторисом від 17.06.16 року, наданого ТОВ «Оптимбуд-2008». 17.06.2016 між ТОВ «Компанія «ЖЕНЕВА-НОВА» та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор відступив, а новий набув право вимоги, належне первісному кредиторові за зобовязанням щодо відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої пошкодження ліхтаря.

Відмовляючи у задоволенні позову за недоведеністю, суд першої інстанції послався на те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження як самого факту ДТП, у якому був пошкоджений плафон ліхтаря з лампою, так і відповідальності ОСОБА_4 за завдану шкоду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В порушення свого процесуального обов'язку позивачем ОСОБА_3 ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не було надано належних і допустимих доказів того, що 15.06.2016 на паркувальному майданчику ТЦ «Класс», що знаходиться за адресою: проспект Московський, 295 у м. Харкові мало місце ДТП за участі водія транспортного засобу марки НЕФАЗ 8332 державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4

На аркушах справи 4-5 міститься копія Договору про уступку права вимоги б/н від 17.06.2016 згідно якого ТОВ «Компанія «Женева-Нова» (надалі Первісний кредитор) відступило, а ОСОБА_3 (надалі Новий кредитор) набув право вимоги, належне Первісному кредиторові за зобовязаннями щодо стягнення шкоди з ОСОБА_4 (надалі Боржник) за фактом ДТП, яке відбулось 15.06.2016 (п.п. 1.1. зазначеного Договору).

Згідно п.п. 3.2. вказаного Договору передбачає обовязок Первісного кредитора передати Новому кредитору документи, що підтверджують право вимоги до Боржника, протягом трьох днів з дня набрання чинності цим Договором.

ОСОБА_3 суду не було надано доказів того, що п.п. 3.2. згаданого Договору не було виконано ТОВ «Компанія «Женева-Нова».

Поняття доказів закріплено у ст. 57 ЦПК України відповідно до якої доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними у розумінні ч. 1 ст. 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Нормами ч. 1 ст. 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, тобто, є недопустимими.

Стаття 10 ЦПК України передбачає принцип змагальності сторін.

1. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

2. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

3. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 133 ЦПК України передбачає можливість забезпечення доказів судом відповідно до наступних правил.

1. Особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору.

ОСОБА_3 до суду першої інстанції були подані клопотання про витребування доказів, які були відхилені районним судом з причин недоведеності наявності у позивача складнощів із самостійним отримання необхідних доказів, що відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України є необхідною умовою для втручання суду у збір доказів в інтересах зацікавленої в цьому сторони та відповідає принципу рівності сторін перед судом, як складової частини конституційного принципу верховенства права. Згідно вищевказаних умов договору про уступку права вимоги б/н від 17.06.2016 ТОВ «Компанія «Женева-Нова» зобов'язана надати відповідні докази новому кредитору - позивачу ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 стверджує, що ТОВ «Компанія «Женева-Нова» та ним особисто неодноразово здійснювались заходи щодо отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення, складеного у відношенні ОСОБА_6

Проте, належних та допустимих доказів у розумінні статей 58 та 59 ЦПК України, якими можуть бути копії письмових запитів до правоохоронних органів, та відповіді про відмову у надані запитуваних документів, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України ОСОБА_3 до суду надано не було, тому колегія суддів відхиляє ці доводи скарги, за їх недоведеністю.

Висновки суду першої інстанції належним чином вмотивовані, обґрунтовані матеріалами справи і доводами скарги не спростовані.

З огляду на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів на підставі ст. 308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м . Харкова від 27 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -