АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Кирилюк Г.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Кочіна Геннадія Івановича в інтересах публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року

в справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27 серпня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (надалі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно умов якого банк надав відповідачці кредит, у сумі 81 700 дол. США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника, яка зобов'язалась щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 980 дол. США 27 числа кожного місяця та повернути кредит у повному обсязі не пізніше 27 серпня 2029 року, зі сплатою 13,5 % річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк у подвійному розмірі.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2, 27 серпня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено довір поруки №225699.

Всупереч умов кредитного договору ОСОБА_2 не здійснювала своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушила взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим виникла заборгованість, що станом на 17 серпня 2015 року становила за кредитним договором 86376,32 дол. США, з яких: 75250,35 дол. США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена - 1856,69 дол. США; 11125,97 дол. США - прострочена заборгованість за процентами, та пеня у розмірі 73950 грн. 27 коп., що складається з: 10402 грн. 47 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 63547 грн. 80 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, які позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Враховуючи вищенаведене, ПАТ «УкрСиббанк» просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту і процентам у розмірі 86376,32 дол. США та пеню, в сумі 73950 грн. 27 коп., а також судові витрати, в сумі 3654 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 серпня 2008 року розмірі 86376,32 дол. США, та пеню у розмірі 73950 грн. 27 коп., а також судовий збір, в сумі 3654 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 та постановити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги до ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі й здійснити перерозподіл судових витрат.

На неодноразові виклики в судові засідання ОСОБА_3 не з'являвся, що слугувало підставою до оголошення у розгляді справи перерв, проте направлені судом судові повістки поверталися без вручення з відміткою - за сплином терміну зберігання (а.с.234,244 т.1, 11,19,28,29,31т.2). Відповідно до пояснень представника ОСОБА_2, поручитель є батьком боржниці.

Враховуючи тривалість перебування справи в суді апеляційної інстанції ( з квітня 2016 року), те, що про судове засідання на 21 грудня 2016 року ОСОБА_3 був повідомлений шляхом оголошення в пресі (а.с.21 т.2) та є батьком боржниці, яка про день і час судового розгляду справи повідомлена, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність ОСОБА_3 й вважає його таким, що належно повідомлений про день і час розгляду справи.

Колегія суддів, вислухавши представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, представника ОСОБА_2, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення районного суду зазначеним нормам процесуального права відповідає не в повній мірі.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-УІ від 17 вересня 2008 року, АКІБ «УкрСиббанк» змінив своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк», який набув, як правонаступник, усі права та обов'язки АКІБ «УкрСиббанк» згідно рішення загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року (а.с.102-146 т.1).

В справі містяться копії банківської ліцензії, дозвіл та додаток до нього, відповідно до яких АКІБ «УкрСиббанк» мало право здійснювати банківські операції визначені ч. 1 та п. 1-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с.11-14 т.1).

Встановлено, що 27 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), згідно умов якого банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник - прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в іноземній валюті, в сумі 81700 дол. США, та сплатити проценти за його користування, шляхом внесення ануїтетних платежів у розмірі 980 дол. США, повернути кредит у повному обсязі не пізніше 27 серпня 2029 року, із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5 %річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором терміном банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму за подвійною процентною ставкою (а.с.15-25 т.1).

Згідно п. 1.5. зазначеного договору, кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника № 5600, для подальшого використання за цільовим призначенням.

Пунктом 8.1. договору встановлено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або частини), та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

Встановлено, що позивачем виконано умови договору та надано ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі 81700 дол. США (а.с.43, 147 т.1).

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 225699, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_2 усіх її зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27 серпня 2008 року, який був укладений між кредитором і боржником, існуючих в теперішній час і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с.26-28 т.1).

Відповідно до п. 1.3. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісії, відшкодування можливих збитків, сплати пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Відповідно до п. 3.1. договору поруки набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобов'язань боржника в рахунок виконання зобов'язань за основним договором в сумі та в межах якої поручитель відповідає перед кредитором.

Згідно даних долученого до справи розрахунку, станом на 26 серпня 2015 року кредитна заборгованість ОСОБА_2 перед банком, становила 86386,32 дол. США (еквівалент у гривні - 1954126 грн. 99 коп.) та 73950 грн. 27 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 75250,35 дол. США (еквівалент у гривні 1702419 грн. 60 коп.); заборгованість за процентами - 11 125,97 дол. США (еквівалент у гривні 251707 грн. 39 коп.); пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 10402 грн. 47 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками - 63547 грн. 80 коп. (а.с.34-42 т.1).

Задовольняючи заявлені по справі позовні вимоги частково, районний суд виходив з доведеності порушення ОСОБА_2 взятих на себе кредитним договором зобов'язань, між тим, враховуючи звернення позивача до суду зі сплином визначеного законом для зобов'язань за договором поруки шестимісячного строку, встановив відсутність правових підстав до задоволення позову в частині вимог про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_3

Разом з тим, повністю з висновками суду першої інстанції погодитися неможливо, враховуючи наступне.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Згідно із умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору, шляхом сплати ануїтентних платежів, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити неустойку за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Встановлено, що на виконання умов договору останній платіж ОСОБА_2 здійснила 27 червня 2014 року (а.с.35).

Відповідно до матеріалів справи, 21 липня 2014 року у зв'язку із невиконанням відповідачами взятих на себе зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту від 27 серпня 2008 року, ПАТ «УкрСиббанк» направив на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рекомендованою поштовою кореспонденцією письмові вимоги про усунення порушень взятих на себе відповідачами зобов'язань, а у випадку не усунення порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги - достроково повернути кредит та нараховані проценти у повному обсязі (а.с.29-32 т.1).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 вимога отримана 27 липня 2015 року, а ОСОБА_3 - 25 липня 2015 року (а.с.33 т.1).

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року № 6-272цс16, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Матеріали справи свідчать, що останній платіж на виконання кредитних зобов'язань боржницею було здійснено 27 червня 2014 року.

З позовом у суд кредитор звернувся 31 серпня 2015 року.

Отже, до збігу шестимісячного строку з моменту пред'явлення позову (31 серпня 2015 року) та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів слід обчислювати нарахування боргових сум, які підлягають стягненню з поручителя.

В частині щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів за період, який виник до 28 лютого 2015 року заборгованість не підлягає стягненню з поручителя, остільки в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України в цій частині порука є припиненою.

З урахуванням долученого до справи розрахунку, який узгоджується зі змістом договору та обставин справи, за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_2 має місце заборгованість, у сумі 86376,32 дол. США, з яких: 75250,35 дол. США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена - 1856,69 дол. США; 11125,97 дол. США - прострочена заборгованість за процентами, та пеня у розмірі 73950 грн. 27 коп., що складається з: 10402 грн. 47 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 63547 грн. 80 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами .

Враховуючи викладене, з поручителя ОСОБА_3 підлягає стягненню у солідарному порядку кредитна заборгованість у сумі, 80496,32 дол. США (86376,32 -5880=80496,32).

У решті вимог до поручителя у вказаній частині слід відмовити, остільки сума простроченої кредитної заборгованості по кредиту та процентах обрахована більше ніж шість місяців з моменту пред'явлення позову, а саме за період з 28 липня 2014 року по 31 березня 2015 року, тому порука в цій частині є припиненою (а.с.15 т.1).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду в частині вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 як постановленого з неправильним застосуванням норм матеріального права та ухвалення в цій частині нового рішення.

Відповідно до п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Встановлено, що звертаючись у суд з позовом, банком сплачено 3654 грн. судового збору, (а.с.1), а апеляційну скаргу оплачено судовим збором, у сумі 4019 грн. 40 коп. (а.с.219)

За наведених підстав підлягає скасуванню рішення суду і в частині розподілу судових витрат.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність викладення резолютивної частини рішення суду в наступній редакції: позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором, в сумі 5880 дол. США. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором, в сумі, 80496,32 дол. США, та пеню, в сумі 72167 грн. 78 коп., яка складається з пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 10402 грн. 47 коп. та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками - 63547 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати, в сумі 1827 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати, в сумі 5846 грн. 40 коп. (3654:2=1827+4019,40=5846,40)

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів враховує також обставини справи та передбачені положеннями ЦПК України повноваження суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Кочіна ГеннадіяІвановича в інтересах публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року в частині вимог до ОСОБА_3 та розподілу судових витратскасувати.

Ухвалити по справі в цій частині нове рішення та резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

Позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»заборгованість за кредитним договором, в сумі 5880 дол. США.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором, в сумі 80496,32 дол. США, та пеню, в сумі 72167 грн. 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати, в сумі 1827 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати, в сумі 5846 грн. 40 коп.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/16795/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7743/2016; 22-ц/796/1812/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Гаврилова О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.