Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/786/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

29.11.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів: Суровицької Л.В., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.

за участю представника позивача

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 сільської ради на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 сільської ради Благовіщенського району, Даниловобалківської сільської ради Благовіщенського району про визнання права власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Благовіщенського району, Даниловобалківської сільської ради Благовіщенського району про визнання права власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування.

Зазначала, що 11 березня 2002 року померла її свекруха, ОСОБА_4, яка на підставі державного акту є власником земельної ділянки площею 3,52 га, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Благовіщенського району.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 був її син, ОСОБА_5, її чоловік, який фактично прийняв спадщину, вступив у володіння спадковим майном шляхом оперативного управління. Свідоцтво про право на спадщину не оформив, оскільки помер 01 червня 2005 року.

Також її чоловіку на підставі сертифікату належало право на земельну частку (пай) площею площею 4,52 га, розташованої на території Даниловобалківської сільської ради Благовіщенського району.

У передбачений законом строк вона звернулась до нотаріуса, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал державного акта та оригінал сертифікату, що підтверджує право власності спадкодавців на земельні ділянки.

Крім неї спадкоємцями першої черги по закону є троє дітей спадкодавця і кожному з них належить по 1/4 частці земельної ділянки.

Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на ? частину земельної ділянки, площею 3,52 га, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Благовіщенського району, що належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю та на ? частину земельної ділянки, площею 4,52 га, розташованої на території Даниловобалківської сільської ради Благовіщенського району, що належала ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай).

Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 сільська рада просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм процесуального права, справу направити на новий розгляд. Зазначає, що суд не взяв до уваги, що належна ОСОБА_4 земельна ділянка, площею 3,52 га, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, рішенням Ульяновського районного суду від 05 грудня 2016 року визнана відумерлою та передана у власність територіальної громади ОСОБА_2 сільської ради. Позивач звернулась в суд з пропуском позовної давності, оскільки з дня смерті спадкодавців пройшло більше 10 років. Також нею пропущено строк прийняття спадщини, який не поновлено.

В засіданні апеляційного суду представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним та справедливим.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада просила розглянути справу за відсутності представника та задовольнити апеляційну скаргу (а.с.168).

Відповідач ОСОБА_6 сільська рада просила розглянути справу за відсутності представника (а.с.162).

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Матеріалами справи підтверджується, що 12 березня 2002 року в с.Богданове Ульяновського району померла ОСОБА_4, після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається, зокрема, із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,52 га , розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 20 лютого 2002 року (а.с.9,12). Станом на 01 січня 2016 року вартість земельної ділянки по ОСОБА_2 сільській раді складає 115629 грн.68 коп., а вартість 1/4 частки становить 28907 грн.42 коп. (а.с.13 зворот).

Підставою звернення з позовом до суду стало те, що державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю, ксерокопія якого є в матеріалах справи (а.с.12, 14 зворот).

Рішенням Ульяновського районного суду від 03 жовтня 2017 року, яке набрало законної сили (а.с.146-152,154), встановлено, що після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст.549 ЦК УРСР спадщину прийняв її син ОСОБА_5 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном: на день смерті проживав із спадкоємцем в с.Шевченка, вул.Богдана Хмельницького,10 Ульяновського району Кіровоградської області, поховав її, проживав в будинку після смерті матері, мав на руках оригінал правовстановлювального документу на будинок - договір купівлі-продажу. ОСОБА_5 помер 01 червня 2005 року, не оформивши своїх спадкових прав на майно покійної матері.

Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем за законом першої черги є його дружина позивачОСОБА_3, яка на момент смерті спадкодавця була зареєстрована та проживала з ним в м.Первомайську, вул.Урицького,154 Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, ксерокопіями паспортів позивача та спадкодавця із зазначенням реєстрації місця проживання, спадковою справою, заведеною в Першій первомайській державній нотаріальній конторі, довідкою квартального комітету (а.с.8,9,10.27,28,30).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України).

Відповідач не надав доказів того, що позивач протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подала в нотаріальну контору заяву про відмову від спадщини після смерті свого чоловіка.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, який в свою чергу у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті своєї матері, тому позивач має право власності в порядку спадкування за законом на ? частку земельної ділянки, належної ОСОБА_4, яка померла 11 березня 2002 року, спадкоємцем якої був її син ОСОБА_5, який помер 01 червня 2005 року, не оформивши своїх спадкових прав на земельну ділянку після смерті матері.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Частиною 1 ст. 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст.548 ЦК УРСР також передбачено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Оскільки видача свідоцтва про право на спадщину не обмежена певним строком, а позивач та її покійний чоловік прийняли спадщину, то посилання відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення з позовом до суду про визнання права власності на спадкове майно є безпідставними.

Щодо доводів апеляційної скарги про наявність судового рішення про відумерлість спадщини колегія суддів зазначає, що отримавши 20 грудня 2016 року судову повістку про виклик в суд на 28 грудня 2016 року (а.с.23) сільська рада не повідомила суд про наявність судового рішення про відумерлість спадщини, при розгляді якої ОСОБА_3 участі не брала (а.с.31). Таким чином, на час ухвалення оскаржуваного рішення суду ні позивач, ні суд не мали відомостей про визнання спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла 11 березня 2002 року, відумерлою (а.с.54-55).

На час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 сільської ради вже скасовано в апеляційному порядку рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2016 року і в задоволенні заяви ОСОБА_2 сільської ради Благовіщенського району про визнання спадщини відумерлою відмовлено (а.с.169). Норми ст.1277 ЦК України про відумерлість спадщини не поширюються на майно спадкодавців, які померли до 01 січня 2004 року.

Таким чином, на даний час рішення суду про відумерлість спадщини відсутнє. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ч.2 ст.308 ЦПК України).

Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону. В межах доводів апеляційної скарги підстав для зміни або скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307,ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 сільської ради відхилити, а рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

ОСОБА_7