Єдиний унікальний номер 448/1641/14-ц
Провадження № 6/448/4/17
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

24.04.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Білоус Ю.Б.,

при секретарі - Романченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська подання державного виконавця Мостиського РВ ДВС Головного ТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

24.02.2017 року державний виконавець Мостиського РВ ДВС Головного ТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним поданням, покликаючись на те, що у Мостиському РВ ДВС Головного ТУЮ у Львівській області на виконанні перебуває виконавче провадження ВП №45958718 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Мостиським районним судом Львівської області 23.12.2014року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 27.11.2004 року і до досягнення дітьми повноліття.

Зазначає, що через нерегулярну сплату аліментів та не в повному обсязі у боржника виникла заборгованість в сумі близько 19000 гривень, у звязку із чим стягувач ОСОБА_3 звернулася до Мостиського РВ ДВС Головного ТУЮ у Львівській області із заявою про встановлення боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. У своїх поясненнях боржник вказує, що сплачує аліменти частково, оскільки ніде не працює та сплачує кредити.

З огляду на наведене, з метою належної організації виконання рішення суду, на підставі ст.377-1 ЦПК України, просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до повного виконання своїх боргових зобовязань.

В судове засідання державний виконавець не зявився, проте подав клопотання, в якому просить суд дане подання розглядати у його відсутності та зазначає, що вимоги подання підтримує в повному обсязі.

Сторони виконавчого провадження у відповідності до положень ч.2 ст.377-1 ЦПК України в судове засідання не викликались.

Проаналізувавши матеріали подання, суд вважає, що в задоволенні такого слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що в провадженні Мостиського РВ ДВС Головного ТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження ВП №45958718 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Мостиським районним судом Львівської області 23.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, 24.04.2005року народження, та сина ОСОБА_5, 19.09.2006року народження, в розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 27.11.2004року і до досягнення дітьми повноліття.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обовязки державних виконавців, зокрема державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 6 Закону України від 21.01.1994, № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, підстави для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон. Однією з підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є те, що він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Таким чином, наявність лише самого зобовязання не наділяє державного виконавця правом звернення до суду з таким поданням. Саме ухилення боржника від виконання зобовязань є обовязковою передумовою звернення державного виконавця до суду. Органи державної виконавчої служби повинні покликатись на обставини, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, та підтвердити їх відповідними доказами. Дійсний факт ухилення має підтверджуватися сукупністю доказів.

Однак, з матеріалів подання не вбачається, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання покладених на нього зобовязань. Зокрема, в матеріалах подання відсутні докази (їх сукупність) того, що боржником було вчинено дії щодо ухилення від виконання зобовязання та те, що дане ухилення зумовлене саме субєктивними причинами (що боржник має змогу виконати зобовязання в повному обсязі чи частково, але свідомо та без поважних причин не робить цього), а не обєктивними (внаслідок відсутності роботи, незадовільного фінансового стану боржника і т.і.).

Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах, проведеного станом на 17.02.2017року, та наданих державному виконавцю письмових пояснень ОСОБА_2, що містяться в матеріалах виконавчого провадження, боржник сплачує аліменти частково, оскільки ніде не працює та сплачує кредити, проте не відмовляється від подальшої сплати заборгованості по аліментах і погашає таку по мірі можливості. При цьому, остання часткова оплата в погашення заборгованості була проведена ним у лютому місяці 2017року на суму 1500 гривень.

Тобто з матеріалів подання не вбачається факт свідомого ухилення боржника від виконання зобовязань. Крім того, матеріали представленого державним виконавцем подання не містять доказів про факт або намір виїзду ним за межі України з метою ухилення від виконання зобовязань.

За таких обставин, суд вважає, що державним виконавцем не обґрунтовано та не підтверджено доказами необхідності застосування до боржника тимчасового обмеження у виїзді за межі України, у звязку із чим не має правових підстав для обмеження боржника ОСОБА_2 у його конституційному праві вільно залишати територію України та встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.208 210, 377-1 ЦПК, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Мостиського РВ ДВС Головного ТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.Б.Білоус

Ухвала набрала законної сили « » 20 р.

Суддя Ю.Б.Білоус