Справа № 682/2239/17
Провадження № 2/682/923/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючої - судді Маршал І.М., секретаря Мелашенко О.В., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя, його поділ та визначення ідеальних часток в спільній сумісній власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя, його поділ та визначення ідеальних часток в спільній сумісній власності. В обґрунтування позову вказувала, що сторони перебували в шлюбі з 23.08.2009 року по 24.01.2017 року, мають спільну дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

20.11.2009 року сторонами спільно було придбано у власність однокімнатну квартиру №11 в м. Славута по вул. Ярослава Мудрого ,41. У квартирі позивач проживала по вересень 2016 року. У березні 2017 року повернувшись із ОСОБА_4, де вона працювала, у квартиру вона зайти не змогла, оскільки відповідач замінив замки на вхідних дверях, посилаючись на те, що квартира належить лише йому. Тому вона змушена винаймати житло. Позивач просила визнати нерухоме майно квартиру №11, що розташована за адресою м. Славута, вул. Ярослава Мудрого, 41, обєктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати за ОСОБА_1 частку у спільній сумісній власності в розмірі ? частини квартири №11, що розташована за адресою м. Славута, вул. Ярослава Мудрого, 41; стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлений позов із викладених у ньому підстав.

Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково вказавши, що визнають, що квартира є спільною сумісною власністю подружжя, проте відповідач вважає, що оскільки із ним проживає дитина, то його частка в спільному майні має бути більшою, а позивачці слід виділити ? частину квартири, окрім того вважає, що не повинен нести витрати зі сплати судового збору, оскільки це є для нього обтяжливим.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд знаходить позов таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 23.08.2009 року. Під час перебування в шлюбі, а саме, 20.11.2009 року відповідач ОСОБА_2 уклав договір купівлі продажу на придбання однокімнатної квартири № 11, що знаходиться в м. Славута по вул. Ярослава Мудрого, 41, що підтверджується вказаним договором. За даними технічного паспорта та витягу з Державного реєстру правочинів вищевказана квартира зареєстрована одноособово за відповідачем ОСОБА_2 Ту обставину, що вказана квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2, відповідачем визнано.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 13.07.2017 року ? частка квартири № 11, що знаходиться в м. Славута по вул. Ярослава Мудрого, 41, оцінена у 77 915 гривень. Відповідачем визнано, що така оцінка є вірною.

Згідно ч. 3 ст. 70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Посилання сторони відповідачів на вищевказану норму, як на підставу для збільшення його частки в спільному сумісному майні подружжя суд знаходить безпідставним, оскільки відповідачем зустрічного позову не заявлялося, доказів того, що частка позивача має бути меншою, відповідачем не надано, не здобуто їх і судом під час судового розгляду.

Зважаючи на вищевказане, суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача та визнає, що нерухоме майно квартира АДРЕСА_1, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також визнає за ОСОБА_1 частку у спільній сумісній власності в розмірі ? частини квартири АДРЕСА_1.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вважає на необхідне, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 779,15 гривень сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 частку у спільній сумісній власності в розмірі ? частини квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 779,15 гривні сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Маршал І. М.