Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1673/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

04.10.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.

із секретарем Савченко Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2017 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

УСТАНОВИЛА:

В лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.01.2012 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини доходів до розміру 1/6 частини всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття .

В обґрунтування позову зазначав, що він перебував із ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 21.10.2011 року шлюб розірвано, згідно рішення суду від 30.01.2012 року стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.12.2011 року, до повноліття ОСОБА_4, тобто до 19.02.2025 року. На даний час сімейний та матеріальний стан позивача змінився, 28.03.2014 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5, у них народились двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Дружина на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та є студенткою денної форми навчання. Сукупний дохід сімї є меншим за встановлений законодавством прожитковий мінімум на кожну особу, після відрахувань по аліментах та податку з доходів фізичних осіб він отримує 2200 грн. та дружина отримує допомогу по народженню дітей в розмірі 1720 грн. Загальний дохід становить близько 3920 грн. на чотирьох осіб. Зазначив, що з сімєю на даний час проживають в орендованому житлі, оплачують комунальні послуги, у звязку з чим на утримання двох менших його дітей залишається значно менше коштів ніж на старшу дитину, а тому просить позов задовольнити.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2017 року позов задоволено. Змінено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.01.2012 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частки на 1/6 частку всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили до досягнення повноліття 19.02.2025 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Виконавчий лист № 2-5856/2011 повернуто до суду для приєднання до матеріалів цивільної справи.

В апеляційній скарзі відповідачем ставиться питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначено, що суд неповно зясував фактичні обставини справи та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів значного погіршення матеріального стану чи погіршення його здоровя після винесення рішення про стягнення аліментів. Вважає, що майновий стан ОСОБА_3 навпаки покращився, про що свідчать довідки про доходи та придбання ним автомобіля. Наявність у позивача ще двох дітей окрім сина ОСОБА_4не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки він працездатний і зобовязаний утримувати всіх дітей.

Заслухавши пояснення відповідача та її представника ОСОБА_7, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_8, який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 11, ст.ст. 27, 31 ЦПК України, позивач, який вважає, що його субєктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Згідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, виходив із того, що матеріальний стан позивача погіршився у звязку із тим, що у другому шлюбі у нього народилось ще двоє дітей, яких він також зобов'язаний утримувати відповідно до вимог закону, зокрема, ст. 180 СК України, дружина не працює у звязку із доглядом за дітьми, права дітей на забезпечення є рівними, тому при зебепеченні всіх дітей в однаковому розмірі по 1/4 частці заробітної плати (доходу) на кожного видатки на утримання дітей будуть перевищувати 50 відсотків заробітної плати ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.10.2011 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2М (а.с.12).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.01.2012 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 16.12.2011 року до повноліття ОСОБА_4 тобто до 19.02.2025 року (а.с.5).

28.03.2014 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб із ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.11).

Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.9-10).

Такі висновки суду першої інстанції є достатньо обґрунтованими.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку погіршення матеріального стану платника аліментів, якщо у нього зменшився дохід чи такий взагалі відсутній, або зявився додатковий обовязок сплати аліментів на утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), змінився сімейний стан, тощо.

Згідно положень ч. 3 ст. 128 КЗпП України, ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що викладена в постанові від 19.10.2016 року у справі № 6-1798цс16, за частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Враховуючи довідку про заробітну плату станом на день розгляду справи заробітна плата позивача складає близько 5500 грн.,допомога на дітей, яку отримує його дружина складає 1720 грн. (а.с.16), що разом складає дохід сімї 7220 грн.

Дохід відповідача складає станом квітень 2017 року близько 3800 грн. (а.с.34).

Таким чином, середній дохід сімї позивача на одну особу без урахування аліментів на першу дитину складає 7220 : 4 = 1800 грн., дохід сімї відповідача на одну особу складає 3800 : 2 = 1900 грн. Тобто, при стягненні аліментів з позивача 1/4 частини доходів позивача в розмірі 1100 грн. середній дохід його сімї на одну особу складає: 5500 1100 = 4400 : 4 = 1100 грн. на одну особу.

А дохід сімї відповідача складає 3800 + 1100 = 4900 : 2 = 2450 грн. на одну особу.

Виходячи з принципу розумності та справедливості, суд дійшов правильного висновку щодо доцільності задоволення позову, при тому, що розмір аліментів не буде меншим від 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме на день винесення рішення з суми 1777 грн. : 2 = 888,50 грн., а з 01.12.2017 року 1860 : 2 = 930 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Згідно довідки від 13.01.2017 року № 32 виданої виконкомом Володимирівської сільської ради, до склад сімї ОСОБА_3 входять: дружина ОСОБА_10, син ОСОБА_4, донька ОСОБА_6 (а.с.17).

Відповідно до довідок про доходи ОСОБА_3 працює лікарем в КЗ «Кіровоградський облонкодиспансер», його доходи без урахування аліментів та податку з доходів фізичних осіб складають: з січня по грудень 2015 року 23117,96 грн.; з січня по грудень 2016 року 26195,03 грн.; з січня по квітень 2017 року 12621,04 грн. (а.с.14-15, 35).

ОСОБА_10, відповідно до довідки, виданою управлінням соціального захисту населення від 23.01.2016 року №01-13/337,отримує допомогу при народженні дітей в сумі 1720 грн. (а.с.16).

ОСОБА_3 винаймає трикімнатну квартиру в АДРЕСА_1, зі сплатою орендної плати - 1500 грн. щомісячно, що підтверджується копією договору найму від 15.03.2016 року (а.с.75).

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.56-62), ОСОБА_3 являється власником житлового будинку та земельної ділянки, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,15 га., розташованого за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Вокзальна, 26, а також земельної ділянки цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,2109 га., розташованої: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Вокзальна, та 1/5 квартири розташованої за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, просп.. Перемоги, 33, кв. 101.

В обгрунтування своїх вимог відповідач в апеляційній скаргі вказує на покращення матеріального стану позивача і збільшення його доходів, посилаючись на довідки про розмір заробітної плати та придбання ним автомобіля.

Такі доводи заявника спростовано судом при ухваленні у справі судового рішення, про що містяться посилання та аналіз доходів у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, тому відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: