Справа №203/545/17
Провадження №2/0203/568/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання права на безоплатну приватизацію квартири,

у с т а н о в и в:

13 лютого 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання права на безоплатну приватизацію квартири. Позовні вимоги було обґрунтовано тим, що позивачка звернулася до органу приватизації із заявою про приватизацію квартири, у якій вона мешкає, проте їй було відмовлено через непідтвердження відомостей про неучасть у приватизації раніше. Позивачка відповідає визначеним законом критеріям, що дозволяють їй брати участь у приватизації житла, що стало причиною звернення до суду з позовом про визнання за нею такого права (а.с.а.с. 2 5, 20, 23 26).

У судовому засіданні позивачка, її представниця підтримали позовні вимоги, а представниця відповідачів заперечувала проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення позивачки, представниць сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка зареєстрована і є єдиною мешканкою квартири АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 7 15, 18-звор., 33).

2016 року позивачка звернулася до Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради (тепер Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради) із заявою про приватизацію вказаної квартири.

08 грудня 2016 року листом №3/4-4249 орган приватизації відмовив позивачці у звязку з тим, що вона не надала відомостей про те, що раніше не використала своє право на приватизацію (а.с. 6).

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен громадянин має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно з частиною третьою статті 9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

У відповідності зі статтею 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

За правилами, встановленими частинами першою третьою статті 8 Закону України від 19.06.1992 року №2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон № 2482-XII), приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Частиною першою статті 2 Закону №2482-XII передбачено, що до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до частин четвертої, пятої статті 5 Закону №2482-XII право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Згідно з частинами десятою, одинадцятою статті 8 Закону №2482-XII органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Аналіз приведених вище норм, свідчить про те, що позивачка має безумовне право на приватизацію квартири АДРЕСА_1, оскільки зареєстрована і постійно проживає у ній.

При цьому позивачка раніше не брала участі у приватизації державного житлового фонду, про що додатково свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 06.04.2017 року №84391264.

Разом з цим, суд вважає саму вимогу органу приватизації про надання позивачкою відомостей про те, що раніше вона не використала своє право на приватизацію, безпідставною, оскільки встановлення цієї обставини має відноситись до виключної компетенції держави, яка, виконуючи функції з владного регулювання усіх без винятку суспільних правовідносин, зобовязана мати власний, самодостатній і незалежний механізм з отримання такої інформації, не покладаючи цей тягар на громадян.

Відтак, оскільки право позивачки на безоплатну приватизацію житла було порушено органом приватизації, спосіб захисту такого права, запропонований нею (визнання права), суд вважає правильним, отже позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4 11, 15, 18, 57 60, 208, 209, 212 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання права на безоплатну приватизацію квартири задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на безоплатну приватизацію квартири АДРЕСА_2.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 223 ЦПК України, і може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його постановлення. У разі якщо рішення було постановлено за відсутності особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 17 травня 2017 року.

Суддя М.О. Католікян