Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1022/17 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

секретаря судового засідання Кучерявого О.В.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2017 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом. Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 29088,64 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обгрунтування заявлених вимог зазначав, що 24.05.2012 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір та надано кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 28.02.2017 року виникла заборгованість у зазначеному вище розмірі, в тому числі: 1756,59 грн. - заборгованість за кредитом, 22170,69 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3300,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору, а саме, 500,00 грн.- (фіксована частина), 1361,36 грн.- (процентна складова).

Рішенням Житомирського районного суду від 02 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 24 травня 2012 року у розмірі 25427 гривень 28 копійок, що складається з: 1756 гривень 59 копійок заборгованість за кредитом; 22170 гривень 69 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом; 1500 гривень заборгованість за пенею та комісією. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат в сумі 1600 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

У поданій через свого представника апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог Банку, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, їх неповноту, порушення норм процесуального і матеріального права. На думку апелянта, судом проігноровано відсутність доказів щодо ознайомлення відповідача під підпис з "Умовами та правилами надання банківських послуг", а також щодо укладення письмового договору, отримання ОСОБА_2 коштів та видачі банківської кредитної карти. Окрім того, суд не звернув уваги на те, що у заяві-анкеті вказана сума 500,00 грн., а не 3000, 00, яку Банк зазначає у позовній заяві. На думку апелянта, підпис, який міститься в заяві-анкеті, свідчить лише про його намір укласти договір та отримати кредит.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 24.05.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір у формі анкети-заяви, та позичальнику надано кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказані обставини підтверджуються копією анкети-заяви, зміст якої свідчить, що ця заява разом із Пам"яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між відповідачем та банком Договір про надання банківських послуг. Своїм підписом позичальник засвідчив факт ознайомлення із вказаними умовами та Правилами, наданими у письмовому вигляді і взяв на себе зобов"язання їх виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Банку (а.с. 6, 81).

Свій підпис на анкеті-заяві відповідач не оспорює.

Також судом встановлено, що 24.05.2012 року на імя ОСОБА_2 оформлено та видано кредитну карту № 874893, строком дії до 11/2015 та встановлено кредитний ліміт в сумі 300, 00 грн.

В цей же день кредитний ліміт було збільшено до 500, 00 грн. та в подальшому, 08.02.2013 року - до 3000, 00 грн. (а.с. 79-80).

Відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що на відповідача слід покласти обов»язок погасити заборгованість по кредиту в сумі 1756,59 грн.

При цьому, судом враховано, що згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання.

Визначення поняття зобовязання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України) .

При цьому, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.05.2012 року та виписки по рахунку позичальника вбачається, що відповідач періодично вносив платежі на погашення кредиту. Ці обставини свідчать про визнання останнім умов договору (а.с. 4-5,67-74).

Останній платіж по кредиту відповідачем здійснено 29.05.2014 року (а.с. 4 зворот).

Отже, підстав для скасування рішення суду в частині стягнення заборгованості за самим кредитом апеляційний суд не вбачає.

Разом з тим, стягуючи відсотки за користування кредитом, суд не звернув уваги на те, що розрахунок розміру заборгованості цього виду проведений Банком всупереч умов кредитного договору.

Так, умови договору передбачають нарахування відсотків у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості. Разом з тим, нарахована заборгованість в цій частині значно завищена, оскільки розрахунок зроблений таким чином, що відсотки нараховувалися не лише на суму кредиту, а і на відсотки за попередній період.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за можливе зменшити розмір заборгованості в цій частині до1634,87 грн.

Крім того, розмір пені обрахований Банком за період понад один рік. Тому, в цій частині апеляційний суд також змінює рішення та стягує пеню в сумі 1000 грн. в межах строку позовної давності.

Рішення суду в частині відмови у стягненні штрафів не оскаржується. Тому, його законність апеляційним судом не перевіряється.

За наведених обставин та відповідно до п.1 ч.1 ст.309 ЦПК оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом зменшення розміру стягнутої з відповідача заборгованості до 4391,46 грн.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК пропорційно до розміру задоволених вимог Банку та вимог апеляційної скарги, шляхом взаємозаліку, апеляційний суд покладає на позивача обов»язок відшкодувати витрати відповідача по сплаті судового збору в сумі 358,4 грн.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313,314,316 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2017 року змінити.

Викласти другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк 4391,46 грн. заборгованості за кредитним договором, в тому числі: 1756,59 грн. заборгованості за кредитом, 1634,87 грн. заборгованості за відсотками, 1000 грн. пені.

Змінити рішення в частині розподілу судових витрат. Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 358,4 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: