АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5367/17 Справа № 205/7374/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Єлізаренко І.А., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2014 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ від 12.12.2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк (далі-ПАТ ВТБ Банк) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ ВТБ Банк заборгованість за кредитним договором № R3B від 29.03.2013 року у розмірі 56 172,74 грн., яка складається із: заборгованості по кредиту у розмірі 48 035,03 грн., заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 2 675,14 грн., заборгованості за комісією у розмірі 3 380,00 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту, відсотків та пені за користування кредитом у розмірі 2 082,57 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно зясовані обставини, що мають значення для справи.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.03.2013 року між ПАТ ВТБ Банк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № R3B, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 50 000,00 грн. зі сплатою 24 % річних строком кредитування 29.03.2017 року, а відповідач зобовязався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором, графіком повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку супутніх послуг (а.с.5-8).

Кредитні кошти в розмірі 50 000,00 грн. були надані відповідачу 29.03.2013 року, що підтверджується меморіальним ордером № ТR 106347 від 29.03.2013 року (а.с.9).

Відповідач взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, внаслідок чого станом на 24.10.2013 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 56 172,74 грн., яка складається із: заборгованості по кредиту у розмірі 48 035,03 грн., заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 2 675,14 грн., заборгованості за комісією у розмірі 3 380,00 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту, відсотків та пені за користування кредитом у розмірі 2 082,57 грн. (а.с.10).

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме: 526,530,611,625,629,1049,1050,1054 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки позичальник не виконав умови кредитного договору у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 жодним чином не спростовує факт наявності заборгованості за кредитом, її суму, не надає суду будь-яких доказів, які б підтверджували факт повного чи часткового виконання ним своїх зобовязань по договору.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Приведений позивачем розрахунок заборгованості по кредитному договору відповідає саме наявним фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав вважати його неналежним не вбачається, жодних спростувань його правомірності не приведено.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209,303,307,308,314,315ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

ОСОБА_3