Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів - Кузюри Л.В., Онищенко О.І.

секретаря судового засідання - Шапко В.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» про розірвання кредитного договору, припинення зобов'язання за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просила розірвати кредитний договір № А202RX98830077 від 06.11.2012 року, укладений між нею та ПАТ «Акцент Банк» та припинити зобов'язання за цим кредитним договором.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що між ПАТ «Акцент Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір споживчого кредиту, а тому на правовідносини між сторонами поширюється положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Як зазначає апелянт, відповідно до п/п а п. 9 Заяви позичальника від 06.11.2012 року кредит надавався для оплати товару - метало-пластикових конструкцій. Оплата за товар здійснена банком шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок суб'єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_3 Проте, оплачені вироби ОСОБА_1 згідно договору від 06.11.2012 року про виготовлення та доставку метало-пластикових конструкцій від ОСОБА_3 не отримувала, кошти за кредитним договором ніхто не повернув.

Апелянт вказує, що перед укладенням кредитного договору відповідачем усупереч вимогам ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» не була надана інформація щодо умов користування кредитом, строку його повернення, процентних ставок, загальної вартості кредиту та інших умов. Працівники банку надали договір на підпис не роз'яснивши його умови і одразу запропонували його підписати, не давши можливості на ознайомлення.

Апелянт вважає, що у зв'язку з недотриманням відповідачем обов'язкових вимог законодавства, яке регулює права споживача у разі придбання ним продукції (послуг) у кредит, позивач ОСОБА_1 отримала споживчий кредит, який не має споживчої властивості, оскільки у зв'язку з неотриманням повної інформації щодо умов повернення кредиту, щомісячного розміру повернення кредиту позивач позбавлений можливості сплачувати в повному обсязі щомісячні платежі, визначені умовами спірного кредитного договору через отримання мінімальної пенсії по інвалідності.

Окрім того, апелянт посилається на порушення переддоговірної роботи щодо повідомлення споживача у письмовій формі про кредитні умови, що є істотним порушенням спірного кредитного договору та призвело до нарахування позивачу заборгованості за кредитним договором, яка стягнута рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.11.2015 року.

В апеляційний суд ОСОБА_1 та представник ПАТ «Акцент Банк» не з»явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, що документально підтверджується наявними у справі повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень (судових повісток). Про причини неявки в апеляційний суд не повідомили.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка зазначених осіб, повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

За правилами ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, і кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт(надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами вчинення відповідачем істотного порушення договору, передбаченого ч. 2 ст. 651 ЦК України та наявності одночасно чотирьох умов для розірвання кредитного договору, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України.

Такі висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам та вимогам закону.

Перевіряючи аргументи скарги відповідно до положень ст. 303 ЦПК України, апеляційним судом з матеріалів справи встановлено наступне.

06 листопада 2012 року ОСОБА_1 у ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» на підставі заяви позичальника № А202RX98830077 отримала строковий кредит у розмірі 4938,85 гривень на 36 місяців з 06.11.2012 р. по 05.11.2015 р. з відсотковою фіксованою ставкою 0,12% річних. Підписавши вказану заяву, ОСОБА_1 погодилась з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між сторонами кредитно-заставний договір.

Згідно договору одноразова винагорода за надання фінансового інструменту становить 143,85 грн. Щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту становить 148,17 грн. При здійсненні погашення кредиту позичальник сплачує банку кошти за розрахунково-касове обслуговування в залежності від форми оплати -5 грн. або 3 грн. за кожний платіж. Позичальник має сплачувати банку щомісячний платіж у розмірі 285,62 грн. з 16 по 20 число кожного місяця. Кошти на погашення кредиту зараховуються на рахунок банку 0967, МФО 307770.

Перевіряючи доводи скарги, апеляційним судом встановлено, що за умовами цього договору грошові кошти в сумі 4938 грн. 85 коп. надаються позичальникові на оплату/часткову оплату товару (вікна/двері металопластикова конструкція) шляхом безготівкового перерахування цих коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_3 - виконавця робіт. Сума авансового внеску за товар становить 533 грн. та сплачується позичальником. Абсолютне подорожчання кредиту становить 10282,31 грн. Повернення кредиту здійснюється згідно графіку платежів (а.с.7-11,33,34).

Зазначені обставини в апеляційному суді ніхто не спростовував і не заперечував.

Як встановлено апеляційним судом, усупереч п. 16 вказаного договору, продавцем - ФОП ОСОБА_3 металопластикові конструкції покупцеві ОСОБА_1 не доставлені та не встановлені.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.09.2013 року розірвано укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 договір підряду. Проте, розірвання договору підряду між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 не є підставою для розірвання кредитного договору між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1

Відповідно до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування,

Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 6, ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та ін.

Згідно ст. 6, ч.1 ст. 626, ст. 627, ч.1 ст.628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм права, істотними умовами кредитного договору є розмір грошових коштів, які надають позичальнику, а також розмір процентів, які останній зобов'язаний сплатити.

Апеляційним судом встановлено, що звертаючись до банку, укладаючи кредитно-заставний договір та погоджуючись з висловленими банком умовами кредитування, у т.ч. і з порядком нарахування процентів, ОСОБА_1 на власний розсуд розпорядилася своїми цивільними правами.

Зважаючи на вищенаведене, твердження апелянта про наявність підстав для розірвання кредитного договору, є необгрунтованими і у справі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Аргументи апелянта про наявність підстав для розірвання кредитного договору, передбачених ст. 652 ЦК України, спростовуються наступним.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За приписами ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

У п. 15, 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 Цивільного кодексу України і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин.

За вимогами ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже, на позивача покладається обов'язок, довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Однак, ОСОБА_1 не доведено істотне порушення договору другою стороною і не доведено наявності усіх чотирьох умов, необхідних для розірвання кредитного договору, у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

З огляду на викладене, апеляційна скарга не містять нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а в повній мірі повторює обґрунтування підстав заявленого позову, яким судом першої інстанції надана правильна оцінка.

Сукупність досліджених обставин справи приводить апеляційний суд до переконання, що позивач не надав доказів на підтвердження обставин свого позову, що є обов»язковим відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, а наводив лише загальні положення норм права.

Відтак, судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини між сторонами і їм дана вірна юридична оцінка. На підставі повно і всебічно досліджених обставин справи та наявних у справі доказів суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Апеляційним судом не встановлено таких порушень норм матеріального і процесуального права, що призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору між сторонами або таких, що тягнуть за собою безумовне скасування судового рішення. Згідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а законне і обгрунтоване рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: