Ухвала

іменем україни

25 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П.,Карпенко С.О.,
Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Координаційного центру з надання правової допомоги Міністерства юстиції України про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Координаційного центру з надання правової допомоги Міністерства юстиції України на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 27 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Координаційного центру з надання правової допомоги Міністерства юстиції України про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до наказу Координаційного центру з надання правової допомоги Міністерства юстиції України (далі - Координаційний центр) від 20 березня 2013 року № 26-к його призначено на посаду директора Черкаського обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (з 30 березня 2015 року - Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області). Наказом Координаційного центру від 16 березня 2016 року № 86-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_6» йому оголошено догану. Зі змісту даного наказу вбачається, що підставою для притягнення його до відповідальності стало наступне: «Таким чином, Центром не було виконано ухвали суду від 15 лютого 2016 року, від 17 лютого 2016 року та від 29 лютого 2016 року в частині забезпечення захисника за призначенням, що є порушенням статті 124 Конституції України, яка стверджує, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України». З огляду на те, що в його діях відсутні ознаки порушення трудової дисципліни та його незаконно притягнуто до дисциплінарної відповідальності, просив скасувати наказ директора Координаційного центру від 16 березня 2016 року № 86-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_6». З огляду на незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач зазначав, що вказані обставини призводять до необхідності прикладання ним додаткових зусиль на організацію свого життя та професійної діяльності, а отже Координаційним центром йому завдано немайнову (моральну) шкоду, яку він визначив у розмірі 25 тис. грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 27 грудня 2016 року позов задоволено частково. Скасовано наказ «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_6» № 86-к від 16 березня 2016 року. Стягнуто з Координаційного центру на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 500 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Координаційний центр з надання правової допомоги Міністерства юстиції Українипросить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судами встановлено, що відповідно до наказу Координаційного центру з надання правової допомоги Міністерства юстиції України від 20 березня 2013 року № 26-к ОСОБА_6 призначено на посаду директора Черкаського обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (з 30 березня 2015 року - Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області).

15 лютого 2016 року до Регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги у Черкаській області надійшла ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 лютого 2016 року щодо залучення захисника за призначенням для участі в судовому розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 для забезпечення права останнього на захист, враховуючи норми ч. 3 ст. 324 КПК України, оскільки адвокат ОСОБА_8, з яким у обвинуваченого було укладено відповідний договір, неодноразово на судові засідання не з'являвся, ігноруючи такі виклики (а.с. 26).

15 лютого 2016 року Регіональним центром з надання безоплатної правової допомоги у Черкаській області в особі ОСОБА_9 (який діє на підставі наказу (довіреності) директора центру від 06 травня 2014 року № 14/О, на виконання ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси віл 15 лютого 2016 року, видано доручення № 023-0000201 щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному провадженні № 0000027 та забезпечено участь адвоката ОСОБА_10 у судовому засіданні у справі за обвинуваченням ОСОБА_7, за скоєння злочинів, передбачених ч. 1 ст. 285-3, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України 17 лютого 2016 року. (а.с. 31).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 лютого 2016 року у справі за обвинуваченням ОСОБА_7, за скоєння злочинів, передбачених ч. 1 ст. 285-3, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України постановлено відмовити у задоволенні самовідводу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 Відмовлено у прийнятті відмови обвинуваченого ОСОБА_7 від захисника адвоката ОСОБА_10 Одночасно зазначено, що вважати адвоката ОСОБА_10 таким, що здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 за призначенням на протязі всього судового провадження на підставі ухвали Придніпровського районного суду від 15 лютого 2016 року (а.с. 86-87).

29 лютого 2016 року Придніпровським районним судом м. Черкаси постановлено ухвалу, якою відкладено судовий розгляд справи за обвинуваченням ОСОБА_7, за скоєння злочинів, передбачених ч. 1 ст. 285-3, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України на 10 год. 30 хв. 17 березня 2016 року та одночасно надіслано копії даної ухвали до кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури Сумської та Черкаської областей, до Координаційного центру з надання правової допомоги для вирішення питання про дисциплінарну відповідальність осіб, а також до Регіонального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області для виконання ухвали суду від 15 та 17лютого 2016 року в частині забезпечення участі захисника за призначенням в судовому розгляді кримінального провадження, та адвокатам ОСОБА_10 і ОСОБА_8 для відома. Встановлено строк виконання ухвали суду до 17 березня 2016 року (а.с. 88-90).

На виконання ухвали Придніпровського районного суду від 29 лютого 2016 року, Регіональним центром надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області в особі ОСОБА_9 (який діє на підставі наказу (довіреності) директора центру від 06 травня 2014 року № 14/О видано доручення за № 023-0000366 від 17 березня 2016 року та забезпечено участь адвоката ОСОБА_11 у судовому засіданні 17 березня 2016 року по кримінальному провадженню № 0000027 , взявши до уваги заяву адвоката ОСОБА_10 про неможливість участі у вказаному судовому засіданні у зв'язку з участю у тренінгу з питань правової допомоги учасникам Бойових дій на Сході України, який проходив у м. Києві.

Наказом Координаційного центру з надання правової допомоги від 16 березня 2016 року № 86-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_6» оголошено догану ОСОБА_6, директору Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника (ч. 1 ст. 147-1 КЗпП).

Відповідно до ч.1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (ч.2 ст. 148 КЗпП).

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 149 КЗпП України.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, при цьому за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган, в силу ч. 3 ст. 149 КЗпП України, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

З роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 грудня 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» вбачається, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Посадові обов'язки позивача, як директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області визначено у положенні «Про регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області», затвердженої наказом Координаційного центру з надання правової допомоги від 30 березня 2015 року № 29 (далі - Положення 1) та положенням «Про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги», затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 02 липня 2012 року за № 967/5 (далі - Положення 2).

Пунктом 9 Положення 1 та п. 11 Положення 2, передбачено, що директор регіонального центру, зокрема, організовує його роботу, відповідає за виконання покладених на регіональний центр та місцеві центри завдань, звітує перед Координаційним центром; уповноважує працівників регіонального центру, що здійснюють чергування, видавати від імені регіонального центру доручення черговим адвокатам для надання безоплатної вторинної правової допомоги суб'єктам відповідного права, визначеним пунктами 3-7 частини першої статті 14 Закону (Закон України «Про безоплатну правову допомогу»).

За змістом пункту 8 Положення 1 регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги відповідно до покладених на них завдань: 1) забезпечують участь захисника під час здійснення досудового розслідування та судового провадження у випадках, коли захисник відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії, у випадках затримання особи, застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також у випадках надання безоплатної вторинної правової допомоги особі за ухвалою суду у кримінальних провадження щодо продовження, зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру, у процедурах пов'язаних з видачею особи (екстрадицією) або у разі вирішення судом питання під час виконання вироків відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України.

Статтею 48 КПК України передбачено, що захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов'язані надати затриманій особі чи особі, яка тримається під вартою, допомогу у встановленні зв'язку із захисником або особами, які можуть запросити захисника, а також надати можливість використати засоби зв'язку для запрошення захисника. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов'язані утримуватися від надання рекомендацій щодо залучення конкретного захисника. Захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та в порядку, визначених статтями 49 та 53 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 49 КПК України, у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор виносить постанову, а слідчий суддя та суд постановляє ухвалу, якою доручає відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття у зазначені у постанові (ухвалі) час і місце для участі у кримінальному провадженні. Постанова (ухвала) про доручення призначити адвоката негайно направляється відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, і є обов'язковою для негайного виконання. Невиконання, неналежне або несвоєчасне виконання постанови (ухвали) про доручення призначити адвоката тягнуть відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 17 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», передбачено, що центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, зокрема, забезпечує участь захисника при здійсненні досудового розслідування та судового провадження у випадках, коли захисник відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», Надання безоплатної вторинної правової допомоги припиняється за рішенням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у разі якщо, зокрема, особа користується захистом іншого захисника (захисників) у справі, за якою їй призначено захисника відповідно до цього Закону.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, визначившись правильно характером спірних правовідносин, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Дійшовши висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції врахував, що підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення саме трудової дисципліни, тобто для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності досить, щоб був зафіксований сам факт порушення. Водночас наслідки порушення враховуються при визначенні тяжкості дисциплінарного проступку та виборі дисциплінарного стягнення.

Порушення трудової дисципліни визначено у пункті 24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців підприємств, установ, організацій, затверджених Постановою Держкомпраці СРСР № 213 від 20 липня 1984 року, як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків. Судом першої інстанції було звернуто належну увагу на те, що наказ про застосування до позивача дисциплінарного стягнення не містить переліку трудових обов'язків директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області, які не були виконані чи неналежним чином були виконані позивачем. У цьому наказі зазначено лише про невиконання центром ухвал суду від 15 лютого 2016 року, 17 лютого 2016 року та 29 лютого 2016 року в частині забезпечення участі захисника за призначенням, що є порушенням ст. 124 Конституції України, при цьому у даному наказі не вказано чи належить виконання згаданих ухвал суду до трудових обов'язків позивача, та чи є даний факт порушенням трудової дисципліни саме позивачем.

Слід зазначити, що 14 березня 2016 року позивачеві, як директору Регіонального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області, від адвоката ОСОБА_10 надано пояснення на ухвалу Придніпровського районного суду від 29 лютого 2016 року (а.с. 47-50), де серед іншого, викладено обставини щодо виконання ухвал Придніпровського районного суду від 15 лютого 2016 року, 17 лютого 2016 року та 29 лютого 2016 року.

Судом проаналізовано посадові інструкції заступника директора регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги у Черкаській області, повноваження начальника відділу організації надання безоплатної вторинної правової допомоги Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області, яким визначено обов'язок організації процесу видання доручень адвокатам та посадової інструкції головного спеціаліста відділу організації надання безоплатної вторинної правової допомоги Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області», яким визначено обов'язок останнього видавати доручення адвокатам для підтвердження повноважень, приймати до виконання ухвали суду та на їх підставі оформляти доручення про призначення адвоката. Судом першої інстанції обґрунтовано зауважено, що визначення характеру надання певним адвокатом правової допомоги тим чи іншим особам в кримінальному провадженні (чи то залучення захисника для здійснення захисту за призначенням, чи то залучення захисника для проведення окремої процесуальної дії) належить до компетенції посадових осіб відділу організації надання безоплатної вторинної правової допомоги Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області, а не до компетенції директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області.

Доводи касаційної скарги щодо неврахування судом обставин, що ухвалою суду було залучено адвоката для розгляду кримінального провадження, а Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області всупереч ухвалі суду видав доручення адвокатові на окрему процесуальну дію, спростовуються матеріалами справи. У касаційні скарзі заявник зазначає, що позивачем було порушено пп. 1 п. 8 Положення 1 в частині забезпечення захисту обвинуваченій особі, проте такий захист було здійснено адвокатом ОСОБА_10 та в подальшому також була центром забезпечена явка захисників.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Координаційного центру з надання правової допомоги Міністерства юстиції України відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Є.П.Євграфова
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова