Провадження №2/523/2109/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"03" квітня 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий Фонд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий Фонд» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» (надалі за текстом - Позивач або Лізингодавець) та ОСОБА_1 (надалі за текстом - Відповідач або Лізингоотримувач) в рамках укладеного 02.12.2015 року Генерального договору фінансового лізингу №4105 (далі - Генеральний договір), був укладений договір фінансового лізингу №4105-01/12/15-Н (надалі - Договір).

Згідно п.1.1. Генерального договору Лізингодавець (Позивач) на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язався придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, у тимчасове володіння та користування за плату майно (далі - предмет лізингу), найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в Специфікації (Додаток №2 до Договору), а Лізингоодержувач (Відповідач) зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.

Свої зобов'язання Позивач своєчасно, належним чином та в повному обсязі виконав, зокрема, придбав предмет лізингу, а саме автомобіль марки CITROEN С 4 Cactus, 2015 року випуску, шасі № НОМЕР_2, двигун № НОМЕР_3, реєстраційний № НОМЕР_4 та передав його у користування Відповідачу на підставі Акту приймання-передачі від 15.12.2015 року.

Відповідно до статті 2 Генерального Договору, Відповідач повинен сплачувати лізингові платежі, які складаються з авансового платежу та поточних лізингових платежів, що включають суму, яка відшкодовує частину вартості Предмета лізингу та винагороду (комісію) Лізингодавця, в порядку, строки та у розмірі згідно Графіком внесення лізингових платежів (Додаток № 1 до Договору фінансового лізингу).

Відповідач оплатив авансовий платіж та сплачував наступні лізингові платежі, але в подальшому, в травні 2016 року не повністю оплатив лізинговий платіж та перестав здійснювати наступні лізингові платежі згідно графіку, чим порушив умови договору щодо своєчасної сплати лізингових платежів згідно договору.

Відповідно до ст. 5 ГПКУ, з метою врегулювання спору в досудовому порядку Позивачем, на адресу Відповідача було направлено рекомендованим листом лист-вимогу за вих. №2514-УПК від 10.07.2016 р. щодо сплати заборгованості (копія додається).

19.07.2016р. на підставі п. 7.2. Генерального Договору, Позивач тимчасово вилучив у Відповідача предмет лізингу на підставі Акту тимчасового вилучення майна від 19.07.2016 р..

Незважаючи на спроби Позивача врегулювати спір в досудовому порядку, Відповідачем було проігноровано всі спроби Позивача та не задоволено його законних вимог.

Пункти 3 та 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлюють, що Лізингодавець має право відмовитись від договору лізингу у випадках, передбачених Договором фінансового лізингу або законодавством та вимагати розірвання Договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках.

Також право на дострокову відмову (розірвання) Лізингодавцем (Позивачем) від Договору передбачено в пунктах 1 і 2 ст. 611, 615 та ч. 2 ст. 598 ЦК України.

Умовами пункту 11.2.1. Генерального договору, передбачено, що Лізингодавець (Позивач) має право достроково, в односторонньому порядку відмовитись (розірвати) від Договору та вилучити Предмет лізингу у випадку, коли Лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або повністю) та/або інший платіж, передбачений Договором, та прострочення оплати становить більше 30 (тридцяти) днів з дня настання строку платежу, встановленого графіком платежів.

Пунктом 11.4. Генерального договору передбачено, що якщо протягом 20 календарних днів з дати направлення Лізингоодержувачу листа-вимоги щодо сплати заборгованості, Лізингоодержувач не усуне порушення, Лізингодавець направляє на юридичну адресу Лізингоодержувача цінний лист з описом вкладення або вручає нарочно повідомлення про відмову від Договору (його розірвання) і повернення Предмета лізингу із зазначенням терміну та місця його передачі Лізингодавцю.

При цьому у разі відмови Лізингоодержувача від передачі (повернення) Предмета лізингу Лізингодавцю, Лізингодавець має право самостійно вилучити Предмет лізингу з місця зберігання / знаходження або ремонту без будь-яких дозволів Лізингоодержувача (у тому числі, але не виключно, у беззаперечному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або відповідного рішення суду) з покладанням на Лізингоодержувача понесених витрат

Таким чином, керуючись ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» та п. 11.4. Договору, Позивач повідомив Відповідача про відмову від Договору (вих. № 2551-УПК від 15.08.2016р.) (копія листа додається).

Отже, відповідно до Закону України «Про фінансовий лізинг» та пункту 11.6. Договору. Договір фінансового лізингу № 4105-01/12/15-Н від 02.12.2015 р. вважається розірваним з 15 серпня 2016 року.

Оскільки Відповідачем не було здійснено сплату заборгованості по лізинговим платежам, то Позивачем було прийняте рішення про розірвання договору фінансового лізингу, 30.09.2016 року було підписано Акт повернення майна з фінансового лізингу за Договором фінансового лізингу N° 4105-01/12/15-Н від 02.12.2015 р..

Згідно ст. 10 ЗУ «Про фінансовий лізинг» Лізингодавець має право стягувати з Лізингоодержувача прострочену заборгованість та вимагати відшкодування збитків відповідно до закону та договору.

Відповідно до п. 11.8. Генерального Договору, вилучення Предмету лізингу та відмова (розірвання) від Договору, не звільняє Відповідача від сплати всіх нарахованих, на момент вилучення та/або відмови (розірвання) від Договору, але не сплачених платежів передбачених Договором, в тому числі не сплаченої суми штрафних санкцій та відшкодування завданих збитків, в тому числі витрат, пов'язаних з вилученням Предмета лізингу.

У зв'язку з вилученням Предмета лізингу право власності на предмет лізингу від Позивача до Відповідача не перейшло, а відтак Позивач не заявляє до стягнення такої складової частини лізингового платежу, як відшкодування вартості майна, яке залишилося у власності Позивача. Таким чином до стягнення з Відповідача на користь Позивача належать не оплачені лізингові платежі по винагороді Лізингодавця за передане у лізинг майно (комісія), а також нараховані штрафні санкції.

Відповідач має наступну заборгованість перед Позивачем:

заборгованість зі сплати лізингових платежів у розмірі 31 305 (тридцять одна тисяча триста п'ять) гривень 53 копійки;

пеня в розмірі 3 743 (три тисячі сімсот сорок три) гривні 17 копійок;

3 % річних у розмірі 362 (триста шістдесят дві) гривні 10 копійок;

штраф в розмірі 4 695 (чотири тисячі шістсот дев'яносто п'ять) гривень 84 копійки;

збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1 327 (одна тисяча триста двадцять сім) гривень 54 копійки;

штраф за дострокове розірвання договору фінансового лізингу в розмірі 46 500 (сорок шість тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок.

Вищевказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача.

В судове засідання представники позивача не з'явились, однак подали клопотання, згідно якого просили справу розглянути у їх відсутність.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

За вищевказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що 02 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» (надалі за текстом - Позивач або Лізингодавець) та ОСОБА_1 (надалі за текстом - Відповідач або Лізингоотримувач) в рамках укладеного 02.12.2015 року Генерального договору фінансового лізингу №4105 (далі - Генеральний договір), був укладений договір фінансового лізингу №4105-01/12/15-Н (надалі - Договір).

Згідно п.1.1. Генерального договору Лізингодавець (Позивач) на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язався придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, у тимчасове володіння та користування за плату майно (далі - предмет лізингу), найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в Специфікації (Додаток №2 до Договору), а Лізингоодержувач (Відповідач) зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.

Свої зобов'язання Позивач своєчасно, належним чином та в повному обсязі виконав, зокрема, придбав предмет лізингу, а саме автомобіль марки CITROEN С 4 Cactus, 2015 року випуску, шасі № НОМЕР_2, двигун № НОМЕР_3, реєстраційний № НОМЕР_4 та передав його у користування Відповідачу на підставі Акту приймання-передачі від 15.12.2015 року.

Відповідно до статті 2 Генерального Договору, Відповідач повинен сплачувати лізингові платежі, які складаються з авансового платежу та поточних лізингових платежів, що включають суму, яка відшкодовує частину вартості Предмета лізингу та винагороду (комісію) Лізингодавця, в порядку, строки та у розмірі згідно Графіком внесення лізингових платежів (Додаток № 1 до Договору фінансового лізингу).

Відповідач оплатив авансовий платіж та сплачував наступні лізингові платежі, але в подальшому, в травні 2016 року не повністю оплатив лізинговий платіж та перестав здійснювати наступні лізингові платежі згідно графіку, чим порушив умови договору щодо своєчасної сплати лізингових платежів згідно договору.

Відповідно до ст. 5 ГПКУ, з метою врегулювання спору в досудовому порядку Позивачем, на адресу Відповідача було направлено рекомендованим листом лист-вимогу за вих. №2514-УПК від 10.07.2016 р. щодо сплати заборгованості (копія додається).

19.07.2016р. на підставі п. 7.2. Генерального Договору, Позивач тимчасово вилучив у Відповідача предмет лізингу на підставі Акту тимчасового вилучення майна від 19.07.2016 р..

Незважаючи на спроби Позивача врегулювати спір в досудовому порядку, Відповідачем було проігноровано всі спроби Позивача та не задоволено його законних вимог.

Пункти 3 та 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлюють, що Лізингодавець має право відмовитись від договору лізингу у випадках, передбачених Договором фінансового лізингу або законодавством та вимагати розірвання Договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках.

Також право на дострокову відмову (розірвання) Лізингодавцем (Позивачем) від Договору передбачено в пунктах 1 і 2 ст. 611, 615 та ч. 2 ст. 598 ЦК України.

Умовами пункту 11.2.1. Генерального договору, передбачено, що Лізингодавець (Позивач) має право достроково, в односторонньому порядку відмовитись (розірвати) від Договору та вилучити Предмет лізингу у випадку, коли Лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або повністю) та/або інший платіж, передбачений Договором, та прострочення оплати становить більше 30 (тридцяти) днів з дня настання строку платежу, встановленого графіком платежів.

Пунктом 11.4. Генерального договору передбачено, що якщо протягом 20 календарних днів з дати направлення Лізингоодержувачу листа-вимоги щодо сплати заборгованості, Лізингоодержувач не усуне порушення, Лізингодавець направляє на юридичну адресу Лізингоодержувача цінний лист з описом вкладення або вручає нарочно повідомлення про відмову від Договору (його розірвання) і повернення Предмета лізингу із зазначенням терміну та місця його передачі Лізингодавцю.

При цьому у разі відмови Лізингоодержувача від передачі (повернення) Предмета лізингу Лізингодавцю, Лізингодавець має право самостійно вилучити Предмет лізингу з місця зберігання / знаходження або ремонту без будь-яких дозволів Лізингоодержувача (у тому числі, але не виключно, у беззаперечному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або відповідного рішення суду) з покладанням на Лізингоодержувача понесених витрат

Таким чином, керуючись ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» та п. 11.4. Договору, Позивач повідомив Відповідача про відмову від Договору (вих. № 2551-УПК від 15.08.2016р.) (копія листа додається).

Отже, відповідно до Закону України «Про фінансовий лізинг» та пункту 11.6. Договору. Договір фінансового лізингу № 4105-01/12/15-Н від 02.12.2015 р. вважається розірваним з 15 серпня 2016 року.

Оскільки Відповідачем не було здійснено сплату заборгованості по лізинговим платежам, то Позивачем було прийняте рішення про розірвання договору фінансового лізингу, 30.09.2016 року було підписано Акт повернення майна з фінансового лізингу за Договором фінансового лізингу N° 4105-01/12/15-Н від 02.12.2015 р..

Згідно ст. 10 ЗУ «Про фінансовий лізинг» Лізингодавець має право стягувати з Лізингоодержувача прострочену заборгованість та вимагати відшкодування збитків відповідно до закону та договору.

Відповідно до п. 11.8. Генерального Договору, вилучення Предмету лізингу та відмова (розірвання) від Договору, не звільняє Відповідача від сплати всіх нарахованих, на момент вилучення та/або відмови (розірвання) від Договору, але не сплачених платежів передбачених Договором, в тому числі не сплаченої суми штрафних санкцій та відшкодування завданих збитків, в тому числі витрат, пов'язаних з вилученням Предмета лізингу.

У зв'язку з вилученням Предмета лізингу право власності на предмет лізингу від Позивача до Відповідача не перейшло, а відтак Позивач не заявляє до стягнення такої складової частини лізингового платежу, як відшкодування вартості майна, яке залишилося у власності Позивача. Таким чином до стягнення з Відповідача на користь Позивача належать не оплачені лізингові платежі по винагороді Лізингодавця за передане у лізинг майно (комісія), а також нараховані штрафні санкції.

Відповідач має наступну заборгованість перед Позивачем:

заборгованість зі сплати лізингових платежів у розмірі 31 305 (тридцять одна тисяча триста п'ять) гривень 53 копійки;

пеня в розмірі 3 743 (три тисячі сімсот сорок три) гривні 17 копійок;

3 % річних у розмірі 362 (триста шістдесят дві) гривні 10 копійок;

штраф в розмірі 4 695 (чотири тисячі шістсот дев'яносто п'ять) гривень 84 копійки;

збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1 327 (одна тисяча триста двадцять сім) гривень 54 копійки;

штраф за дострокове розірвання договору фінансового лізингу в розмірі 46 500 (сорок шість тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Кодексу.

Частина 1 статті 806 ЦК України передбачає, що за договором лізингу одна сторона (Лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (Лізингоодержувачу) у користування майно, спеціально придбане Лізингодавцем, відповідно до встановлених Лізингоодержувачем специфікацій та умов, на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Умовами пункту 7.1.1 Генерального Договору сторони передбачили, що за несвоєчасну сплату лізингових платежів Відповідач повинен сплатити Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення згідно наступного розрахунку:

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми.

Умовами пункту 7.1.2. Генерального Договору сторони передбачили, що у разі несвоєчасної сплати лізингових платежів та інших платежів, передбачених Договором, крім пені, передбаченої п. 7.1.1. Договору, Лізингоодержувач оплачує штраф в залежності від терміну заборгованості: при затримці платежу від 2 до 10 днів - у розмірі 5% від суми простроченої заборгованості, від 11 до 20 днів - 10% від суми простроченої заборгованості, понад 20 днів - 15% від суми простроченої заборгованості.

Згідно п. 7.1.10 Змісту договору, за дострокове розірвання відповідного Договору за ініціативою Лізингоодержувача відповідно до п.11.11. Генерального договору або у разі дострокового розірвання за ініціативою Лізингодавця у разі настання обставин, передбачених п.11.2. Генерального договору, останній сплачує на користь Лізингодавця штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від вартості Предмета лізингу згідно з відповідним Договором.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 17 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст. ст.11, 509, 526, 530, 549, 551, 611, 612, 625, 806 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий Фонд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» (04205, м. Київ, пр-т Оболонський, 35-А, оф. 301, ) заборгованість:

заборгованість зі сплати лізингових платежів у розмірі 31 305 (тридцять одна тисяча триста п'ять) гривень 53 копійки; пеня в розмірі 3 743 (три тисячі сімсот сорок три) гривні 17 копійок; 3 % річних у розмірі 362 (триста шістдесят дві) гривні 10 копійок; штраф в розмірі 4 695 (чотири тисячі шістсот дев'яносто п'ять) гривень 84 копійки; збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1 327 (одна тисяча триста двадцять сім) гривень 54 копійки; штраф за дострокове розірвання договору фінансового лізингу в розмірі 46 500 (сорок шість тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок, а всього суму у розмірі 87 934 (вісімдесят сім тисяч дев'ятсот тридцять чотири) гривні 18 (вісімнадцять) копійок.

3. Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» (04205, м. Київ, пр-т Оболонський, 35-А, оф. 301, ) судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя