РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївський О.П.,

за участю секретаря судового засідання Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

02.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь основну суму боргу в розмірі 36398 ЄВРО, що є еквівалентом 1 010 044,50 грн., проценти в порядку ст. 1048 ЦК України в розмірі 10225,14 ЄВРО, що є еквівалентом 283 747,63 грн., та 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 1956,52 ЄВРО, що є еквівалентом 54 293,43 грн.

Заявою від 24.02.2017 року позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача на свою користь основну суму боргу в розмірі 36398 ЄВРО, що є еквівалентом 1 035 159,10 грн., проценти в порядку ст. 1048 ЦК України в розмірі 12 140,72 ЄВРО, що є еквівалентом 345 282,07 грн., та 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 2258,67 ЄВРО, що є еквівалентом 64 235,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 36 398 ЄВРО, про що ОСОБА_2 склав відповідну розписку та зобов'язався повернути кошти до кінця січня 2015 року. Посилаючись на те, що відповідачем в обумовлений строк позику повернуто не було, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача основну суму боргу, проценти в порядку ст. 1048 ЦК України та три відсотки річних в порядку ст. 625 ЦК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову.

В своїх запереченнях на позов відповідач вказав, що при складанні ним розписки коштів ніяких не отримував, тобто позики не отримував.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 (відповідач) взяв в борг у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 36 398 ЄВРО, які зобов'язався повернути до кінця січня 2015 року, про що склав розписку, оригінал якої міститься в матеріалах справи. (а.с.27).

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Отже, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникли правовідносини з договору позики, що регулюються параграфом 1 Глави 71 Цивільного кодексу України.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Докази повернення будь-якої суми позики відповідачем в матеріалах справи відсутні.

Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Проте, відповідач порушив своє зобов'язання щодо повернення позикодавцю ОСОБА_1 позичених у нього грошових коштів в строк до кінця січня 2015 року, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 1 035 159,10 грн., що еквівалентно 36 398 ЄВРО.

За змістом п.п. 1, 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлені наслідки порушення договору позичальником, згідно якої якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Про право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ, якщо іншого розміру не вказано в договорі позики, вказується у правовій позиції Верховного Суду України, яка викладене у постанові від 02.07.2014р. (справа №6-79цс14).

Суд погоджується із розрахунком, наданим позивачем щодо визначення розміру 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України, відповідно до якого загальна сума 3 % річних становить 64 236,57 грн., що є еквівалентно 2258,67 ЄВРО, а також погоджується з розрахунком щодо визначення розмірі процентів в порядку ст. 1048 ЦК України, відповідно до якого сума процентів становить 345 282,07 грн., що є еквівалентно 12 140,72 ЄВРО.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з чим з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути наявну перед ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у сумі 36398 ЄВРО, що є еквівалентом 1 035 159, 10 грн., проценти в порядку ст. 1048 ЦК України в розмірі 12140,72 ЄВРО, що є еквівалентом 345 282,07 грн., 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 2258.67 ЄВРО, що є еквівалентом 64 236,57 грн.

Згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.536, 546, 547, 549, 551, 625, 1046,1047,1049 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (номер картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (номер картки платника податків НОМЕР_2) основного боргу за договором позики в розмірі 36398 (тридцять шість триста дев'яносто вісім) ЄВРО, що є еквівалентом 1 035 159, 10 грн. (один мільйон тридцять п'ять тисяч сто п'ятдесят дев'ять 10 коп.), проценти в порядку ст. 1048 ЦК України в розмірі 12140,72 ЄВРО, що є еквівалентом 345 282,07 грн. (триста сорок п'ять двісті вісімдесят дві грн. 07 коп.), 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 2258.67 ЄВРО, що є еквівалентом 64 236,57 грн. (шістдесят чотири тисячі двісті тридцять шість 57 коп.), та понесені судові витрати в сумі 8000 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя О. П. Сингаївський