РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/6206/16-ц

Провадження № 2/643/459/17

15.05.2017 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.

за участю секретаря Терещенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Головного Управління національної поліції України в Харківській області, за участю третіх осіб: Київська обєднана державна податкова інспекція м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про відновлення порушеного права власника, звільнення з-під арешту та виключення з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби про відновлення порушеного права та скасування арешту. Мотивують вимоги позову тим, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1. Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.12.2003 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України та призначено основне покарання у вигляді 7 років трьох місяців позбавлення волі та додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11.03.2004 вирок залишений без змін. У листопаді 2004 року постановою ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби м.Харкова у межах виконання додаткового покарання накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, крім того арешт на вищезазначену квартиру накладено також слідчим Управління МВС України в Харківській області. З моменту набрання вироком законної сили минуло понад десять років, але конфіскація майна досі не виконана. В звязку з вище викладеним позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Позивачі в судове засідання не зявилися, через канцелярію суду надали заяву в який позов підтримали в повному обсязі, просили суд розглядати справу за їх відсутності..

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно, через канцелярію суду надали заяву в який просили суд розглядати справу за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2, на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 (теперішня назва вул. Бучми) м. Харкова відповідно до свідоцтва про право на житло від 11 травня 1999 року, р.№ 5А-99-178550, виданого ХМЦПДЖФ.

Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 4 грудня 2003 року ОСОБА_2, був засуджений за ст. 185, 15-185 ч.5 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього особисто належного йому майна.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11 березня 2004 року вирок залишений без змін.

На стадії виконання вироку суду державним виконавцем Московського ВДВС ОСОБА_4 у листопаді 2004 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Під заборону підпала, зокрема, частина квартира АДРЕСА_2 (теперішня назва вул.Бучми) м. Харкова.

Постановою від 15травня 2003 року слідчого Управління МВС України в Харківській області Павленко С.Ю., було арештовано квартиру 211 по вул. Ком.Уборевича (теперішня Бучми) 6 м. Харкова в цілому із зазначенням обох власників ОСОБА_1та ОСОБА_2

Конфіскація майна до теперішнього часу не виконана.

ОСОБА_2, від відбуття покарання у вигляді конфіскації майна, не ухилявся, відбував строк покарання у місцях позбавлення волі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 Київської обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про видачу дублікату виконавчого документа винесеного на підставі вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.12.2003 про конфіскацію вського майна, належного ОСОБА_2 відмовлено. Ухвала набрала законної сили.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 КК України строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

У п. 9 «Перехідних положень» КПК України 2012 року зазначено, що запобіжні заходи, арешт майна, відстрочення від посади, застосовані під час дізнання, досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв на момент набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, повязаних з виконанням вироків» №11 від 21.12.1990 у порядку, передбаченому ст. 411 КПК України (1960 р.), суди вправі вирішувати такі питання, які виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків: про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдовувального вироку чи відмові у позові або незастосуванні конфіскації, вироком ці заходи не скасовані.

Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням цього майна.

Відповідно до п.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Судом встановлено, що вирок суду стосовно позивача ОСОБА_2 набрав чинності 11.03.2004. На день розгляду судом позовної заяви покарання позивачем ОСОБА_2 за вироком суду відбуте, додаткове покарання у вигляді конфіскації майна виконане не виконано. Оскільки не було проведено конфіскацію майна, на даний час минули строки давності щодо застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що накладеним арештом на все майно, що належить позивачам порушуються їх права як власників, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 114, 169, 197, 209, 212, 215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Відновити порушене право власності на квартиру АДРЕСА_2 (теперішня назва вул. Бучми) м. Харкова.

Звільнити з-під арешту частину квартири АДРЕСА_2 (теперішня назва вул. Бучми) м. Харкова, та заборони відчуження майна, яка належить ОСОБА_2, накладені постановою ОСОБА_3 ВДВС Харківського міського управління юстиції від 5 листопада 2004 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, які зареєстровані 12 листопада 2004 року Першою Харківською Державною нотаріальною конторою, та виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_2 (теперішня назва вул. Бучми) м. Харкова, та заборону відчуження майна, яке належить ОСОБА_2, накладені постановою від 15травня 2003 року сдідчого Управління МВС України в Харківській області ОСОБА_5 та виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Т. В. Поліщук