Справа № 2-91/2005
Номер провадження 4-с/489/31/17
УХВАЛА

09 жовтня 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретаря - Недавньої А.С.,

за участю:

представника ДВС - Сазонова Д.К.,

представника МПП "Алсу" - Лисенко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 р. ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Вказувала на те, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-91 від 03.03.2006 р. про зобов'язання МПП «Алсу» вчинити певні дії. 30.03.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі того, що з відповідною заявою 10.03.2017 р. звернулась ОСОБА_3 Проте будь-яких заяв про закінчення виконавчого провадження до органів державної виконавчої служби вона не подавала. Про існування вказаної заяви ОСОБА_3 стало відомо лише 12.04.2017 р. Того ж дня скаржниця звернулась із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом підроблення підпису на заяві про закінчення виконавчого провадження.

Посилаючись на вищевикладене, скаржниця просить суд визнати дії державного виконавця неправомірними у зв'язку із чим скасувати його постанову від 30.03.2017 р. про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-91 від 03.03.2006 р.

Справа призначена до розгляду в судовому засіданні.

Від скаржника до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, згідно пояснень, вважає скаргу безпідставною, оскільки до повноважень державного виконавця не входить перевіряти достовірність підпису на заявах, які надходять до відділу.

Представник МПП "Алсу" просив відмовити у задоволенні скарги.

Вислухавши предстааників, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.10.2005 р. задоволено позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Малого приватного підприємства "АЛСУ" про усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією, заборону самочинного будівництва, знесення самочинно збудованої споруди. Заборонено МПП "АЛСУ" здійснювати самовільне будівництво прибудови до магазину в будинку № 2 по вул. Новозаводська в м. Миколаєві і зобов'язано його знести вказану прибудову. Стягнуто з МПП "АЛСУ" на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 1565 грн. і 1250 грн. моральної шкоди; з МПП "АЛСУ" на користь ОСОБА_3 - 2780 грн. матеріальної шкоди та 1450 грн. моральної школи; на користь ОСОБА_4 - 1450 грн. моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 09.02.2006 р. та ухвалами Верховного Суду України від 21.04.2006 р. та 07.03.2008 р. рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-91 від 03.03.2006 р. виданого по вищезазначеній справі.

Згідно ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

30.03.2017 року держаним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-91 від 03.03.2006 р. на підставі заяви стягувача - ОСОБА_3 , яку було отримано поштою.

В обґрунтування своїх вимог скаржниця посилається на те, що відповідної заяви вона не подавала та про її існування скаржниці стало відомо лише 12.04.2017 р. До того ж, подання відповідної заяви є нелогічним оскільки понад 11 років скаржниця зверталась до суду зі скаргами на неправомірні дії державних виконавців щодо закінчення виконавчого провадження.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулась до правоохоронних органів із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якого Інгульським відділом ГУНП в Миколаївській області вказані відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, та розпочато досудове розслідування.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що державний виконавець виносив постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі заяви скаржниці, яка заперечує факт написання нею відповідної заяви, суд вважає, що скарга є обгрунтованою, проте підлягає частковому задоволенню.

В частині вимог про визнання дій державного виконавця неправомірними суд вважає, що в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки при винесенні постанови він діяв в межах повноважень наданих йому ЗУ «Про виконавче провадження» та доказів його причетності до написання заяви від імені ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження або вчинення будь-яких неправомірних дій пов'язаних з цим, суду не надано.

На підставі ст. 383 ЦПК України, ст.ст. 13,18 ЗУ «Про виконавче провадження» суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на дії державного Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області- задовольнити частково.

Скасувати Постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 30.03.2017 р. про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-91 від 03.03.2006 р. у виконавчому провадженні № 4273174 .

В задоволенні іншої частини заявлених вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н.С. Тихонова