Справа № 686/3041/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі Ленчицькій А.Б.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2Ю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 30.06.2013р. помер його батько - ОСОБА_4, про що зроблено відповідний актовий запис №1205, на підставі чого 01.07.2013 р. видано свідоцтво про смерть відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області Серія 1-БВ №209579.

Відповідно до ст. 1233 Цивільного кодексу України (у ред.20.02.2004 р.) спадкодавець зробив особисте розпорядження на випадок своєї смерті, а саме: заповів належну йому на праві приватної власності земельну ділянку на території Хмельницької міської ради, на землях садівницького товариства «Промінь», - ОСОБА_1.

Вказана земельна ділянка на підставі державного акта на право приватної власності на землю, серія ХМ №00135, від 18.01.1994 р. площею 0,06 га для ведення садівництва перебуває у власності спадкодавця.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 26.12.2014 р. за його замовленням було присвоєно кадастровий номер цій земельній ділянці -:34:001:2659.

ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, тому він звернувся в першу Хмельницьку державну нотаріальну контору з метою належного оформлення спадщини. В звязку з цим, було відкрито спадкову справу, як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №36101455 від 16.12.2013 р.

Позивач є членом садівничого товариства «Промінь», де знаходиться земельна ділянка площею 0,06 га за означеним державним актом, постійно обробляє і використовує її за цільовим призначенням, борги по сплаті внесків відсутні, що підтверджується довідками від 24.12.2014 р. №26.

ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Листом від 15.04.2016р. №891/02-14 йому повідомлено про неможливість його видати через те, що спадкоємець першої черги - дочка померлого ОСОБА_3, подала заяву про прийняття спадщини за законом, а саме про виділ обовязкової частки у спадщині.

Відповідно до ст. ст. 48, 49 Закону України «Про нотаріат» позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, одночасно рекомендовано для вирішення цього питання звернутись до суду.

Відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

ОСОБА_3, його сестра, є працездатною особою, а тому не має права на обовязкову частку в порядку спадкування за законом.

Просить визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - земельну ділянку загальною площею 0,06 га, яка розташована на території Хмельницької міської ради, на землях садівничого товариства «Промінь» для ведення садівництва.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві. Проти заочного рішення не заперечили.

Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини і мають особи, визначені у заповіті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ст. 1220 ЦК України).

Судом встановлено, що 30.06.2013р. помер батько позивача - ОСОБА_4, про що зроблено відповідний актовий запис №1205, на підставі чого 01.07.2013 р. видано свідоцтво про смерть відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області серія 1-БВ №209579.

Відповідно до ст. 1233 Цивільного кодексу України (у ред.20.02.2004 р.) спадкодавець зробив особисте розпорядження на випадок своєї смерті, а саме: заповів належну йому на праві приватної власності земельну ділянку на території Хмельницької міської ради, на землях садівницького товариства «Промінь» - ОСОБА_1.

Вказана земельна ділянка на підставі державного акта на право приватної власності на землю, серія ХМ №00135, від 18.01.1994 р. площею 0,06 га для ведення садівництва перебуває у власності спадкодавця.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 26.12.2014 р. за його замовленням було присвоєно кадастровий номер цій земельній ділянці -:34:001:2659.

ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, тому він звернувся в першу Хмельницьку державну нотаріальну контору з метою належного оформлення спадщини. В звязку з цим, було відкрито спадкову справу, як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №36101455 від 16.12.2013 р.

Позивач є членом садівничого товариства «Промінь», де знаходиться земельна ділянка площею 0,06 га за означеним державним актом, постійно обробляє і використовує її за цільовим призначенням, борги по сплаті внесків відсутні, що підтверджується довідками від 24.12.2014 р. №26.

Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Листом від 15.04.2016р. №891/02-14 йому повідомлено про неможливість його видати через те, що спадкоємець першої черги - дочка померлого ОСОБА_3, подала заяву про прийняття спадщини за законом, а саме про виділ обовязкової частки у спадщині.

Відповідно до ст. ст. 48, 49 Закону України «Про нотаріат» позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, одночасно рекомендовано для вирішення цього питання звернутись до суду.

Відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Конституційний Суд України рішенням №1-рп/2014 від 11.02.2014 р. розкрив зміст поняття „повнолітні непрацездатні діти. Вирішив в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обовязкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, сестра позивача, є працездатною особою, а тому не має права на обовязкову частку в порядку спадкування за законом.

Суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту і тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - земельну ділянку загальною площею 0,06 га, яка розташована на території Хмельницької міської ради, на землях садівничого товариства «Промінь» для ведення садівництва.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 213-215,226 Цивільного процесуального кодексу України, 1223, 1225, 1233, 1241 Цивільного кодексу України, Рішення Конституційного суду України №1-рп/2014 від 11.02.2014 р., Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - земельну ділянку загальною площею 0,06 га, яка розташована на території Хмельницької міської ради, на землях садівничого товариства «Промінь» для ведення садівництва.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.