Справа №694/577/17
У Х В А Л А

Іменем України

16.11.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді : Сакун Д. І.

при секретарі :Матвієнко А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Звенигородка заяву про відвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Черкасиобленерго» Звенигородський район електричних мереж, ПАТ «Черкасиобленерго» про стягнення заборгованості із заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Через канцелярію суду позивачем подано заяву, відповідно до якої він вказав, що підтримує попередньо подані заяви про відвід всього складу Звенигородського районного суду у т.ч. судді Сакун Д. І. Судове засідання, призначене на 16.11.2017р. просить провести без його участі.

Попередньо подані заяви позивача про відвід, від 20.10.2017р., від 23.10.2017, від 27.10.2017р. мотивовані тим, що його позовна заява перебувала у провадженні судді Звенигородського районного суду Гончаренко Т. В., яка виносила ухвалу про повернення позовної заяви і яка у подальшому була скасована Апеляційним судом Черкаської області. Позивач вважає, що суддя Гончаренко не могла одноосібно приймати рішення, а відтак він не бачить перспективи розгляду його справи у Звенигородському районому суді. Враховуючи наведене заявляє відвід всьому складу суду і просить передати його справу на розгляд до Ватутінського або Катеринопільського суду.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, через канцелярію подав заяву про проведення засідання без їх участі. Просила в задоволенні заяви про відвід відмовити.

Проаналізувавши доводи заяви про відвід, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 20 ЦПК України підставою для відводу (самовідводу) судді можуть служити такі мотиви :

1) якщо під час попереднього вирішення цієї справи суддя брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання;

2) якщо він прямо чи побічно заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сімї або близьким родичем сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Відповідно дост.23 ЦПК Українивідвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з»ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з»ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

В обґрунтування заяви про відвід заявником не було подано жодних доказів які б викликали сумнів в неупередженості судді Сакун Д. І..

Відповідно до Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 ОСОБА_10 Європи від 17 листопада 2010 року щодо незалежності, ефективності та обов'язків суддів будь-яка стороння особа повинна утримуватися від дій, в тому числі висловлювань, що можуть підірвати незалежність судової влади або довіру суспільства до неї.

Судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, а вплив на них у будь-який спосіб забороняється. Незалежність і недоторканність суддів є невід'ємними складовими їхнього статусу та гарантуютьсяКонституцієюта законами України.

Гарантії незалежності і недоторканності суддів як носіїв судової влади та самостійності судів як судових органів визначено Конституцією та законами України. Недопустимо втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, прояв неповаги до суду та встановлено відповідальності за такі діяння.

У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи наведене суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви про відвід, так як обставини, на які посилається позивач не передбачені ст. 20 ЦПК України в якості підстав для відводу судді.

Крім того, задоволення такої заяви призведе до порушення прав відповідачів на судовий розгляд упродовж розумного строку справедливим і неупередженим судом, що гарановане статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 § 1 вимагає у суду в межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або субєктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (Ветштайн проти Швейцарії, Мікалефф проти Мальти). Принципи незалежності і безсторонності тісно взаємоповязані і, відповідно до обставин, можуть потребувати загальної перевірки.

Застосовуючи субєктивний тест, Суд неодноразово постановляв, що «особиста неупередженість судді повинна вважатись присутньою, доки не доведено протилежного».

З метою визначення незалежності суду, як того вимагає стаття 6 § 1, проявлення незалежності може бути важливим (Срамек проти Австрії). Стосовно прояву незалежності, точка зору сторони є важливою, але не вирішальною; вирішальним є факт «обґрунтованості» побоювань сторони у справі (Сасілор-Лормін проти Франції).

Повинно бути визначено, окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Теж саме стосується і того, що у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (Морель проти Франції), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву у неупередженості суду (Ветштайн проти Швейцарії, Пабла Кю проти Фінляндії, Мікалефф проти Мальти). Обєктивний тест стосується переважно ієрархічних та інших звязків між суддею та іншими особами у справі. У кожному окремому випадку необхідно визначити чи характер та рівень стосунків у справі вказують на відсутність неупередженості з боку суду. З метою забезпечення судом необхідної довіри, потрібно також враховувати внутрішню організацію суду. Існування процедур для забезпечення безсторонності у національному законодавстві, а саме, правил, що регулюють відсторонення суддів, є важливим фактором.

Судова незалежність вимагає від окремих суддів бути вільними від недоречного зовнішнього впливу та від внутрішнього відповідно. Внутрішня судова незалежність вимагає відсутність вказівок або тиску з боку інших суддів або тих осіб, які виконують адміністративні функції у суді, таких як, голова суду або голова судової колегії. Суддів місцевого суду (суду, округу/штату) було визнано незалежними від голови суду, оскільки голови суду виконували лише адміністративні (управлінські та організаційні) функції, які були чітко відмежовані від судових функцій. Правова система створена для забезпечення відповідних гарантій проти довільного виконання функції призначення конкретних справ суддям (Парлов- Ткальчік проти Хорватії).

Судді є самостійними і незалежними при прийнятті рішень, відтак посилання позивача на неможливість одноосібного прийняття рішень суддею Гончаренко Т. В. є безпідставними. Про перебування вказаної справи у провадженні судді Гончаренко Т. В. головуючій відомо не було.

Таким чином, оскільки позивачем не надано суду доказів наявності обґрунтованих сумнівів в неупередженості судді Сакун Д. І.., а також доказів її впливу на прийняття рішень суддею Гончаренко Т. В. під час перебування справи у її провадженні, та доказів наявності інших обставин, передбачених ст.20 ЦПК України, суд вважає, що зазначені в заяві про відвід причини та обставини є помилковими, не відповідають фактичним обставинам, не ґрунтуються на вимогам законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про відвід.

Керуючись ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ст.ст.126,128,130-131 Конституції України, ст.18-20,23,24 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Позивача ОСОБА_2 про відвід головуючої судді Сакун Д.І. відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. І. Сакун