Справа № 362/3513/16-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/1625/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 26.04.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

26 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Верланова С.М., Голуб С.А.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2016 року та додаткове рішення від 07 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Васильківської міської ради Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

встановила:

у липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що він частково прийняв спадщину, проте постановою нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав відсутності правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно на імя спадкодавця, оскільки ОСОБА_5 за життя втратила оригінал державного акту на вище вказану земельну ділянку, а тому рекомендовано звернутися до суду.

Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 0,10га., яка розташована по вулиці К. Лібкнехта №21 в м. Васильків Київської області, цільове призначення для будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, після смерті 21 червня 2015 року його бабусі ОСОБА_5.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2016 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 0,10 га, яка розташована по вулиці К.Лібкнехта №21 в м. Васильків Київської області, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, після смерті 21 червня 2015 року його бабусі ОСОБА_5

06 жовтня 2016 року ОСОБА_4 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив ухвалити додаткове рішення у справі №362/3513/16-ц про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом щодо визнання за ОСОБА_4 права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами № 21 по вул. К. Лібкнехта в місті Васильків Київської області, загальною площею 79,5кв.м., житловою площею 49,3кв.м., допоміжною площею 30,2кв.м. в порядку спадкування після померлої 21.06.2015 року ОСОБА_5

Додатковим рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2016 року заява задоволена. Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, який розташований по вул. К. Лібкнехта в місті Васильків Київської області, загальною площею 79,3кв.м., житловою площею 49,3кв.м., допоміжною площею 30,2кв.м. після померлої 21.06.2015 року ОСОБА_5

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій посилаються на його незаконність та не обґрунтованість, а також таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилаються на те, що спадкодавець ОСОБА_5 ніколи не була власником ні земельної ділянки площею 0,10га., яка розташована по вул. К. Лібкнехта, №21 в м. Василькові Київської області, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ні житлового будинку, який розташований по вул. К. Лібкнехта, № 21 в м. Василькові Київської області.

Також, апелянти зазначають, що вони ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 травня 2014 року є співвласниками у рівних частинах житлового будинку та земельної ділянки по вул. К. Лібкнехта, № 21 в м. Василькові Київської області.

До спадкування ними зазначене нерухоме майно належало на підставі дійсних правовстановлюючих документів ОСОБА_6, який помер 21.05.2012 року.

Крім того, апелянти стверджують, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не витребував від нотаріальної контори документи спадкової справи, та як наслідок належним чином не перевірив коло спадкоємців, які могли бути окрім позивача чим грубо порушено правові позиції викладені у п.24 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.10.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування».

Також, суд першої інстанції не витребував від позивача жодного документа, що підтверджував би юридичну належність спадкового майна саме ОСОБА_5 А саме це повинна бути архівна довідка Західного Бюро технічної інвентаризації КП КОР, архівна довідка Васильківського управління Держгеокадастру або ж Васильківської міської реєстраційної служби.

Крім того, ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції не зазначив жодного доказу на підставі якого визнав за позивачем право власності на житловий будинок.

Також, беручи зміст ухваленого рішення від 27.07.2016 року та додаткове рішення від 07.10.2016 року, апелянт вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, адже у рішенні від 27.07.2016 не згадується про позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок, крім того, ні в назві позову ні в обґрунтування немає жодного опису щодо неможливості оформлення права власності на житловий будинок в нотаріальному порядку.

Просили рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2016 року та додаткове рішення від 07 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст.215 ЦПК України, в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи є всі докази, про прийняття позивачем спадщини після померлої 21.06.2016 року ОСОБА_5, а також визнання відповідачем, вимог позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

З такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі Свідоцтв про право на спадщину за законом від 26 травня 2014 року є співвласниками у рівних частинах житлового будинку та земельної ділянки по вул. К.Лібкнехта, 21 у м. Василькові Київської області.

До спадкування ними, зазначене нерухоме майно належало на підставі дійсних правовстановлюючих документів їхньому батьку ОСОБА_7, який помер 21.05.2012 року.

У відповідності до ст.ст.1216,1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1225 та частиною першою статті 1226 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За змістом статей 1258,1216 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Крім цього, Відповідно до ст.26 ЦПК України особами, які беруть участь у справі є сторони, треті особи та їхні представники.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач (ст.30 ЦПК України), тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Відповідно до закріпленого в ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч.1 ст.33 ЦПК України заміна неналежного відповідача судом можлива лише як результат вирішення судом клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції не витребував від нотаріальної контори документи спадкової справи, не перевірив належним чином коло спадкоємців, які могли бути окрім позивача чим грубо порушено правові позиції викладені у п. 24 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.10.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування».

Також, суд першої інстанції не витребував від позивача жодного документа, що підтверджує юридичну належність спадкового майна саме ОСОБА_5

Враховуючи вище наведене, зібрані по справі докази, а також заявлені позивачем позовні вимоги, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2016 року та додаткове рішення від 07 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до Васильківської міської ради Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді