Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Київ-Атлантик Україна» про стягнення не нарахованих та невиплачених коштів посадового окладу та премії, середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку по заробітній платі, компенсації втрати частини доходу та моральної шкоди, за касаційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Київ-Атлантик Україна», в інтересах якого діє Якушин Юрій Юрійович, та ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_6, на рішення Миронівського районного суду Київської області від 25 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 01 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 03 листопада 2010 року згідно з наказом № 184 а/ВК вона була прийнята на посаду начальника відділу кадрів Приватного акціонерного товариства «Київ-Атлантик Україна» (далі - ПрАТ «Київ-Атлантик Україна») із посадовим окладом 6 143 грн. 28 листопада 2014 року вона звільнилась з роботи.

Вказувала на те, що протягом усього часу роботи на вказаній посаді заробітна плата їй виплачувалась і нараховувалась виходячи не з посадового окладу 6 143 грн, а щоразу виходячи із різного розміру окладу на розсуд керівництва підприємства у розмірі від 3 000 грн до 5 000 грн. Тобто, після прийняття її на роботу розмір встановленого їй посадового окладу постійно занижувався і недоплата за посадовим окладом за весь період її роботи на даному підприємстві становить 86 366 грн 01 коп. Дану суму відповідач не виплатив їй при звільненні, що є порушенням її трудових прав та чинного трудового законодавства.

Крім того, при звільненні їй було нараховано 1 180 грн 62 коп. компенсації за невикористану Чорнобильську відпустку, однак відповідач виплатив цю суму лише 12 січня 2015 року в порушення вимог ст. 116 КЗпП України. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який виник через порушення строку виплати компенсації невикористаної відпустки, становить 11 277 грн 45 коп. Компенсація втрати частини її доходу за порушення строків виплати посадового окладу в повному обсязі (індексація) за період з грудня 2010 року по лютий 2015 року включно становить 26 517 грн 25 коп.

Протягом усього періоду трудової діяльності на підприємстві (за виключенням квітня 2013 року, вересня-листопада 2014 року) їй нараховувалась і сплачувалась премія у розмірі 25 % посадового окладу на підставі щомісячних пропозицій на доплату до основної заробітної плати за якісне виконання службових обов'язків по АУП та обслуговуючий персонал, які затверджувались директором із забезпечення операційної діяльності ПрАТ «Київ-Атлантик Україна». Враховуючи ту обставину, що посадовий оклад їй виплачувався у заниженому розмірі, премія також сплачувалась у заниженому розмірі, то за її розрахунками розмір недонарахованої та недовиплаченої премії (25 % від суми недонарахованого посадового окладу) за весь період трудової діяльності становить 20 124 грн 63 коп.

Оскільки відповідачем було вчинено щодо неї низку протиправних дій та бездіяльності, зокрема, свідомо та безпідставно занижувався посадовий оклад, не було проведено вчасно остаточного розрахунку при звільненні, то їй завдана моральна шкода у розмірі 21 600 грн, із яких: 19 600 грн - за зниження посадового окладу, 2 000 грн - за затримку остаточного розрахунку (щодо виплати компенсації за невикористані дні відпустки).

З урахуванням зазначеного, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь недонарахований і недовиплачений посадовий оклад за період роботи на підприємстві на посаді начальника відділу кадрів за період з 03 листопада 2010 року по 28 листопада 2014 року включно в сумі 86 366 грн 01 коп; середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку із заробітної плати при звільненні у розмірі 11 277 грн 45 коп; в рахунок компенсації втрати частини доходу за порушення строків виплати посадового окладу у повному обсязі (індексацію) за період з грудня 2010 року по лютий 2015 року включно в сумі 26 517 грн 25 коп; недонараховану та недовиплачену премію за період роботи з 03 листопада 2010 року по 28 листопада 2014 року включно в сумі 20 124 грн 63 коп; моральну шкоду в розмірі 21 600 грн; а також витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 2 300 грн.

Справа розглядалась судоми неодноразово.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 25 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 01 грудня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» на користь ОСОБА_4 ненарахований і невиплачений посадовий оклад за період роботи у ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» на посаді начальника відділу кадрів з 03 листопада 2010 року по 28 листопада 2014 року в розмірі 86 366 грн 01 коп.

Стягнуто з ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» на користь ОСОБА_4 ненараховану і невиплачену премію за період роботи у ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» на посаді начальника відділу кадрів з 03 листопада 2010 року по 28 листопада 2014 року включно в розмірі 20 124 грн 63 коп.

Стягнуто з ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку по заробітній платі при звільненні з посади начальника відділу кадрів ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» згідно наказу від 28 листопада 2014 року № 216-К.

Стягнуто з ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 2 тис. грн, заподіяну внаслідок порушення її трудових прав.

Стягнуто з ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмір 9 761 грн 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Миронівського районного суду Київської області від 16 серпня 2016 року стягнуто з ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку по заробітній платі при звільненні з посади начальника відділу кадрів ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» у розмірі 10 309 грн 50 коп.

У касаційній скарзі ПАТ «Київ-Атлантик Україна», в інтересах якого діє Якушин Ю.Ю., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог у повному обсязі; в іншій частині рішення судів залишити без змін.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що відповідно до наказу ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» від 03 листопада 2010 року № 184а/ВК ОСОБА_4 була прийнята на роботу на посаду начальника відділу кадрів з 03 листопада 2010 року згідно штатного розкладу з посадовим окладом 6 143 грн.

Наказом ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» від 28 листопада 2014 року за № 216-к ОСОБА_4 звільнено з роботи з посади начальника відділу кадрів ПрАТ «Київ-Атлантик Україна», згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку із відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньої місячної заробітної плати відповідно до ст. 44 КЗпП України.

Також встановлено, що позивачу за період роботи з 03 листопада 2010 року по 28 листопада 2014 року виплачувалась заробітна плата в розмірі 4 914 грн 40 коп., що підтверджується даними штатних розписів ПрАТ «Київ-Атлантик Україна».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної заробітної плати та додаткової. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

За змістом ст. 24 Закону України «Про оплату праці» виплата заробітної плати здійснюється за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України (у редакції станом на 03 листопада 2010 року) укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Установивши, що позивачу за період роботи з 03 листопада 2010 року по 28 листопада 2014 року виплачувався посадовий оклад в меншому розмірі ніж передбачено трудовим договором, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача ненарахований і невиплачений посадовий оклад за період роботи у ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» на посаді начальника відділу кадрів з 03 листопада 2010 року по 28 листопада 2014 року в розмірі 86 366 грн 01 коп.

Також суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про стягнення з ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» на користь ОСОБА_4 недонарахованої і невиплаченої премії за період роботи в ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» на посаді начальника відділу кадрів з 03 листопада 2010 року по 28 листопада 2014 року включно в розмірі 20 124 грн 63 коп.

Стягуючи з ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що відповідачем при звільненні позивачу не виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку за 9 календарних днів, яка була виплачена ОСОБА_4 лише 12 січня 2015 року, чим порушено вимоги ст. 116 КЗпП України, що тягне за собою відповідальність за ч. 1 ст. 117 КЗпП України.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 2 000 грн ухвалено судом з дотриманням вимог ст. 237-1 КЗпП України, яка визначає підстави відшкодування моральної шкоди, а також ст. 23 ЦК щодо урахування при визначенні розміру відшкодування вимог розумності та справедливості.

Доводи касаційних скарг не спростовують висновків судів, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено, і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційні скарги і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Приватного акціонерного товариства «Київ-Атлантик Україна», в інтересах якого діє Якушин Юрій Юрійович, та ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 25 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко
О.В. Кадєтова