Справа №173/166/17
Провадження №2/173/297/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області до ОСОБА_2 про стягнення переплати пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Камянське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення переплати пенсії. В обґрунтування позову зазначено, що згідно з трудовою книжкою ОСОБА_2 з 1 вересня 1983 року працювала заступником директора з навчальної роботи, а з 1 лютого 1996 року по теперішній час директором Верхньодніпровської музичної школи, яка є структурним підрозділом відділу культури. На думку позивача відповідач не має необхідного стажу, а саме 30 років для жінок на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але Верхньодніпровське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області помилково в жовтні 2015 року призначило та перерахувало відповідачу десять пенсій на суму 26442 грн. 50 коп. Відповідач визнала переплату помилковою і неправомірною і добровільно сплатила в червні 2016 року 1000 грн. станом на 25 січня 2017 року переплата пенсії складає 25 442 грн. 50 коп. На підставі вищевикладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області заборгованість у розмірі 25442 грн. 50 коп.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, зазначених у позові. Суду пояснила, що ОСОБА_2 безпідставно отримала безпідставно кошти це завдало шкоду державу в особі Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області і тому ці кошти підлягають поверненню до бюджету Пенсійного фонду України.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, проти задоволення позовних вимог заперечувала. Суду пояснила, що її педагогічний стаж роботи станом на жовтень 2015 року становить більше 33 років. У вересні 2015 року вона звернулася до Верхньодніпровського управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області за призначенням пенсії. Їй було призначено пенсію за віком та виплачено грошову допомогу у розмірі 10 пенсій, як працівнику освіти, який має більше ніж 30 років педагогічного стажу відповідно до п.»е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». В травні 2016 року її викликали до відділу ПФУ та повідомили, що вона не має права на отримання грошової допомоги, оскільки її стаж роботи не є спеціальним та змусили її написати заяву про відрахування з її пенсії суми переплати. 27 травня 2016 року відповідач написала позивачу заяву про припинення відрахувань з її пенсії. Позивач безпідставно не враховує період її роботи на посаді заступника директора по учбовій частині в дитячий музичній школі та директора музичної школи. Позивач взагалі не врахував до спеціального стажу період її роботи з 1992 року. Відповідач категорично з цим не погоджується, вважає, що вона працювала та працює на посаді, яка відноситься до посад педагогічних працівників, тому вона мала право на отримання грошової допомоги у розмірі 10 пенсій під час виходу на пенсію за віком. Вимоги позивача вважає необґрунтованими, незаконними та просила суд відмовити у позові.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з вересня 2015 року перебуває на обліку у Верхньодніпровському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (зараз Камянське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області) та отримує пенсію за віком. Також у вересні 2015 року їй було виплачено грошову допомогу згідно з п. 7 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення, а саме у розмірі 26442 грн. 50 коп. Розмір сплаченої допомоги підтверджується довідкою про виявлену переплату (а.с.7) та визнано сторонами в судовому засіданні, а тому ця обставина не підлягає доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Позивач вважає, що грошову допомогу було сплачено відповідачу помилково, оскільки вона не має відповідного стажу для отримання цієї допомоги, тому звернувся до відповідача з вимогою про повернення сплаченої суми в добровільному порядку (а.с.8-9). У звязку з чим 20 травня 2016 року ОСОБА_2 написала заяву про добровільне відрахування з її пенсії щомісячно переплату в сумі 1000 грн. (а.с.6). За її заявою з її пенсії було утримано 1000 грн., проте в подальшому, 27 травня 2016 року, ОСОБА_2 написала заяву про незгоду з таким утриманням (а.с.29) та у звязку з чим станом на 1 січня 2017 року сума залишку переплати, згідно з розрахунком позивача, становить 25 442 грн. 20 коп. (а.с.7). Стягнення цієї суми і є предметом спору.

Згідно з п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком мають жінки, які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року після досягнення ними такого 57 років. 7 вересня 2015 року у ОСОБА_2 виникло право на пенсію за віком.

Згідно з п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції закону, що діяла на час виходу на пенсію відповідача) право на пенсію за вислугу років маютьпрацівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення страхового стажу що дає паво на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за

вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Серед переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 значаться посади директора, завідуючого, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною в тому числі музичних шкіл.

Згідно з трудовою книжкою ОСОБА_2 1 вересня 1983 року вона прийнята на посаду заступника директора з навчальної роботи дитячої музичної школи; 1 вересня 1996 року її переведено на посаду директора Верхньодніпровської дитячої музичної школи і з того часу відповідач займає цю посаду (а.с.23).

У звязку з чим суд приходить до висновку, що посада, яку займала та займає ОСОБА_2, починаючи з 1983 року входить до переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що до спеціального трудового стажу ОСОБА_2 не можливо зарахувати період її роботи з 1 січня 1992 року на посаді директора Верхньодніпровської музичної школи, оскільки ця установа є структурним підрозділом відділу культури з огляду на те, що, як зазначалося вище посада, яку займала відповідач передбачена переліком, закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, вона має 30 років відповідного страхового стажу, досягла пенсійного віку та раніше пенсію не отримувала. Тобто є всі підстави для нарахування та виплати їй грошової допомоги у відповідності до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

При цьому суд звертає увагу на те, що згідно з п. 2 Примітки Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років", який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 2. робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та переконливих доказів обґрунтованості заявлених вимог, а саме позивачем не доведено відсутність підстав для нарахування та виплати ОСОБА_2 грошової допомоги, яку вона отримала у вересні 2015 року в розмірі 26442 грн. 50 коп., а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10,11,60,61, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області до ОСОБА_2 про стягнення переплати пенсії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко