Справа № 161/6468/17 Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А.В.
Провадження № 22-ц/773/1277/17 Категорія: 81 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

представника суб'єкта оскарження ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області, за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 серпня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеною скаргою. Вказував на ті обставини, що на примусовому виконанні у Другому відділі ДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області знаходиться виконавчий лист виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області, яким зобов'язано його та ОСОБА_4 знести самовільно збудовані дві вигрібні ями та гараж О-1, які розташовані біля житлового будинку по АДРЕСА_1.

Також зазначав, що із-за невиконання рішення суду, 03 квітня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про накладення на нього штрафу у розмірі 1700 грн.

Вважаючи зазначені дії державного виконавця Другого відділу ДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_3 щодо накладення на нього штрафу неправомірними, заявник просив суд визнати недійсною та скасувати вказану постанову державного виконавця від 3 квітня 2017 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 серпня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовлено.

У поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 просить її скасувати як незаконну, прийняту судом з порушенням норм матеріального і процесуального права та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані дії державного виконавця, щодо накладення штрафу на заявника за невиконання рішення суду, є правомірними та відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстав для задоволення скарги немає.

Такий висновок суду є правильним.

Згідно ч. 2 ст. 25, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час відкриття виконавчого провадження) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 цього Закону (в редакції від 05.10.2016 року) у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Встановлено, що 11 лютого 2016 року повторно відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-879/09 виданим 20 травня 2009 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, яким було зобов'язано ОСОБА_1, ОСОБА_4 знести самовільно збудовані дві вигрібні ями та гараж О-1, що розташовані на земельній ділянці біля житлового будинку, що належить на праві спільної часткової власності стягувачу ОСОБА_5, боржникам ОСОБА_1, ОСОБА_4, третій особі ОСОБА_6, і знаходиться у АДРЕСА_2 (а. с. 106).

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 11 лютого 2016 року була надіслана державним виконавцем 27 лютого 2016 року боржнику ОСОБА_1 і ним отримана 19 квітня 2016 року (а. с. 107).

У зв'язку з невиконанням вищевказаного рішення суду, 03 квітня 2017 року старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_3 було винесено постанову про накладення на заявника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 грн. та роз'яснено наслідки умисного невиконання рішення суду (а. с. 2).

Крім того з наявної в матеріалах справи копії ухвали Луцького міськрайонного суду від 11 грудня 2014 року про розгляд питання про зміну порядку і способу виконання рішення суду слідує, що на час її постановлення рішення цього ж суду від 20 травня 2009 року про зобов'язання ОСОБА_1, ОСОБА_4 знести самовільно збудовані дві вигрібні ями та гараж О-1, що розташовані у АДРЕСА_2, виконане не було (а. с. 3-4). Даною обставиною спростовуються твердження заявника ОСОБА_1 про добровільне знесення ним зазначених об'єктів нерухомості у червні-липні 2009 року, а отже і відсутність підстав для накладення на нього штрафу за невиконання рішення суду, яким зобов'язано його вчинити певні дії.

Таким чином, встановивши ті обставини, що рішення суду не виконане відповідачем ОСОБА_1 без поважних причин у строки встановлені виконавцем, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про законність дій суб'єкта оскарження - державного виконавця під час винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу на заявника та цілком підставно відмовив ОСОБА_1 у задоволенні його скарги.

Оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає. Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 серпня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді