АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Центральне конструкторське бюро «Маяк» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2016 року,

встановила:

01.08.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він працював в Публічному акціонерному товаристві «Центральне конструкторське бюро «Маяк» (далі - ПАТ «Центральне конструкторське бюро «Маяк») на посаді наукового працівника. 04 лютого 2014 р. його було звільнено з роботи відповідно п.1 ст.40 КЗпП України, при цьому в день звільнення йому не було виплачено вихідну допомогу, яка передбачена ст.44 КЗпП України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.12.2014 р., з урахуванням рішення Апеляційного суду м. Києва від 03.02.2015 р., з ПАТ «Центральне конструкторське бюро «Маяк» на його користь стягнуто вихідну допомогу в розмірі одномісячної середньої заробітної плати в сумі 1358 грн. Оскільки вказані судові рішення були виконані відповідачем лише 10 травня 2016 р., просив стягнути з останнього на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.02.2014 р. по 10.05.2016 р. у сумі 96 253,92 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2016 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, справу направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції або ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що він був позбавлений права знати про дату і час судового засідання, знайомитися з матеріалами справи, надати свої докази суду, досліджувати їх, змінити розмір позовних вимог тощо. Протиправні дії головуючого по справі судді стали підставою для задоволення їй мотивованого відводу, у задоволенні якого було необґрунтовано відмовлено.

Оскільки з постанови про закінчення виконавчого провадження від 10.06.2016 р. вбачається, що боржник вчасно сплатив борг у сумі 1358 грн., заперечення відповідача та висновки суду першої інстанції в частині відсутності підстав для задоволення позову є необґрунтованими та безпідставними.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ПАТ «Центральне конструкторське бюро «Маяк» - Сторожук І.В. просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, що беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач виплатив позивачу суму вихідної допомоги 08.12.2014 р. за період з 04.02.2014 р. по 08.12.2014 р., а тому вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.02.2014 р. по 10.05.2016 року є безпідставною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивача звільнено з роботи 04.02.2014 р. на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачене ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 р. з ПАТ «Центральне конструкторське бюро «Маяк» на користь ОСОБА_1 стягнуто вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку - 4074 грн. 30 коп., яка була виплачена позивачу 08.12.2014 р. (а.с.29).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2015 р. рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 р. в частині стягнення вихідної допомоги в сумі 4074 грн. 30 коп. скасовано та ухвалено нове про стягнення з ПАТ «Центральне конструкторське бюро «Маяк» на користь ОСОБА_1 вихідної допомоги за один місяць в розмірі одномісячної середньої заробітної плати в сумі 1358 грн. 00 коп. (а.с.4-5).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 р. з ПАТ «Центральне конструкторське бюро «Маяк» на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 13920 грн. 52 коп. за період з 04.02.2014 р. по 08.12.2014 р. (а.с.28-30).

Вказаним судовим рішенням встановлено, що вихідна допомога була виплачена позивачу 08.12.2014 р., а тому за період з 04.02.2014 р. по 08.12.2014 р. з ПАТ «Центральне конструкторське бюро «Маяк» на користь останнього стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 13 920 грн. 52 коп.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Та обставина, що відповідачем у травні 2016 р. було виконано вимогу державного виконавця та повторно сплачено 1358 грн., яку згідно платіжного доручення №2929 від 04.05.2016 р. ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві було перераховано на картковий рахунок позивача, не спростовує обставин, встановлених судовим рішенням, про проведення з позивачем повного розрахунку саме 08.12.2014 р.

Відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення спору.

Порушень норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Як вбачається з матеріалів справи, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі було направлено позивачу на адресу, яка зазначена в позовній заяві, про що свідчить копія супровідного листа (а.с.15).

Відсутність в матеріалах справи відомостей про її вручення позивачу не є безумовним свідченням того, що вказана ухвала суду позивачу не направлялась.

Відповідно до довідки працівника поштового зв'язку, повістка про виклик позивача до суду на 22.08.2016 р. повернулась без вручення у зв'язку з закінченням терміну зберігання (а.с.41-42).

Проведення в цей день судового засідання за участю представника відповідача з метою вирішення клопотань останнього та оголошення по справі перерви з метою належного повідомлення позивача про судове засідання не є обставиною, що свідчить про позбавлення позивача права на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до п.2 ч.1, ч. 3 ст.42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами: довіреністю юридичною особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи (за наявності).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження повноважень представника ПАТ «Центральне конструкторське бюро «Маяк» виконуючим обов'язки керівника цього товариства Кравцем О.В. видано довіреність на ім'я Сторожука І.В. (а.с.18).

Підстав для сумнівів у належності доказів, наданих на підтвердження повноважень вказаного представника, під час розгляду справи в суді першої інстанції не було.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу Наглядової ради ПАТ "Центральне конструкторське бюро "Маяк" від 05.07.2012 р. №2 вирішено призначити виконуючим обов'язки директора цього товариства Кравця О.В. на термін до обрання директора на загальних зборах.

Відповідно до протоколу Наглядової ради ПАТ "Центральне конструкторське бюро "Маяк" від 25.11.2016 р. №1 було прийнято рішення про підтвердження повноважень Кравця О.В., як виконуючого обов'язки директора ПАТ «Центральне конструкторське бюро «Маяк».

Доказів обрання іншого керівника цього товариства суду надано не було.

Відповідно до положень ч.2 ст.31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а до початку розгляду судом справи по суті - шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Як вбачається з журналу судового засідання від 03.11.2016 р., судом першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання позивачу про зміну позовних вимог, оскільки мова йшла про одночасну зміну предмету та підстав позову, що нормами цивільного процесуального законодавства не передбачено.

Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши підстави для відводу, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги щодо існування обґрунтованих сумнівів стосовно об'єктивності та неупередженості суду під головуванням судді Піхур О.В.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №761/27755/16-ц

Апеляційне провадження №22-ц/796/5542/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.

Доповідач в суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.