Справа №2-др/2-4464/11 26.04.2017 26.04.2017 26.04.2017
Провадження №22-ц/784/1048/17
Справа №2-др/2-4464/11
Провадження № 22ц/784/1048/ 17 Головуючий у 1-ї інстанції Подзігун Г.В.
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

26 квітня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Шагаєм О.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

(далі АТ «Ощадбанк»)

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 лютого 2017 року

за його позовом

до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2012 року позов АТ «Ощадбанк» задоволено частково, ухвалено про стягнення на його користь з відповідача ОСОБА_3 180 206 грн. 16 коп. заборгованості за кредитним договором і 1 616 грн. 86 коп. судових витрат, а також 405 грн. 14 коп. судового збору на користь держави.

30 грудня 2016 року АТ «Ощадбанк» звернулося із заявою щодо ухвалення додаткового рішення, в якому просило зазначити про стягнення з ОСОБА_3 на користь банка заборгованості за кредитним договором у валюті кредиту - доларах США, в загальної сумі 21 787,83 долара США.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 лютого 2017 року в задоволенні заяви АТ «Ощадбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Ощадбанк» просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову ухвалу, якою заяву банка задовольнити, посилаючись на те, що судом ухвалено рішення, яке не відповідає вимогам закону, а саме положенням статей 192, 533 ЦК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції керувався тим, що ним вирішені усі позовні вимоги і питання щодо судових витрат. Підстав для перегляду судового рішення шляхом ухвалення додаткового рішення не має.

З такими висновками суду слід погодитися.

Так, порядок ухвалення судових рішень урегульований Цивільним процесуальним кодексом України, а тому подання заяви про ухвалення додаткового рішення має відбуватися з дотриманням певних умов. Зокрема, частиною 1 статті 220 ЦПК України передбачено чіткий перелік умов, за яких може бути ухвалено додаткове рішення суду без зміни його змісту та вирішення позовних вимог іншим шляхом.

Між тим, із змісту заяви вбачається, що АТ «Ощадбанк» не згодне з ухваленим судом рішенням від 16 листопада 2012 року в частині зазначення розміру кредитної заборгованості, що ним стягнута, у національної валюті України гривні, та бажає до нього внести зміни.

За такого, апелянту слід було оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції від 16 листопада 2012 року, а не просити місцевий суд внести до нього зміни шляхом ухвалення додаткового рішення.

Так, за матеріалами справи, АТ «Ощадбанк» предявлено позов про стягнення кредитної заборгованості у валюті кредиту доларах США із зазначенням її еквіваленту в гривні (а.с.1-3, 45-46).

Одночасно, на підтвердження права здійснювати валютні операції за укладеним сторонами кредитним договором, позивачем в якості додатків до позову не надано не індивідуальної, не генеральної ліцензії, що видається НБУ у відповідності до діючого законодавства.

Тому, представником позивача суду подана заява про підтримання позовних вимог щодо стягнення заборгованості в розмірі 188 206 грн. 16 коп., яка зазначена у еквіваленті іноземної валюти до національної на час розгляду справи.

Виходячи з цих обставин, місцевим судом і ухвалено рішення.

Тому, доводи позивача щодо підстав ухвалення додаткового рішення є помилковим тлумаченням ним діючого законодавства, а висновок суду щодо відсутності умов для його ухвалення відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Отже, підстав для скасування ухвали суду, колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апелянта стосуються оспорювання ним ухваленого судом рішення, яке ним у встановленому порядку не оскаржено, та набрало законної сили.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відхилити, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді