Справа № 288/1349/17
Провадження № 2/288/660/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

за участю секретаря судового засідання - Мітніцької О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про встановлення факту належності земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - Позивачі) звернулись до суду з позовом до Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області (далі - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про встановлення факту належності земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, в обґрунтування якого вказує, що 16 березня 1998 року помер ОСОБА_3.

Позивачі, є спадкоємцями померлого за заповітом та спадщину після його смерті прийняли, крім того, оформили свої спадкові права на грошові заощадження з нарахованою компенсацією.

До складу спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_3, ввійшла земельна ділянка загальною площею 2.82 га, яка розташована на території Макарівської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, номер ділянки 230.

З метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку, Позивачі звернулись до нотаріуса, проте, отримали відмову, через відсутність інформації з Державного земельного кадастру, щодо кадастрового номера земельної ділянки та в зв'язку з тим, що державний акт видано після смерті ОСОБА_3.

Як вбачається з вищевказаного державного акту, площа земельної ділянки зазначена 2.8199 га, а номер ділянки - 224 з описом меж, що містяться у плані зовнішніх меж земельної ділянки, згідно з планом меж земельної ділянки проте, у вказаному державному акті допущено помилки.

Відповідно з інформацією, наданої Відділом Держгеокадастру у Попільнянському районі, за даними ОСОБА_4 кадастрової системи, земельна ділянка під номером 224, який зазначено у належному померлому державному акті IV- ЖТ № 039924, виданому 22 березня 2003 року належить іншій особі, а належна померлому земельна ділянка значиться під номером 230 та складається з двох земельних ділянок площею 1.58 га та 1.24 га, що сумарно становлять 2.82 га.

А тому, в зв'язку з допущеною помилкою, неможливо видати витяги з Державного земельного кадастру, що в свою чергу унеможливлює отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належне померлому майно.

На підставі вищевикладеного, Позивачі просять, встановити факт належності ОСОБА_3, який помер 16 березня 1998 року, земельних ділянок площею 1.58 га та1.24 га, які розташовані на території Макарівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності, в рівних частинах по одній другій частці на земельні ділянки площею 1.58 га та 1.24 га, які розташовані на території

Макарівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, який помер 16 березня 1998 року.

Позивачі в судове засідання не зявились в позовній заяві просили справу слухати у їх відсутність.

Представник Відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив справу слухати без участі їх представника, проти позову не заперечують.

Представник третьої особи, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив справу слухати без участі їх представника, проти позову не заперечують.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам розяснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи визнання Відповідачем позовних вимог, суд, у відповідності до статті 174 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року, «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Згідно копії Свідоцтва про смерть серії І-ТП № 089429, ОСОБА_3, помер 16 березня 1998 року.

Позивачі оформили свої спадкові права на грошові заощадження з нарахованою компенсацією, після смерті ОСОБА_3, що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 24 вересня 1998 року ОСОБА_5, державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області за реєстром № 1564.

До складу спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_3, ввійшла земельна ділянка загальною площею 2.82 га, яка розташована на території Макарівської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, номер ділянки 230, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю IV- ЖТ № 039924, виданого 22 березня 2003 року Попільнянською районною державною адміністрацією, який зареєстровано в Книзі записів державних актів направо приватної власності на землю за №198.

Як вбачається з вищевказаного державного акту, площа земельної ділянки зазначена 2.8199 га, а номер ділянки - 224 з описом меж, що містяться у плані зовнішніх меж земельної ділянки, згідно з планом меж земельної ділянки проте, у вказаному державному акті допущено помилки.

Відповідно з інформацією, наданої Відділом Держгеокадастру у Попільнянському районі, від 30 червня 2017 року, за даними ОСОБА_4 кадастрової системи, земельна ділянка під номером 224, який зазначено у належному померлому державному акті IV- ЖТ № 039924, виданому 22 березня 2003 року належить іншій особі, а належна померлому земельна ділянка значиться під номером 230 та складається з двох земельних ділянок площею 1.58 га та 1.24 га, що сумарно становлять 2.82 га.

А тому, в зв'язку з допущеною помилкою, неможливо видати витяги з Державного земельного кадастру, що в свою чергу унеможливлює отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належне померлому майно.

Довідкою № 470 виданою 07 квітня 2017 року Виконавчим комітетом Андрушківської сільської ради, підтверджено належність ОСОБА_3 земельної ділянки № 230 площею 2.82 га, що складається з двох земельних ділянок площами 1.58 га та 1.24 га.

Згідно з інформації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки виданої 26 квітня 2017 року Відділом у Попільнянському районі Головного управління Денржгеокадастру у Житомирській області за № 31-6-0.31-121/116-17, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 103764 гривні 94 копійки.

З метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку, Позивачі вернулись до нотаріуса, проте, отримали відмову, через відсутність інформації з Державного земельного кадастру, щодо кадастрового номера земельної ділянки та в зв'язку з тим, що державний акт видано після смерті ОСОБА_3, тобто після 16 березня 1998 року в той час, як відповідно до частини четвертої статті 25 Цивільного кодексу України, правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті.

Нотаріусом було роз'яснено, що відповідно до п.п. 4.20, п.4, частини першої, глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру.

Відповідно до довідки державного нотаріуса Попільнянської державної нотаріальної контори в Житомирській області від 14 листопада 2017 року № 1791/02-31, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 подали заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 16 березня 1998 року. Заяви від будь - яких інших спадкоємців не надходили. Спадкова справа № 147/1998.

Згідно статей 1218, 1220, частини другої статті 1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, відповідно до статті 1218 ЦК України.

Згідно приписів частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Суд, при вирішенні позову враховує положення частини четвертої статті 25 ЦК України, за нормами якої, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а тому позовна вимога про встановлення факту належності ОСОБА_3 земельних ділянок площею 1.58 га та 1.24 га, які розташовані на території Макарівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, не підлягає задоволенню, оскільки цивільна правоздатність ОСОБА_3 припинилася в момент його смерті 16 березня 1998 року.

За змістом пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Відповідно до пункту 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 131 ЗК України, передбачено, що громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Як вбачається з статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за Позивачами, право власності, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»; статтями 3,10,57,60,61,88,212-215 ЦПК України; статтею 328,373,374,386,392,1218,1220,1221,1223,1225,1262,1268-1270,1297 ЦК України; статтею125,131 ЗК України, Законом України «Про Державний земельний кадастр»; Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності, в рівних частинах по одній другій частці за кожним на земельні ділянки площею 1.58 га та 1.24 га, які розташовані на території Макарівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, який помер 16 березня 1998 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Попільнянський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_6