Справа № 426/525/17
Провадження № 22ц/782/336/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

2017 року, травня місяця, 12-го дня суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області Яресько А.В., вирішуючи питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 17 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

Заочним рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 17 березня 2017 року було задоволено позовні вимоги та розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

На зазначене судове рішення надійшла апеляційна скарга від ОСОБА_1, що просить скасувати оскаржуване нею рішення як таке, що порушує її право, як громадянина України, жити у країні у якій шлюб та сім'я охороняються державою і максимально забезпечується їх збереження. Зазначена апеляційна скарга не може бути прийнята до апеляційного розгляду з наступних підстав.

Так, згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. У статті 129 Конституції України (тут і далі - в редакції, чинній на час прийняття рішення судом) закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом. Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини). Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві. Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У Постанові Пленуму ВСУ від 24.10.2008 N 12 „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку„ є роз'ясненим, що „За змістом частини третьої статті 14, статті 292 ЦПК право на апеляційне оскарження судових рішень мають сторони та інші особи, які беруть участь у справі. Право на апеляційне оскарження мають також особи, які не брали участі у справі, за умови, що суд вирішив питання про їх права та обов'язки. ...Особи та органи, які брали участь у справі, відповідно до статей 27, 292 ЦПК мають право на апеляційне оскарження судових рішень, тому представнику сторони чи третьої особи або заявника не може бути відмовлено в прийнятті апеляційної скарги, поданої від імені особи, яку він представляє, з підстав недолучення до апеляційної скарги документа про його повноваження, якщо в повноваженнях, за якими він брав участь у справі, не було застережено про відсутність у нього права на апеляційне оскарження. Органи та особи, які за законом мають право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси (частина друга статті 3, статті 45, 46 ЦПК), але не брали участі в справі, мають право на апеляційне оскарження судових рішень, якщо таке право передбачено законом - право апеляційного оскарження мають прокурор і заступник прокурора в межах їх компетенції- незалежно від їх участі в розгляді справи в суді першої інстанції, помічники прокурора, прокурори управлінь і відділів - тільки у справах, у розгляді яких вони брали участь. Згідно з пунктом 10 статті 13 Закону України від 23 грудня 1997 р. N 776/97-ВР ( 776/97-ВР ) "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" передбачено право Уповноваженого на апеляційне оскарження судових рішень, ухвалених у справі за його зверненням.

У правовій позиції що була висловлена Верховним Судом України у постанові від 9 листопада 2016 року у справі № 6-2006цс16 зазначено, що згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом. Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина. Відповідно до частини першої статті 324 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, рішення і ухвали апеляційного суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Між тим, апеляційну скаргу є поданою від імені гр. ОСОБА_1, що не є стороною по справі, у апеляційній скарзі не вказано які саме її права чи обов'язки були вирішені оскаржуваним нею судовим рішенням. Посилання у скарзі про те, що „рішення суду порушує її право, як громадянина України, жити у країні в якій шлюб та сім'я охороняються державою і максимально забезпечується їх збереження" - на думку суду не може бути розцінено судом як підстава для висновків про порушення оскаржуваним судовим рішенням прав та обов'язків саме гр. ОСОБА_1 Відсутні і посилання у скарзі на те, що їй є надані певні повноваження щодо захисту прав, свободи та інтересів інших осіб, що брали участь у справі або державних чи суспільних інтересів. ОСОБА_1 не брала участі у справі, у справі немає підтверджень того що вона є представником сторони, винесеним судовим рішенням з огляду на його предмет -розірвання шлюбу між іншими особами -не було вирішено питання про права та обов'язки саме ОСОБА_1 Як є роз'ясненим у Постанові Пленуму ВСУ від 24.10.2008 N 12 „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку„: „...при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК) права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

З огляду на викладене вище та керуючись ст. ст. 292 -297 ЦПК,

ухвалив:

Відмовити у прийнятті апеляційної скарги від ОСОБА_1 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 17 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Направити копію ухвали особі, яка подавала апеляційну скаргу, надіслати іншим особам, які брали участь у справі, копію відповідної ухвали.

Ухвала суду може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів з моменту її винесення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Суддя Яресько А.В.