РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Гонтаренко Т.М., за участю секретаря: Герко Т.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Світловодська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виселення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом і просить ухвалити рішення яким виселити відповідача ОСОБА_2 з незаконно захопленої квартири АДРЕСА_1 через виконавчу службу без надання іншого житлового приміщення, призначити відповідальність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до ч.1 ст.162 КК України, призначити утримання з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 комунальних платежів за користування спірною квартирою за період: з серпня 2016 року по день ухвалення рішення по даній справі та стягнути з відповідачів на його користь витрати, повязані зі сплатою судового збору.

Протягом розгляду справи позивач уточнював свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів на його користь матеріальної шкоди, яка утворилась за рахунок боргів за комунальні послуги по спірній квартирі (а.с.76-77,145), оскільки йому як спадкоємцю завдано матеріальну та моральну шкоду. Крім того, надав заяву в якій зазначив,що йому стало відомо,що відповідач ОСОБА_2 також пошкодила замки на вхідних дверях квартири,чим нанесла матеріальну шкоду, оскільки зіпсувала металеві двері та замки, а тому з неї слід стягнути матеріальні збитки.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та додав,що відповідачі здійснили шахрайські дії і захопили чужу квартиру. Ці дії продовжуються протягом 1.5 років, а тому слід виселити відповідача ОСОБА_2 зі спірної квартири, яка злочинним шляхом заволоділа житлом, а допоміг в цьому ОСОБА_2 її представник - адвокат ОСОБА_3 . Він також протестує проти того,щоб за його рахунок погашався борг по комунальним платежам за житло. В спірній квартирі він не мешкав, побутовими послугами не користувався, а тому відповідачі повинні сплатити борги. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 про час і місце судового засідання повідомлена належним чином. В судове засідання не зявилась , про причину своєї неявки не повідомила.

Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця,- за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається,що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Згідно з повідомленням Світловодського РС УДМС України в Кіровоградській області (а.с.69) ОСОБА_2 зареєстрована з 20.02.2013 року в домоволодінні №73 по вулиці Горького в м. Світловодськ Кіровоградської області та сааме за цією адресою направлялись судові повістки на імя відповідача ОСОБА_2, а також за адресою вказаною позивачем у позові: м. Світловодськ, вулиця Горького,73 Кіровоградської області.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав за його безпідставністю та необґрунтованістю. Вважає ,що позивач ОСОБА_1 не надав суду жодного доказу на підтвердження факту проживання в спірній квартирі ОСОБА_2 Особисто він ніякого відношення до спірного житла не має, ніколи не проживав і не проживає у вищезазначеному помешканні. Він дійсно здійснював представництво ОСОБА_2 в суді першої інстанції по розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про визнання права власності на спадкове майно. Йому також відомо, що ОСОБА_2 зареєстрована за іншою адресою і ніколи не мешкала у спірному житлі. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 належала на праві власності квартира АДРЕСА_2 .

02.07.2014 року ОСОБА_4 помер. Після смерті останнього, відкрилась спадщина на вищезазначену квартиру.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.12.2014 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 є рідним племінником ОСОБА_4, померлого 01.07.2014 року(а.с.8).

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.08.2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа державний нотаріус Світловодської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно визнано право власності за ОСОБА_2 у порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру АДРЕСА_3, яка належала на праві власності ОСОБА_4В.(а.с.9-10).

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 25.11.2015 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була задоволена часткова Вищезазначене рішення суду першої інстанції від 06.08.2015 року скасовано і ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно відмовлено повністю(а.с.11-12).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.2016 року касаційна скарга ОСОБА_2 відхилена, а рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 25.11.2015 року залишене без змін (а.с.15).

За довідками Світловодського РС УДМС України(а.с.68.69) відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач ОСОБА_2 за адресою: м.Світловодськ, вулиця Горького, №73 Кіровоградської області.

За довідкою відділу ведення реєстру апарату виконавчого комітету Світловодської міської ради, даний відділ здійснює реєстрацію місця проживання/ перебування громадян з 04.04.2016 року. За період роботи відділу з 04.04.2016 року по 01.11.2016 року ОСОБА_2, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 не зверталась для реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання (а.с.130).

З відомостей, наданих позивачем(а.с.145)про борги з комунальних платежів по спадковій квартирі АДРЕСА_4 станом на 01.12.2016р. мається заборгованість на загальну суму 8005.78грн.

З листа Світловодської міської державної нотаріальної контори(а.с.83) слідує,що станом на 04.08.2016р. ОСОБА_1 отримував інформацію,щодо процедури отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру по спадковій справі №144-2014 до майна померлого ОСОБА_4

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2016 року(а.с.138) слідує,що на підставі ст.1265 ЦК України, спадкоємцем майна померлого 02.07.2014 року ОСОБА_4 ( квартира АДРЕСА_4), є його племінник ОСОБА_1.

Право власності на квартиру підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном(ч.1 ст.317 ЦК України). Власник володіє, користується,розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав(ч.1,3 ст.319 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу(ч.1 ст.16 ЦК України).

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї, інших осіб ( ч.1 ст.383 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном(ст.391 ЦК України).

Крім того, ст.150 ЖК України, передбачено,що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок(частину будинку), квартиру, користуються ним(нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд; продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Отже, з перелічених норм закону вбачається, що саме власнику квартири належить право користування та розпорядження своєю квартирою.

Згідно ч.3 ст.116 ЖК України, осіб , які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Позивачем до справи надані письмові свідчення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з яких слідує, що ОСОБА_2 станом на серпень місяць 2016 рік проживала у спірній квартирі, а також про те,що остання разом зі своїм адвокатом забрала ключі від житла(а.с.84-86, 136-137). Дані свідки, за інформацією позивача, не мають можливості прибути в судове засідання і свідчити оскільки вони є людьми похилого віку і хворіють.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи(ч.1 ст.57 ЦПК України).

Частиною 2 ст.59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з цього , суд позбавлений можливості прийняти дані свідчення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за належний і допустимий доказ.

З урахуванням вищезазначеного, суд прийшов до висновку,що позивачем не надано до суду жодного доказу, не було їх встановлено і під час розгляду справи судом, які б свідчили, що на час розгляду справи, у квартирі АДРЕСА_5 проживає(перебуває) чи навіть знаходяться особисті речі відповідача ОСОБА_2

Крім того, судом також не встановлено,що позивач позбавлений можливості вільного доступу до належної йому вищезазначеної квартири.

Суд приходить до переконання,що позовні вимоги позивача стосовно виселення ОСОБА_2 зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення є необґрунтованими та такими , що задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг на загальну суму 8005.78грн.(а.с.145) суд зазначає наступне.

Положення ст.66-68 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг, покладають на користувачів житла (власників) обов»язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги(теплопостачання, газ, водопостачання,каналізація, тощо) та витрати на утримання будинку(житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Позивачем надано до суду відомості про борги з комунальних платежів(а.с.76-77,145),але відповідно до якої саме бази даних надавалися послуги не зазначено. Позивач не обізнаний, на якого власника відкритий особовий рахунок, чи складено договір на надання комунальних послуг у зв»язку з чим , суд не вбачає підстав для стягнення вищезазначеної суми заборгованості з відповідачів на користь позивача.

Стаття 1 ЦК України передбачає, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини(цивільні відносини).

Відповідно до ч.1 чт.11 ЦК України цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб,що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб,що не передбачені цими актами , але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки.

Вимоги позивача про те, що суд повинен дати правову оцінку діям відповідачів щодо ч.2 ст.190 та ч.1 ст.162 КК України не передбачені цивільними правовідносинами і не відповідають фактичним обставинам справи, а відтак задоволені бути не можуть.

Керуючись ст.10, 11,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виселення відмовити у повному обсязі.

Витрати, повязані зі сплатою судового збору, покласти на ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні-в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя Світловодського міськрайонного суду Т.М.Гонтаренко