Справа №428/2347/17
Провадження номер2/428/1254/2017
03 жовтня 2017 року Сєвєродонецький міський суд
Луганської області у складі:
головуючого судді Юзефовича І.О.
при секретарі Продченко О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» м. Сєвєродонецьк про стягнення завданої матеріальної шкоди , відшкодування судових витрат ,
Позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_1 до судового засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, проти заочного рішення не заперечували.
Представник відповідача Звягінцев В.О. у судове засідання не з'явився , про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином , про причини неявки до суду не повідомив.
Третя особа ОСОБА_4 до судового засідання не з'явився , про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином , про причини неявки до суду не повідомив.
У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалось.
Оскільки позивач та представник позивача в поданих до суду заявах не заперечували проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 03.10.2017р. на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи , суд прийшов до висновку , що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи , а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою , яка її завдала.
Відповідно до ч.1, 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин , утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992р., джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності, тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.).
Частиною 1 ст.1172 ЦК України передбачено, що юридична чи фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім робітником при виконанні ним своїх трудових (службових) обов'язків.
Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.
Стосовно позовної вимоги позивача щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» м. Сєвєродонецьк на його користь 600грн. у якості витрат, понесених на оплату експертного авто товарознавчого висновку суд зазначає наступне. Відповідно до ст.79 ЦПК України, до судових витрат відносяться витрати повязані з проведенням судових експертиз, а дослідження проведене ТОВ "Ленкор" за договором з позивачем не є судовою єкспертизою. При цьому, суд зазначає, що проведене ТОВ "Ленкор" за договором з позивачем дослідження відповідно до положень ст.64 ЦПК України має доказове значення, відповідає вимогам належності та допустимості доказів. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню.
Отже, обставини викладені позивачем в обґрунтування позову знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи, а тому позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» м. Сєвєродонецьк про стягнення завданої матеріальної шкоди , відшкодування судових витрат підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України , стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Сплата судового збору в розмірі 640грн. документально підтверджена квитанцією в матеріалах справи та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 212-215, 223, 224-226 ЦПК України , ст.ст.1166, 1172, 1187, 1192 ЦК України , суд ,
Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» м. Сєвєродонецьк про стягнення завданої матеріальної шкоди , відшкодування судових витрат, задовольнити частково.
У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, відмовити.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя