Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2017 року Юр»ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О. , при секретарі Літвіченко В.О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Юрївка цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи по справі Юрївський районний сектор Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Головне управління Державної міграційної служби України Дніпропетровської області,

про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та по теперішній час,

В с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та по теперішній час, в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що звернувшись до Юрївського районного сектора Головного управління ДМС України Дніпропетровської області із заявою про видачу паспорта громадянина України 27.02.2017 року отримав відмову в звязку з тим, що в ході проведеної перевірки не встановлено належності особи заявника до громадянства будь-якої держави.

Між тим, заявник вказував, що у 1984 році з республіки Білорусь прибув до України в с. Жемчужне Юрївського району Дніпропетровської області на постійне місце проживання та в цьому ж році влаштувався на роботу до колгоспу (згодом КСП) «Росія» Юрївського району, де працював до 1998 року, при цьому в погосподарських книгах Жемчужненської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області маються відомості про те, що заявник дійсно проживав без реєстрації за адресою с. Жемчужне , вул. Шевченка, 5 Юрївського району з 01.06.1986 року по 01.01.1999 року.

З 1999 року по 2007 рік заявник відбував покарання в смт. Софіївка Дніпропетровської області та після звільнення з місць позбавлення волі і по теперішній час мешкає в с. Сокільське Юрївського району Дніпропетровської області.

Встановлення факту постійного проживання на території України заявнику необхідно для отримання паспорта громадянина України, оскільки паспорт колишнього СРСР заявник втратив, а паспорт громадянина України не отримав до теперішнього часу.

Посилаючись на ст. ст. 234, 256, 257 ЦПК України заявник просив встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та по теперішній час.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з»явився, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому заявлені вимоги повністю підтримав (ас. 35).

Заінтересовані особи по справі Юрївський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та Головне управління Державної міграційної служби України Дніпропетровської області, що було залучене до участі у справі відповідно до ухвали суду від 06.04.2017 року (ас. 21-22), в судове засідання не з»явилися, при цьому від представника останніх ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у відсутності останніх із зазначенням про відсутність заперечень проти заявлених вимог (ас. 41-42).

Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не з»явившихся осіб по справі, на підставі наявних у ній письмових матеріалів, при цьому відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, а в тому числі і письмові пояснення свідка ОСОБА_3, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд знаходить встановленими наступні обставини:

- в судовому засіданні встановлено, що заявник по справі ОСОБА_1 народився 13 лютого 1949 року в с. Слабки Міорського району Вітебської області Республіки Білорусь, при цьому незважаючи на дане та відповідно до ст. 8 Закону ОСОБА_4 Білорусь «О гражданстве Республики Беларусь» не являється громадянином ОСОБА_4 Білорусь, що підтверджено в судовому засіданні копією свідоцтва про народження заявника серії ІІІ-РО № 358177 (ас. 18), довідкою Посольства ОСОБА_4 Білорусь в Україні № 04-07/1421-к від 27.12.2016 року (ас. 6, 40), довідкою Посольства ОСОБА_4 Білорусь в Україні № 04-23/1417-к від 27.12.2016 року (ас. 7, 39).

З довідки Юрївського районного сектору ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 27.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 звертався до Юрївського РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з заявою щодо документування, проте проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, однак не встановлено його належності до громадянства будь-якої держави (ас. 5).

Факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року та по теперішній час необхідно останньому для отримання паспорта громадянина України, при цьому вказаний факт про встановлення якого просить заявник знайшов своє підтвердження в судовому засіданні про що свідчать наступні докази:

- згідно копії трудової книжки колгоспника № 94, виданої 15 травня 1986 року, ОСОБА_1 працював в колгоспі «Росія» Павлоградського (нині Юрївського) району Дніпропетровської області Жемчужненської сільської ради з 1983 року по 1998 рік (ас. 36, 37), що також підтверджено в судовому засіданні архівною довідкою КЗ «Юрївський районний трудовий архів» Юрївської районної ради № 40 від 07.03.2017 року, згідно якої в книгах по нарахуванню заробітної плати фонду КСП (раніше колгоспу) «Росія» є відомості про роботу з 1985 року по травень 1998 року ОСОБА_1 (ас. 8).

Згідно довідки Жемчужненської сільської ради Юрївського району № 154 від 02.03.2017 року ОСОБА_1 , за даними погосподарських книг Жемчужненської сільської ради Юрївського району за період з 1986 по 2000 р.р., дійсно проживав без реєстрації за адресою с. Жемчужне, вул. Шевченка, 5 Юр»ївського району з 01.06.1986 рік по 01.01.1999 року (ас. 9, 10-15).

Згідно довідки про звільнення від 10.08.2006 року вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, без громадянства, 18.01.2000 року був засуджений Юрївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 142, 14 УК України до 8 років позбавлення волі, з конфіскацією майна. При цьому ОСОБА_1 мав відбувати покарання у місцях позбавлення волі з 14.11.1999 року по 10.11.2007 року, однак за постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07.08.2006 року від відбування покарання звільнений умовно-достроково та відбув до місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 (ас. 16).

Згідно довідки Олексіївської сільської ради Юрївського району № 12 від 26.01.2017 року та довідки останніх № 143 від 24.04.2017 року ОСОБА_1 з 2006 року і по теперішній час мешкає в с. Сокільське, вул. Степова, 57 Юрївського району Дніпропетровської області (ас. 17,38).

З письмових пояснень свідка ОСОБА_3, яка з 1988 року та по теперішній час працює сільським головою Жемчужненської сільської ради Юрївського району вбачається, що ОСОБА_1 в с. Жемчужне прибув у 1984 році та проживав на території такого по 01.01.1999 року, при цьому свідку відомо, що приблизно з 1986 року по 1999 рік ОСОБА_1 працював в колгоспі «Росія» механізатором (ас. 34).

З вищеперелічених доказів доводи заявника про його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та по теперішній час є обгрунтованими і сумнівів у суду не викликають.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 р..

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р..

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чиним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України.

Таким чином, враховуючи те, що без встановлення факту постійного проживання на території України заявник не може отримати паспорт громадянина України та він в повному обсязі обґрунтував свої вимоги і підтвердив їх доказами, за приписами п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення його заяви та встановлення факту постійного проживання на території України заявника станом на 24 серпня 1991 року та по теперішній час.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 213 - 215, 218, 256 ЦПК України, суд ,

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та по теперішній час - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 на території України станом на 24 серпня 1991 року та по теперішній час.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : С.О.Маренич